№ 207/2583/15-к
№ 1-кп/207/319/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 серпня 2015 року Баглійський районний суд м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі:

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

представника потерпілого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середня, не працюючого, неодруженого, на утримані малолітніх дітей не маючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 раніше судимого: 25.10.2013р. Амур - Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ст. ст. 185 ч. 2, 289 ч. 2, 70 ч. 1 КК України до позбавлення волі на строк 5 років; 25.02.2014р. за ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області вирок змінено: вважати засудженим за ст. 185 ч. 2, 75,76 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки з іспитовим строком 3 роки; за ст. 289 ч. 2 кримінальну справу припинено за недоведеністю;-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_8 повторно 05.05.2015 приблизно о 15-00 годин, знаходячись біля магазину «Велес» розташованого за адресою вул. Матросова, 92-Б в м. Дніпродзержинську, маючи намір на відкрите викрадення чужого майна, побачив раніше йому незнайомого неповнолітнього ОСОБА_4 1998 р.н., якого з урахуванням своєї фізичної переваги, визначив як об`єкт свого злочинного посягання та реалізуючи свій злочинний намір направлений на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно з корисливих мотивів підійшов до потерпілого неповнолітнього ОСОБА_4 та діючи відкрито, вирвав з його руки грошові кошти в сумі 500 грн., які належали його матері ОСОБА_5 , після чого з міста скоєння кримінального правопорушення зник, спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вищевказану суму. Потерпілою ОСОБА_5 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого матеріальної шкоди в сумі 500грн.
В судовому засідання обвинувачений вину визнав частково та пояснив, що, на його думку, його дії слід кваліфікувати не як грабіж, а як шахрайство, цивільний позов визнав у повному обсязі.

В судовому засіданні обвинувачений пояснив, що 05.05.2015р. він йшов по вул.Матросова неподалік магазину «Велес» зі своїм товаришем ОСОБА_9 . Сам він йшов попереду, а ОСОБА_9 десь метрів на п`ять позаду нього. Потім він повернувся та побачив, що між ним та ОСОБА_9 йде якийсь хлопець, як потім з`ясувалось, то був потерпілий ОСОБА_4 . Він зачекав на потерпілого та коли той підійшов до нього, зупинив потерпілого та запитав чи є у нього гроші. В той же момент до потерпілого підійшов ОСОБА_9 та поклав йому руку на плече. Після цього потерпілий ОСОБА_4 дістав з кишені гроші купюрами 200грн., ще раз 200грн. та 100грн., що в загальній сумі складало 500грн. і показав ці гроші йому та повідомив про те, що ці гроші дала йому його мати на лікування зубів. Коли потерпілий тримав гроші в руках, він їх вирвав та забрав собі, а потерпілому сказав, щоб він пішов з ним та купив йому цигарки. Спочатку вони підійшли до кіоску, але у продавця не було грошей дати здачу, тому вони вирішили піти до магазину "Велес" за цигарками. Але по дорозі ОСОБА_9 сказав потерпілому, щоб той за ними не йшов, з чого вони разом з ОСОБА_9 посміялися і пішли далі, а потерпілий після цього за ними вже не йшов.

Незважаючи на часткове визнання обвинуваченим своєї вини, його вина у вчиненні кримінального правопорушення підтверджена та доведена у повному обсязі дослідженими в ході судового розгляду доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що 05.05.2015р. приблизно о 15-00 годин він йшов до стоматолога лікувати зуби. По дорозі попереду нього йшов обвинувачений ОСОБА_8 . Потім ОСОБА_8 зупинився, повернувся до нього та запитав, чи є у нього гроші та наказав показати йому кишені.

Тоді ж товариш обвинуваченого ОСОБА_9 підійшов до нього ззаду та поклав йому руку на плече. Він їх злякався та відкопилив карман і тільки почав діставати гроші, він навіть не встиг їх дістати, лише тільки наполовину висунув гроші з кишені, як ОСОБА_8 вирвав їх у нього з рук та сказав, щоб він купив їм цигарок, тому йому довелось піти за ними. Він просив обвинуваченого повернути йому гроші, але йому ніхто нічого не повертав. По дорозі ОСОБА_9 зупинився та сказав йому, що якщо він буде йти за ними, то вони його поб`ють, через що він перелякався та більше за ними не йшов.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 суду пояснила, що 05.05.2015року вона відправила сина до стоматолога лікувати зуби, так як він був записаний на цей день. На лікування зубів вона надала сину 500грн., а саме купюрами 200грн., 200грн. та 100грн. Десь о 15-00 годин того ж дня їй зателефонував син, він був знервований, ридав та повідомив про те, що його пограбували та забрали ті гроші, які вона надавала сину на лікування зубів. Після цього вона зателефонувала до міліції.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засідання пояснив, що того дня, коли трапилася подія з потерпілим, точної дати він вже не пам`ятає, десь о 10-00 йому зателефонував ОСОБА_8 , з яким він перебуває у товариських стосунках. Вони зустрілись, випили пива, пограли у футбол та потім він пішов проводжати обвинуваченого додому. Коли вони йшли, то паралельно з ними по дорозі йшов потерпілий, в якого обвинувачений запитав, чи є у нього цигарки, на що потерпілий відповів, що ні. Тоді ОСОБА_8 запитав у потерпілого чи є в нього гроші, але потерпілий відповів, що не має. Потім обвинувачений наказав потерпілому показати кишені і потерпілий дістав гроші з кишені в кількості 500грн., а саме 200грн., 200грн. і 100грн. та повідомив, що це гроші на стоматолога, інших грошей у нього не має. Після цього ОСОБА_8 забрав у потерпілого ці гроші собі. Всі вони продовжили рухатись по дорозі у напрямку трамвайної зупинки "Маяковського". У зв`язку з тим, що потерпілий та обвинувачений підняли сильний галас, він сказав їм, щоб вони не йшли за ним, бо він йде на зупинку зустрічати свою матір та не хоче, щоб вона побачила цю сварку, яка відбувалася. Потім ОСОБА_8 та потерпілий зупинились, а він пішов далі. Через деякийсь час його догнав ОСОБА_8 та повідомив, що взяв у потерпілого 100грн., а решту повернув.

Крім того вина обвинуваченого підтверджується письмовими доказами, дослідженими в судовому засіданні:

- протоколом пред`явлення особи до впізнання від 15.05.2015року, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_4 упізнав обвинуваченого ОСОБА_8 як особу, яка 05.05.2015року вирвала у нього з рук гроші в сумі 500грн.

- протоколом пред`явлення особи до впізнання від 14.05.2015року, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_4 упізнав ОСОБА_9 як особу, що 05.05.2015року була з парубком, який забрав у нього гроші в сумі 500грн.

Виходячи з наведеного, суд, доходить висновку про повну доведеність в ході судового розгляду вини обвинуваченого, при цьому часткове визнання обвинуваченим своєї вини через те, що на його думку, його дії слід кваліфікувати не як грабіж, а як шахрайство, суд розцінює просто як юридичну неграмотність обвинуваченого, так як у своїх поясненнях він детально розповів про всі обставини справи, які мали місце 05.05.2015р. та які співпадають з показаннями самого потерпілого. Цивільний позов визнав у повному обсязі.

Таким чином дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

Вирішуючи питання про міру покарання, відповідно до ст.65 КК України, суд враховує наступні обставини.

Законом вчинене кримінальне правопорушення віднесене до категорії тяжких злочинів. Кримінальним правопорушенням спричинено матеріальну шкоду, яка не відшкодована, у зв`язку з чим потерпілою заявлено цивільний позов.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує суспільну небезпеку скоєного злочину, особу обвинуваченого, обставини, що впливають на його відповідальність.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, суд вважає щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання суд вважає рецидив злочинів.

З урахуванням обставин і характеру скоєного злочину, який згідно з ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, особи обвинуваченого, який раніше судимий, постійного місця роботи не має, задовільно характеризується за місцем проживання, а також враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_8 скоїв даний злочин в період іспитового строку, будучи засудженим вироком Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25.10.2013р., зміненого ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 25.02.2014р. за ст. 185 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком 3 роки, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення, тому суд вважає, що його виправлення і перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, а отже суд доходить висновку, що єдино необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів є міра покарання у вигляді позбавлення волі. При цьому, враховуючи обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого - щире каяття у скоєному, те, що від скоєного злочину тяжких наслідків не настало, то суд вважає за необхідне не визначати максимальну міру покарання, передбачену санкцією ч. 2 ст. 186 КК України.

Суд вважає, що слід призначити підсудному остаточне покарання за правилами, передбаченими ст. 71 КК України, т.б. за сукупністю вироків, частково приєднавши до покарання, призначеного по даному вироку, невідбуту частину покарання за попереднім вироком Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25.10.2013р., зміненого ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25.02.2014р. у вигляді 2 років позбавлення волі.

До строку відбування покарання підлягає зарахуванню строк досудового тримання обвинуваченого під вартою з 15 травня 2015р.
Цивільний позов, заявлений потерпілою, та визнаний обвинуваченим, підлягає задоволенню у повному обсязі.

По справі процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст. 369 - 371, 373, 374 КПК України, суд,

З А С У Д И В :
ОСОБА_8 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.186 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі на строк чотири роки.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25.10.2013р., зміненого ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25.02.2014р. у вигляді одного місяця позбавлення волі, та остаточну міру покарання за сукупністю вироків ОСОБА_8 визначити у вигляді чотирьох років одного місяця позбавлення волі.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо ОСОБА_8 не змінювати, залишивши у вигляді тримання під вартою.

До строку відбування покарання зарахувати строк досудового тримання ОСОБА_8 під вартою, та обчислювати початок строку відбування покарання з 20 годин 40 хвилин 15 травня 2015р.

Цивільний позов ОСОБА_5 задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду в сумі 500 (п`ятсот) грн.

Копія вироку негайно після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений протягом 30 днів з дня його проголошення через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області, засудженим який тримається під вартою протягом 30 днів з дня вручення копії вироку.

Суддя: