Справа №
11-а-1470/2007р. Головуючий у
1 інстанції СкорінаА.В.
190 ч. 2, 358 ч. З Доповідач
УХВАЛА

16 серпня 2007
року Апеляційний суд м. Києва у складі:

головуючого: НоздряковаВ.М.

суддів: Ковальської В.В., Коваль С.М.

за участю
прокурора : Карпук Ю.А.

засудженої: ОСОБА_1

Розглянувши у
відкритому засіданні в м. Києві
кримінальну справу за

апеляцією прокурора,
який приймав участь
у розгляді справи
на вирок

Святошинського
районного суду м. Києва від 06 червня 2007 року.

Цим вироком

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, раніше не судима, засуджена за ст. 190 ч.
2 КК України на 2 роки позбавлення волі за ст. 358 ч. З КК України на 1
рік обмеження волі.

На підставі ст.
70 КК України остаточно на 2 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України вона звільнена від відбуття покарання з
випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

На підставі ст. 76 КК України вона зобов'язана не виїжджати за межі України
на постійне проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої системи,
повідомляти ці органи про зміну місця проживання, роботи або навчання,
з'являтись для реєстрації в органи кримінально - виконавчої системи.

Міра запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу є
підписка про невиїзд.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КБ «Приват Банку» 2890
гривен.

Вироком районного суду ОСОБА_1 визнана
винною у використанні завідомо підробленого документа і в заволодінні чужим
майном шляхом обману та зловживання довірою за попередньою змовою групою осіб.

Так, 28.03.2006 року ОСОБА_1 знаходячись в смт. Ворзаль Київської області за
попередньою змовою з особою, кримінальна справа відносно якої виділена в окреме
провадження, з метою одержання довідки про прибуток і використання її для
одержання кредиту, передала останній паспорт та ідентифікаційний код на своє
ім'я.

29.03.2006 року одержавши підроблену довідку про прибуток, згідно якої ОСОБА_1 начебто
працювала в ТОВ «Отілія» менеджером, остання у той же день у відділенні
«Академмістечко» Київського ГРУ АКБ
«Приватбанк» розташованого по пр. Ак. Палладіна 18/30 у м. Києві
використала цю довідку і одержала кредит на суму 4 тисячі гривен. Одну тисячу
гривен вона передала особі, яка надала їй підроблену довідку, а інші гроші ОСОБА_1 витратила на
свої потреби.

В апеляції прокурор, який приймав участь у розгляді справи вказуючи на те,
що суд не вірно призначив покарання за ст. 358 ч. З КК України у вигляді
обмеження волі, оскільки ОСОБА_1 має
дітей віком до 14 років і їй не можна призначати покарання у вигляді обмеження
волі у відповідності до ч. З ст 61 КК України, просить вирок змінити,
призначити ОСОБА_1
покарання за ч. З ст 358 КК України у вигляді штрафу в розмірі 20
неоподаткованих мінімумів доходів громадян, за ст. 190 ч. 2 КК України у
вигляді 2 років позбавлення волі і на підставі ст. ст. 70, 72 КК України
призначити покарання у вигляді 2 років позбавлення волі та штрафу в розмірі 20
неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. На підставі ст. 75 КК України
звільнити її від відбуття покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2
роки.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши прокурора, який частково підтримав
апеляцію, засуджену, яка просила застосувати до неї амністію, провівши судові
дебати і заслухавши останнє слово засудженої, колегія суддів вважає, що апеляція
підлягає задоволенню частково.

Винність ОСОБА_1 у
скоєнні злочинів, за які вона засуджена вироком районного суду, підтверджена
наявними у справі доказами.

Оскільки справа розглядалась в порядку ч. З ст 299 КПК
України, висновки суду першої інстанції щодо обставин справи, які не
оспорювались і стосовно яких відповідно до вимог частини першої ст. 299 і ст.
301 КПК України докази не досліджувалися, апеляційним судом відповідно до ст.
365 КПК України не перевіряються.

Злочинні дії ОСОБА_1 за ст.
ст. 190 ч. 2, 358 ч. З КК України кваліфіковані вірно.

Міра покарання
призначена за ст. 190 ч. 2 КК України відповідає вимогам ст. 65 КК України,
даним про особу винної.

Разом з тим,
призначаючи покарання за ст. 358 ч. З КК України у вигляді одного року
обмеження волі, суд допустив помилку.

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_1 має двоїх
малолітніх дітей -ОСОБА_2 1999 року народження та ОСОБА_3 2005 року народження
( а. с. 127 ) і у відповідності до ч. З ст 61 КК України до неї не може бути
застосована міра покарання у вигляді обмеження волі.

Колегія суддів вважає, що за ст. 358 ч. З КК України з врахуванням вимог
ст. 65 КК України, даних про особу винної повинно бути призначено покарання у
вигляді штрафу.

Оскільки застосування принципу складання покарань у вигляді позбавлення
волі і штрафу, який за таких обставин повинен виконуватись самостійно, погіршує
становище засудженої у порівняні з призначеним судом покарання з застосуванням
ст. 75 КК України і унеможливлює застосування ст. 75 КК України, колегія суддів
вважає за необхідне при призначенні покарань за сукупністю злочинів застосувати
принцип поглинання покарань -менш суворого покарання більш суворим.

З врахуванням вимог закону, і всіх обставин по справі, даних про особу ОСОБА_1 її сімейного
стану, колегія суддів вважає за необхідне застосувати ст. 75 КК України.

При розгляді справи в Апеляційному суді ОСОБА_1 подала заяву
про застосування до неї амністії.

Це клопотання підлягає задоволенню на підставі п. «б» ст.
1, ст. 6 Закону України «Про амністію» від 19.04.2007 року і ОСОБА_1. підлягає
звільненню від кримінальної відповідальності.

При прийняті рішення про застосування амністії, колегія суддів враховує
положення ст. 14 Закону України « Про амністію».

Керуючись ст.
ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію прокурора, який приймав участь у розгляді
справи, задовольнити частково.

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 06 червня 2007 року
відносно ОСОБА_1
змінити.

За ст. 358 ч. З КК України пом'якшити покарання і
призначити його у вигляді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян.

На підставі ст.
70 КК України шляхом поглинанням менш суворого покарання призначеного за ч. З
ст 358 КК України більш суворим призначеним районним судом за ч. 2 ст 190 КК
України призначити покарання у вигляді 2 (двух
)років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України
звільнити ОСОБА_1 від
покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

На підставі ст. 76 КК України зобов'язати її не виїжджати за межі України
на постійне проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої системи,
повідомляти ці органи про зміну місця проживання, роботи або навчання,
з'являтись періодично для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Врешті вирок
залишити без змін.

Клопотання засудженої ОСОБА_1 про
застосування до неї Закону «Про амністію» від 19.04.2007 року задовольнити.

На підставі п.
«б» ст. 1, ст. 6, з врахуванням положень ст. 14 Закону України «Про амністію»
від 19.04.2007 року ОСОБА_1
звільнити від кримінальної відповідальності.