Справа № Провадження №11-363/12 11/1090/1637/12 Головуючий у І інстанціїПотоцький
Категорія42Доповідач у 2 інстанції Ященко
УХВАЛА

Іменем України

«14 »березня 2012 року Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді - Літвінова Є.В.

суддів - Ященко І.Ю., Дриги А.М.

з участю прокурора - Скрипки І.М.

потерпілої ОСОБА_1

представника потерпілої ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за апеляцією пом. Переяслав-Хмельницького міжрайпрокурора та адвоката ОСОБА_3 в інтересах засудженої ОСОБА_4 на вирок Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 28 грудня 2011 року, яким

ОСОБА_4, 26.10.1977р.н., уродженку та мешканку м. Переяслав-Хмельницький, вул. Ярмаркова, 74 Київської обл., українку, гр. України, ІНФОРМАЦІЯ_1, неодружену, маючу на утриманні неповнолітню дитину, працюючу приватним підприємцем, раніше не судиму, -

засуджено за ч.2 ст.286 КК України до 4 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки.

Відповідно до ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, зобовязано не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи та повідомляти про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_1 50 000грн. моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь НДЕКЦ ГУ МВС України в Київській області 2 125грн.06коп. витрат за проведення експертиз.

За вироком суду ОСОБА_4 визнана винною та засуджена за вчинення злочину за наступних обставин.

12.11.2009р. близько 9год., ОСОБА_5, керуючи власним автомобілем ВАЗ 21114, д.н. «АІ 5760 ВТ», рухаючись по вул. Шкільній в м. Переяслав-Хмельницький в напрямку автовокзалу, на перехресті з вул. Грушевського, будучи неуважною до навколишньої дорожньої обстановки, допустила порушення вимог п.п. 12.1 та 12.3 ПДР України, під час руху не обрала у встановлених межах безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух керованого нею автомобіля та безпечно керувати ним та виявивши небезпеку для руху, а саме велосипедистку ОСОБА_1, яка рухаючись на велосипеді, перетинала проїзну частину вул. Шкільної з права на ліво відносно напрямку руху керованого засудженою автомобіля по пішохідному переходу, розташованому за вказаним перехрестям навпроти приміщення ліцею-інтернату, не вжила заходів до зменшення швидкості руху автомобіля аж до його зупинки, в результаті чого скоїла наїзд на ОСОБА_1.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження у вигляді : набряку мяких тканин лобної ділянки голови, струсу головного мозку, обширної гематоми лівого плеча, перелому великого горбика лівої плечової кістки, закритого перелому 5, 6, 7 ребер зліва, забою лівої легені, обширних підшкірних гематом обох нижніх кінцівок, відкритого перелому лівої стегнової кістки на межі середньої і нижньої третини, що відноситься до тяжких тілесних ушкоджень.

Порушення водієм ОСОБА_5 вимог п.п. 12.1 та 12.3 ПДР України перебуває в прямому причинному звязку з даною дорожньо-транспортною пригодою та наслідками, що настали.

В апеляції прокурор, не оспорюючи доведеності вини ОСОБА_5 у вчиненні злочину та вірності кваліфікації її дій, просить вирок суду змінити, виключивши застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженої внаслідок його суворості.

Обґрунтовуючи апеляцію апелянт вказав, що суд не взяв до уваги те, що засуджена раніше не судима, характеризується позитивно, має на утриманні неповнолітню дитину, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, працює приватним підприємцем, обтяжуючих її покарання обставин не встановлено.

В апеляції адвокат ОСОБА_3 в інтересах засудженої просить вирок суду скасувати в звязку з неправильним застосуванням норм кримінального закону та з істотним порушенням вимог кримінально-процесуального законодавства, а справу направити на новий судовий розгляд.

Обґрунтовуючи апеляцію, апелянт вказав, на неповноту досудового та судового слідства, оскільки судом безпідставно не проведена додаткова автотехнічна експертиза, хоча вихідні дані автотехнічної експертизи, на його думку, виключають можливість зіткнення на смузі руху автомобіля засудженої без виїзду на зустрічну смугу руху, вважає, що суд повинен був перевірити показання ОСОБА_4 про можливість зіткнення автомобіля з велосипедом до пішохідного переходу.

Крім того апелянт вказав на те, що суд у вироку не дав ніякої оцінки тому, що ОСОБА_1 грубо порушила вимоги п.6.7 ПДР України який в категоричній формі забороняє водіям велосипедів рухатися по пішохідних доріжках, не звернув уваги на явні суперечності в показаннях потерпілої та не дав оцінки властивостям поведінки водія за кермом, який не може постійно відслідковувати дані спідометра автомобіля під час руху, не мотивував у вироку призначення додаткової міри покарання щодо засудженої.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримавши апеляцію державного обвинувача, просив вирок змінити в частині застосування щодо ОСОБА_5 додаткового покарання, пояснення потерпілої ОСОБА_1 та її представника, які заперечували проти задоволення апеляції захисника та погодилися з апеляцією прокурора, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора підлягає задоволенню, апеляція захисника задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Доводи апеляції захисту про неповноту досудового і судового слідства є необгрунтованими.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_4 у вчиненні злочинних дій, за обставин, зазначених у вироку, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами і є обгрунтованим.

Незважаючи на невизнання своєї вини засудженою її вина у порушенні правил дорожнього руху, що призвело до ДТП та спричинило потерпілій тяжкі тілесні ушкодження підтверджується наступними доказами: показаннями самої засудженої на досудовому слідстві, в яких вона частково визнавши вину показала, що дійсно 12.11.2009р., керуючи автомобілем ВАЗ-21114, д.н.з. AI 5760 ВТ, рухаючись по вул. Шкільній в м. Переяслав-Хмельницький в напрямку від ЗОШ №3 до автовокзалу та під»їжджаючи до пішохідного переходу, розташованого навпроти інтернату-ліцею, зі швидкістю автомобіля близько 50 км/год., проїхавши перехрестя з вул. Грушевського, побачила жінку на велосипеді, яка раптово виїхала на пішохідний перехід перпендикулярно до напрямку її руху і вона не встигла застосувати термінове гальмування, а лише плавно пригальмувала та скерувала свій автомобіль на смугу зустрічного руху намагаючись об»їхати велосипедистку, але автомобіль зіткнувся з велосипедом і зупинився практично на пішохідному переході, приблизно по центру проїзної частини вул. Шкільної, де і стався наїзд, велосипедистка лежала на проїзній частині дещо позаду її автомобіля, вважає, що ДТП сталася тому, що постраждала дуже швидко рухалася по пішохідному переходу на велосипеді, а не вела його поруч із собою( а.с.90-92); показаннями потерпілої ОСОБА_1 про те, що вона 12.11.2009р. близько 9 год. впевнившись, що ніяких транспортних засобів немає, перетинала пішохідний перехід на велосипеді навпроти ліцею-інтернату, про подальші події не пам»ятає, оскільки прийшла до свідомості лише у лікарні; показаннями свідка ОСОБА_6 на досудовому слідстві( а.с.19-21)про те, що він, 12.11.2009р. близько 9 год., рухаючись по вул. Грушевського перед перехрестям з вул. Шкільною зупинився, щоб пропустити автомобіль ВАЗ-21114 і побачив як невідома жінка перелетіла через вказаний автомобіль і впала на проїзну частину на пішохідному переході; показаннями свідка ОСОБА_7 про те, що вона, керуючи 12.11.2009р. о 9 год. власним автомобілем, рухаючись по вул. Шкільній зі швидкістю 40 км/год. за автомобілем ВАЗ на відстані 30-40метрів, помітила, що цей автомобіль раптово зупинився по середині проїзної частини на пішохідному переході, вийшовши з автомобіля вона побачила позаду автомобіля ВАЗ жінку, яка лежала на проїзній частині; показаннями свідка ОСОБА_8 про те, що наїзд відбувся на середині пішохідного переходу; показаннями свідків ОСОБА_9, ОСОБА_5 про те, що вони були присутні в якості понятих при замірах слідчим на проїзній частині дороги; даними протоколу огляду місця події від 12.11 2009р. та схемою до нього, згідно яких предметом огляду були ділянки вул. Шкільної навпроти ліцею-інтернату( а.с.3-12); висновком судово-медичноі експертизи №65 від 12.02.2010р., відповідно до якого потерпіла ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження у вигляді набряку м'яких тканин лобноі ділянки голови, струсу головного мозку, обширної гематоми лівого плеча, перелому великого горбика лівоі плечовоі кістки, закритого перелому 5, 6, 7 ребер зліва, забою лівої легені, обширних підшкірних гематом обох нижніх кінцівок, відкритого перелому лівоі стегновоі кістки на межі середньоі i нижньоі третини, що відноситься до тяжких тілесних ушкоджень (а.с. 43); висновком транспортно-трасологічної експертизи №114А від 26.02.2010р. згідно якого поздовжні осі автомобіля НОМЕР_1 та велосипеда «Аіст»в момент контакту становили кут величиною близько 90 градусів( а.с. 47-58); висновком автотехнічної експертизи №143А від 22.03.2010р., відповідно до якого жодних технічних несправностей, які могли б призвести до ДТП в автомобілі ВАЗ-21114, д.н.з. AI 5760 ВТ, не виявлено (а.с. 62-71); даними протоколу відтворення обстановки та обставин події від 15.04.2010 р., з участю потерпілої ОСОБА_1 та водія ОСОБА_4 (а.с. 73); висновком автотехнічної експертизи №263А від 27.04.2010 р., відповідно якого водій автомобіля ВАЗ-21114, д.н.з. AI 5760 ВТ, мала технічну можливість запобігти зіткненню з велосипедисткою шляхом застосування термінового гальмування (а.с. 77-80); іншими наведеними у вироку доказами.

Дослідженим в судовому засіданні доказам суд дав належну юридичну оцінку, правильно встановивши фактичні обставини справи та вірно кваліфікувавши дії ОСОБА_5 за ч.2 ст. 286 КК України , як порушення правил безпеки руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій тяжкі тілесні ушкодження.

Оцінивши докази по справі в їх сукупності суд дійшов обгрунтованого висновку про те, що саме порушення ОСОБА_5 п.п. 12.1, 12.3 ПДР знаходяться у прямому причинному зв»язку з дорожньо-транспортною пригодою та заподіянням потерпілій ОСОБА_1 тяжких тілесних ушкоджень, оскільки судом вірно встановлено, що саме ОСОБА_5 не врахувала дорожню обстановку і не обрала безпечної швидкості руху , щоб мати змогу постійно контролювати рух автомобіля та безпечно керувати ним, виявивши небезпеку для руху-велосипедистку , не вжила заходів для зменшення швидкості руху автомобіля аж до зупинки, в результаті чого скоїла наїзд на потерпілу.

Доводи апеляції захисника щодо відсутності у ОСОБА_5 технічної можливості запобігти зіткненню шляхом застосування термінового гальмування є безпідставними і спростовуються висновком автотехнічної експертизи №263А від 27.04.2010 р., відповідно якого водій автомобіля ВАЗ-21114, д.н.з. AI 5760 ВТ, мала технічну можливість запобігти зіткненню з велосипедисткою шляхом застосування термінового гальмування. При цьому з матеріалів справи вбачається, що вихідні дані для проведення автотехнічної експертизи були отримані з показань потерпілої, самої засудженої, які вона давала за участі захисника, показань свідків, даних отриманих при проведенні відтворення обстановки та обставин події за участю як потерпілої так і засудженої ( а.с.73) під час якого ніяких зауважень від учасників не надійшло.

З матеріалів справи також вбачається, що після проведення автотехнічної експертизи ОСОБА_5 почала змінювати показання щодо швидкості руху свого автомобіля намагаючись змінити первинні вихідні дані для проведення додаткової експертизи.

При цьому суд обгрунтовано вказав у вироку на неприпустимість підміни даних первинних слідчих дій даними, які формуються під заздалегідь відомі розрахунки експерта, і обгрунтовано відмовив у призначенні додаткової автотехнічної експертизи.

Доводи апеляції захисника про порушення потерпілою п.6.7 ПДР є безпідставними, оскільки судом достовірно встановлено, що ДТП сталася на пішохідному переході, а не на пішохідній доріжці і саме порушення ОСОБА_5 правил дорожнього руху знаходяться у прямому причинному зв»язку з дорожньо-транспортною пригодою.

Посилання захисту на порушення кримінально-процесуального закону у зв»язку з тим, що судом не була проведена призначена 26.10.2010р. додаткова автотехнічна експертиза є необгрунтованими.

Так, зазначена експертиза була призначена 26.10.2010р. іншим складом суду і кримінальна справа згідно повідомлення НДЕКЦ при ГУ МВС України в Київській області ( а.с.212) була повернута без проведення експертизи з підстав викладених у повідомленні.

Враховуючи те, що в подальшому відбувся новий розгляд справи іншим складом суду, суд не був пов»язаний з рішенням попереднього складу суду і вправі був прийняти самостійне рішення обгрунтовано, на думку колегії суддів, відмовивши у задоволенні клопотання про призначення додаткової експертизи.

При призначенні покарання ОСОБА_5 суд врахував ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, її особу, обставини, що впливають на покарання і обгрунтовано, призначивши покарання у вигляді позбавлення волі, звільнив засуджену від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на підставі ст.75 КК України.

Разом з тим, колегія суддів вважає обгрунтованими доводи апеляції прокурора щодо суворості покарання ОСОБА_5 у зв»язку із застосуванням додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 вперше притягується до кримінальної відповідальності, вчинила злочин у тверезому стані, позитивно характеризується, має неповнолітню дитину, відсутність обставин, що обтяжують покарання, колегія суддів вважає, що призначення додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами щодо засудженої не відповідає тяжкості вчиненого та її особі, а тому колегія суддів вважає за можливе змінити вирок і виключити з вироку застосування вищевказаного додаткового покарання.

Вирішуючи цивільний позов заявлений потерпілою про відшкодування моральної шкоди, суд, крім інших обставин, врахував, в тому числі, й майнове становище засудженої, і визначив суму, що підлягає відшкодуванню, яка відповідає характеру вчиненого злочину, глибині фізичних та душевних страждань потерпілої у зв»язку з негативними для неї наслідками.

На підставі наведеного і керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляцію пом. Переяслав-Хмельницького міжрайпрокурора ОСОБА_10 задовольнити.

Апеляцію адвоката ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Вирок Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 28 грудня 2011 року щодо ОСОБА_4 змінити.

Виключити з вироку застосування відносно ОСОБА_4 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

В решті вирок щодо ОСОБА_4 залишити без зміни.

Судді підписи