Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Верховного Суду України у складі:
головуючого-судді
суддів
Мороза М.А., Пошви Б.М.
засудженого
розглянула у судовому засіданні 1
листопада 2007 року в м. Києві кримінальну справу за касаційним поданням
прокурора, який брав участь у справі та касаційною скаргою ОСОБА_1 на вирок
Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 17 липня 2007 року щодо ОСОБА_1
Вироком
Залізничного районного суду м. Сімферополя від 21 травня 2007 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця,

і жителя м. Севастополь, раніше судимого:

-28 листопада 1986 року Гагарінським

районним судом м. Севастополя за ч. 1 ст. 193,

ч. 1 ст. 194, ч. 2 ст. 229-6, ч. 2 ст. 229-1, ст. 229-4,

ст. 42 КК України на 7 років позбавлення волі.

Звільнений 26 грудня 1990 року на підставі Указу

ПВР України “Про помилування”;

-30 грудня 1993 року Ленінським районним судом

м. Севастополя за ч. 3ст. 142, ч. 2 ст.82, ст.42 КК України

на 6 років 3 місяці позбавлення волі;

-26 листопада 1998 року Гагарінським районним

судом м. Севастополя за ч. 2 ст. 229-6 КК України

на 2 роки 6 місяців позбавлення волі;

-8 жовтня 1999 року Ленінським районним судом

м. Севастополя за ч. 2 ст. 144, ст. 44 КК України

на 2 роки 8 місяців позбавлення волі;

-7 лютого 2006 року Гагарінським районним судом

м. Севастополя за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307, ч. 1

ст. 263, ст.ст. 69, 70 КК України на 3 роки

6 місяців позбавлення волі. Звільнений 30 грудня

2006 року умовно-достроково на 1 рік 1 місяць 18 днів,

засуджено:

за ч. 2 ст. 309 КК України на 4 роки позбавлення волі;

за ч. 1 ст. 311 КК України на 1 рік обмеження волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів ОСОБА_1 призначено 4
роки позбавлення волі.

Відповідно до вимог ст. 71 КК України до призначеного покарання за цим
вироком частково приєднано невідбуте покарання за вироком Гагарінського
районного суду м. Севастополя від 7 лютого 2006 року і остаточно призначено
ОСОБА_1 5 років позбавлення волі.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 у доход держави 470 грн. 72 коп. судових
витрат.

Вироком Апеляційного суду АР Крим від 17 липня 2007 року вирок Залізничного
районного суду м. Сімферополя від 21 травня 2007 року щодо ОСОБА_1 скасовано в
частині кваліфікації дій винного та призначення покарання.

Цим же вироком ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.
2 ст. 307 та ч. 2 ст. 311 КК України й призначено покарання:

за ч. 2 ст. 307 КК України - 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього
майна, що є особистою власністю засудженого;

за ч. 2 ст. 311 КК України на 3 роки позбавлення волі.

За сукупністю злочинів, на підставі ст. 70 КК України, ОСОБА_1 призначено 6
років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є власністю засудженого.

На підставі ст. 71 КК України, до призначеного покарання за цим вироком,
частково приєднано невідбуте покарання за вироком Гагарінського районного суду
м. Севастополя від 7 лютого 2006 року і остаточно призначено 6 років 6 місяців
позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є власністю засудженого.

У решті вирок Залізничного районного суду м. Сімферополя від 21 травня 2007
року щодо ОСОБА_1 залишено без зміни.

Як визнав місцевий суд, ОСОБА_1, 27 березня 2007 року, приблизно об 11
годині, перебуваючи у с. Совєтськоє АР Крим, без мети збуту, у особи,
невстановленої слідством, незаконно придбав наркотичний засіб - опій
екстракційний вагою 10,53 г., а також 15,1 г. ангідриду оцтової кислоти, що є
прекурсором. Придбані наркотичний засіб і прекурсор ОСОБА_1 зберігав при собі і
на автомобілі перевозив до місця свого проживання у м. Севастополь.

У той же день у м. Сімферополі ОСОБА_1 був затриманий працівниками міліції,
а незаконно придбані наркотичну речовину і прекурсор, у зазначеній кількості -
вилучено.

Апеляційний суд, постановляючи вирок і погоджуючись із фактичними обставинами справи, визнаними судом першої
інстанції доведеними, дійшов висновку, що наркотичний засіб і прекурсор ОСОБА_1
незаконно придбав, зберігав і перевозив з метою збуту і кваліфікував його
дії за ч. 2 ст. 307 та ч. 2 ст. 311 КК України.

На вирок апеляційного суду прокурором принесено касаційне подання, а
засудженим подано касаційну скаргу.

У поданні та доповненні до нього прокурор просить вирок апеляційного суду
щодо ОСОБА_1 скасувати, а справу направити на новий апеляційний розгляд у
зв'язку із істотним порушенням кримінально-процесуального закону.

Зокрема, прокурор вказує на те, що мотивувальна частина вироку не містить
формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, а лише констатує факт
придбання наркотичного засобу і прекурсору. Крім того, прокурор вказує на те,
що об'єктивний бік злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України у вироку не
вказаний. Прокурор вважає, що суд при постановленні вироку не дотримався вимог
ст.378 КПК україни, чим істотно порушив процесуальний закон.

Засуджений ОСОБА_1 також вважає, що суд апеляційної інстанції безпідставно
перекваліфікував його дії на ч. 2 ст. 307 та ч. 2 ст. 311 КК України, оскільки
він придбав наркотичний засіб і прекурсор не з метою збуту, а для власних
потреб, що було достеменно встановлено місцевим судом.

ОСОБА_1 вказує на те, що він повністю визнав себе винним у вчинених
злочинах, проте, суд, без урахування усіх обставин справи, призначив йому
суворе покарання, яке просить пом'якшити.

Заслухавши доповідача, пояснення засудженого ОСОБА_1, прокурора, який
підтримав касаційне подання, перевіривши матеріали справи та обговоривши
доводи, викладені у касаційних поданні та скарзі, колегія суддів вважає, що
подання прокурора та скарга засудженого підлягають задоволенню з таких
підстав.

Як убачається із матеріалів справи, місцевий суд, дослідивши у судовому
засіданні зібрані докази, дійшов висновку, що пред¢явлене ОСОБА_1 обвинувачення у вчиненні злочинів
передбачених ч.2 ст.307, ч.2 ст.311 КК України не знайшли свого підтвердження і
у мотивувальній частині вироку виклав обставини, які визнав доведеними.
Відповідно до встановленого суд першої інстанції кваліфікував дії винного за
ч.2 ст.309 та ч.1 ст.311 КК України.

Розглядаючи апеляції прокурора і засудженого, де прокурор просив скасувати
вирок у зв¢язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та
неправильним застосуванням закону, а засуджений вважав покарання занадто
суворим, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність застосування закону
про більш тяжкий злочин та призначення більш суворого покарання.

Постановляючи новий вирок, апеляційний суд, відповідно до вимог ст.378 КПК
України, повинен був дотриматися і керуватися положеннями зазначеними у ст.ст.
332-335 КПК України та роз¢ясненнями, що містяться у п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України
“Про практику постановлення судами вироків (постанов) при розгляді кримінальних
справ в апеляційному порядку” № 1 від 15 травня 2006 року. Як видно зі справи
суд ці вимоги закону не виконав.

Крім того, апеляційний суд, не проводячи судового слідства, дав оцінку
зібраним у справі доказам.

Оскільки вказані порушення вимог кримінально-процесуального закону є
істотними, вирок, постановлений апеляційним судом щодо ОСОБА_1, підлягає скасуванню з
направленням справи на новий апеляційний розгляд.

При розгляді справи слід повно і всебічно перевірити як доводи
апеляцій, так і доводи, наведені у
касаційній скарзі ОСОБА_1

Керуючись ст.ст. 395, 396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційне подання прокурора та касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 задовольнити.

Вирок Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 17 липня 2007 року
щодо ОСОБА_1 скасувати, а справу направити на новий апеляційний розгляд.

С у д д і:

Кравченко К.Т. Мороз М.А. Пошва Б.М.