Справа № 11- 208/2008
Головуючий у 1 інстанції: Скалозуб О.М.
Категорія : ст.187 ч. 2 КК України
Доповідач: Борисенко І.П.
УХВАЛА

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

20 березня 2008 року колегія суддів судової палати з
кримінальних справ апеляційного суду Чернігівської області в складі :

головуючого - судді - Щербакова О.С.
суддів - Борисенка І.П., Гром
Л.М. з
участю прокурора - Щербака О.В.

засудженого - ОСОБА_2

адвоката - ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові
кримінальну справу за апеляцією адвоката ОСОБА_1 в інтересах засудженого
ОСОБА_2 на
вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 18 грудня 2007 року.

Цим вироком : ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1народження,
уродженець та мешканець АДРЕСА_1, українець, громадянин України, з неповною середньою
освітою, не працюючий, не
одружений, відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимий,

засуджений
за ст. 187 ч. 2 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до 3 років
позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому особистого
майна.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2народження, уродженець та
мешканець АДРЕСА_2 українець, громадянин України,
з неповною середньою освітою, не одружений, не працюючий, учень вечірньої
школи м.Ніжина, відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимий,

засуджений за ст. 187 ч. 2 КК
України із застосуванням ст. 69 КК України до 3
років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому особистого
майна. Відповідно до ст. 75 КК України
ОСОБА_3 звільнено від відбуття
покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки.

Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_4на користь Чернігівського
відділення КНДІСЕ за проведення експертизи 250 грн. 40 коп. у солідарному
порядку.

Доля речових доказів вирішена відповідно до вимог ст. 81
КПК України.

Вироком суду
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визнано винними у наступному.

11 вересня 2007 року,
близько 22 год. 30 хв., ОСОБА_2 та неповнолітній
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2народження, за
попередньою змовою, з метою заволодіння чужим майном, біля АДРЕСА_3обігнали ОСОБА_5і, з метою вчинення раптового
нападу на нього, ОСОБА_3 затаївся біля паркану АДРЕСА_4а ОСОБА_2 згідно
домовленості, зупинився на вул. Незалежності
неподалік від ОСОБА_6 Коли ОСОБА_5 вийшов на перехрестя вулиць Ващенко
та Незалежності в м. Ніжині, ОСОБА_3 ззаду напав на ОСОБА_5, ударив його кулаком в потилицю, а ОСОБА_2 наніс
удари рукою в обличчя потерпілому, після чого разом з ОСОБА_3 повалили
потерпілого на землю і ОСОБА_3 руками
продовжував наносити удари по тілу потерпілого
доки останній не обезсилів. Після цього ОСОБА_3 оглянув одяг потерпілого
ОСОБА_5 та заволодів його мобільним телефоном марки „Нокіа -3310”, вартістю
156,6 грн., і грошима в сумі 4 грн., всього на загальну суму 160,6 грн.

В результаті нападу
потерпілому ОСОБА_5 були заподіяні легкі тілесні ушкодження, що потягли короткочасний розлад
здоров'я.

Потерпілий ОСОБА_5,
захищаючись від нападу, саморобним ножем, який знаходився у нього
в одязі і яким він користується на роботі для зачистки ізоляції на дротах,
спричинив ОСОБА_2 тілесні ушкодження, в зв'язку з чим ОСОБА_3, після того як
заховав викрадене, звернувся в чергову частину ЛВМ на ст. Ніжин з проханням викликати швидку
медичну допомогу ОСОБА_2

Наступного дня, 12
вересня 2007 року, викрадені у ОСОБА_5 мобільний телефон та гроші, працівниками міліції ЛВМ ст.
Ніжин були виявлені та вилучені з указаного ОСОБА_3 місця схованки.

В апеляції адвокат ОСОБА_1 в інтересах засудженого
ОСОБА_2 подав апеляцію, в якій просить вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської
області від 18 грудня 2007
року відносно засудженого ОСОБА_2 змінити, призначивши йому покарання із
застосуванням ст. 75 КК України. Посилається на те, що при призначенні
покарання суд першої інстанції не в повній мірі врахував особу засудженого, те,
що від потерпілого він отримав ножові поранення, покази потерпілого, який
визнав, що він спровокував засуджених до вчинення злочинних дій та просив їх
строго не карати.

Заслухавши доповідача,
пояснення адвоката ОСОБА_1 в інтересах засудженого ОСОБА_2, який підтримав свою
апеляцію і просить її задовольнити з вказаних в ній підстав, думку
прокурора, який вважає, що
призначене ОСОБА_2 покарання є необхідним і достатнім для його виправлення,
перевіривши матеріали справи та обговоривши викладені в апеляції
доводи, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляція адвоката ОСОБА_1 в інтересах засудженого ОСОБА_2 підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду про винність засуджених ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у скоєнні
злочину, передбаченого ст.187 ч. 2 КК України, за зазначених у вироку обставин
відповідають фактичним обставинам справи, підтверджені дослідженими у судовому
засіданні та викладеними у вироку доказами, яким суд дав належну оцінку в їх
сукупності та взаємозв'язку, і ніким не оспорюються.

Суд першої інстанції, оцінивши всі докази по справі в їх
сукупності, прийшов до висновку про доведеність вини і правильності
кваліфікації дій ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за ст. 187 ч. 2 КК України, як розбій,
тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством,
небезпечним для життя і здоров'я особи, яка зазнала нападу, вчинений за
попередньою змовою групою осіб.

При вирішенні
питання про обрання покарання засудженим, суд першої інстанції у відповідності
з вимогами ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особи
винних та обставини, що пом'якшують покарання та відсутність обтяжуючих
покарання обставин.

Зокрема, обираючи міру
покарання засудженому ОСОБА_2, суд врахував характер та суспільну небезпеку
скоєного злочину, особу засудженого, а саме його характеристики та щире каяття у вчиненому, відсутність обтяжуючих покарання обставин, пом'якшуючі покарання обставини, у тому числі і
ті, на які посилається апелянт, та призначив покарання засудженому, застосувавши ст. 69 КК України, у виді позбавлення
волі, але нижче від найнижчої межі, ніж це передбачено санкцією ст. 187 ч. 2 КК
України.

З урахуванням конкретних обставин справи, даних про особу
винного та обставин, що впливають на покарання, суд правильно визначив, що
необхідним та достатнім покаранням для виправлення ОСОБА_2 та попередження
нових злочинів буде позбавлення волі на певний строк. У той же час, при обранні
конкретного розміру покарання суд не зважив на декілька обставин, що
пом'якшують покарання та істотно знижують ступінь вчиненого засудженим злочину.
Як видно з вироку, суд врахував, що ОСОБА_2 раніше не судимий, щиро кається у
скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, добровільно відшкодував завданий
збиток. Ці обставини, а також його позитивна характеристика, послужили
підставами для призначення йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України.
Між тим суд не звернув уваги на низку інших обставин, що пом'якшують покарання.
Зокрема, суд фактично не врахував, що ОСОБА_2 не був ініціатором
інкримінованого йому злочину, відсутність тяжких наслідків. Судом не зазначено
на неправомірні дії зі сторони потерпілого ОСОБА_5 і не враховано цих обставин
і зокрема того, що засуджений ОСОБА_2завдав потерпілому лише одного удару, а
останній завдав ОСОБА_2 не менше п'яти ударів ножем, чим спричинив тілесні
ушкодження, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень (а.с.
124-126). За таких обставин колегія суддів вважає, що виправлення засудженого
ОСОБА_2 можливе без ізоляції від суспільства і находить можливим звільнити його
від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК
України та від додаткового покарання у вигляді конфіскації майна.

Разом з тим, вирок суду в частині стягнення коштів на
користь НДЕКЦ при УМВС України в Чернігівській області підлягає зміні, оскільки
відповідно до постанови КМ України № 710 від 01 липня 1996 року „Про
затвердження Інструкції про порядок і розміри відшкодування витрат та виплати
винагороди особам, що викликаються до органів дізнання, попереднього слідства,
прокуратури, суду, або органів, у провадженні яких перебувають справи про
адміністративні правопорушення та виплати науково-дослідним установам судової
експертизи за виконання їх працівниками функцій експертів і спеціалістів” не
передбачена виплата винагороди спеціалістам експертно-криміналістичного центру
при виконанні ними функцій експертів у порядку службового завдання, тому такі
витрати необхідно стягнути на користь держави. Крім того, відповідно до ст. 93
ч. 2 КПК України, такі витрати необхідно стягнути у дольовому порядку.

На підставі викладеного,
керуючись ст. 365, 366, 379 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію адвоката ОСОБА_1
в інтересах засудженого ОСОБА_2 задовольнити.

Вирок Ніжинського
міськрайонного суду Чернігівської області від 18 грудня 2007 року
щодо ОСОБА_2змінити.

Призначити
ОСОБА_2покарання за ст. 187 ч. 2 КК України з застосуванням ст. 69 КК України -
3 роки позбавлення волі без конфіскації майна.

Застосувати до
засудженого ОСОБА_2 ст. 75 КК України та звільнити його від відбування
призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки.

На підставі ст. 76 КК
України покласти такі обов'язки: не виїжджати за межі України на постійне
проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи; повідомляти
органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи;
періодично з'являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Звільнити засудженого
ОСОБА_2 з-під варти із зали суду.

Вважати стягнутими у
дольовому порядку на користь держави витрати за проведення експертизи: з
ОСОБА_2- 125грн. 40коп., ОСОБА_4- 125грн. 40коп.

В іншій частині цей вирок
залишити без змін.

Судді:

Борисенко
І.П. Щербаков
О.С. Гром Л.М.