Суддя ОСОБА_1
Провадження № 1-кп/644/132/15

ВИРОК
іменем України
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України

в с т а н о в и в :
27 серпня 2014 року приблизно о 23 годині ОСОБА_6 знаходячись на зупинці громадського транспорту, поблизу кафе «Лас-Вегас», розташованого по пр. Московському у м. Харкові, після вживання алкогольних напоїв, на ґрунті неприязних відносин, маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, умисно наніс один удар частиною розбитої скляної пляшки з-під пива в область шиї ОСОБА_4 , чим спричинив останньому різану рану шиї з права з пошкодженням правої загальної сонної артерії, внутрішньої яремної вени, правої зовнішньої яремної вени, які відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав, посилався на те, що спричинив ОСОБА_4 тілесні ушкодження не навмисно, а захищаючись від нападу останнього.
Не зважаючи на заперечення ОСОБА_6 пред`явленого обвинувачення за ч. 1 ст. 121 КК України, його вина підтверджується зібраними в ході досудового розслідування та дослідженими при судовому розгляді наступними доказами:
показаннями потерпілого ОСОБА_4 , який пояснив, що 27 серпня 2014 року в вечірній час він знаходився в кафе «Лас Вегас» де відмічав свято. В якийсь момент між ним та ОСОБА_6 виник конфлікт. З`ясування стосунків продовжилось за межами кафе на прилеглій території біля квіткового магазину. Конфлікт полягав у сварці та взаємних образах. Що відбувалось далі він не пам`ятає, прийшов до тями вже лише у лікарні;
показаннями свідка ОСОБА_7 , який пояснив суду, що знає як потерпілого та обвинуваченого. Між цими особами періодично виникали конфлікти, ще коли вони були дітьми, так як ОСОБА_4 ображав ОСОБА_6 , який був меншим за потерпілого. 27 серпня 2014 року він працював нічним продавцем в магазині з продажу квітів. В нічний час він побачив, що до магазину підійшли ОСОБА_4 та ОСОБА_6 і між ним відбувається сварка. ОСОБА_4 , який був в достатньо сильному станів алкогольного сп`яніння погрожував ОСОБА_6 фізичною розправою. Він втрутився у конфлікт і ОСОБА_6 пішов в сторону пр-ту Московського. ОСОБА_4 також пішов за ОСОБА_6 . Через хвилину він почув звук скла, яке розбивається і пішов в ту ж сторону. Десь через метрів 30 він побачив ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , які стояли один напроти іншого та розмахували друг перед другом руками. Він підійшов до них, став між ними і знову розвів у сторони, при цьому він побачив на земля плями, схожі на кров. Після цього, ОСОБА_6 знову пішов від них у сторону. ОСОБА_4 почав останнього переслідувати, але через кілька кроків зупинився і, взявшись за шию рукою, повернувся до нього і попросив викликати швидку;
протокол слідчого експерименту від 4 вересня 2014 року за участю обвинуваченого ОСОБА_6 .. В ході проведення даної слідчої дії обвинувачений пояснив та показав, як ним була розбита скляна пляшка, а потім її залишками так званою «розочкою», яку він тримав у лівій руці, наніс один удар в шию ОСОБА_4 .
З висновку судово-медичної експертизи № 1929-С/14 від 24 вересня 2014 року вбачається, що у громадянина ОСОБА_4 , 1989 р.н., встановлені наступні тілесні ушкодження: різана рана на шиї з права з пошкодженням правої загальної сонної артерії, внутрішньої яремної вени, правої зовнішньої яремної вени. Це ушкодження виникло від дії гострого предмета, володіючого ріжучими властивостями і могло бути отримано в строк не пізніше дати звернення в лікувальну установу (28.08.2014 року о 00 годин 06 хвилин).За ступенем тяжкості: різана рана на шиї з права з пошкодженням правої загальної сонної артерії, внутрішньої яремної вени, правої зовнішньої яремної вени відноситься до категорії тяжких тілесних пошкоджень за критерієм небезпеки для життя.
Крім того, експертом встановлено, що показання, які ОСОБА_6 давав при проведенні слідчого експерименту 4 вересня 2014 року, не суперечать наявним судово-медичним даним в частині механізму утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_4
3 урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 доведена повністю і його дії підлягають кваліфікації за ч. 1 ст. 121 КК України, тобто в спричиненні ОСОБА_4 умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя потерпілого в момент заподіяння.
Доводи обвинуваченого та його захисника про те, що тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_4 були спричинені ОСОБА_6 в стані необхідної оборони, не знайшли свого підтвердження, оскільки такий стан виникає за умови невідкладної необхідності у того, хто захищається, в заподіянні шкоди тому, хто посягає, для негайного відвернення або припинення його суспільно небезпечного посягання. Суспільно небезпечним посяганням в такому разі є будь-які дії, які безпосередньо спрямовані на заподіяння негайної і невідворотної істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам особи.
Відсутність у обвинуваченого будь-яких тілесних ушкоджень, що випливає з висновку судово-медичної експертизи № 1956-С/14 від 24 вересня 2014 року, наявність реальної можливості залишити місце конфлікту і таким чином уникнути його продовження, свідчить про відсутність такого посягання на життя чи здоров`я обвинуваченого, яке б обумовлювало необхідність негайного заподіяння шкоди ОСОБА_4 .
Таким чином, суд приходить до висновку, що хоча в діях потерпілого і мала місце агресивна поведінка, спрямована на обвинуваченого, однак ні дії ОСОБА_4 , ні обстановка конфлікту не утворювали для ОСОБА_6 стану необхідної оборони.
При призначені виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд керується вимогами ст. 50 та ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості та суспільної небезпеки вчиненого, дані про особуобвинуваченого, який не одружений, офіційно не працює, на обліку у нарколога чи психіатра не перебуває, страждає на захворювання туберкульозом, раніш судимий, за місцем проживання характеризується незадовільно.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає винну поведінку потерпілого, яка сприяла виникненню та розвитку конфлікту.
Обставинами, які обтяжують покарання підсудного, є рецидив злочинів, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, а також для запобігання вчинення ним нових злочинів, буде покарання у вигляді позбавлення волі, в межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України.
Цивільний позов ОСОБА_4 підлягає залишенню без задоволення через його необґрунтованість.
Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,
у х в а л и в :
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у вигляді 6 років 6 місяців позбавлення волі.
Строк відбування ОСОБА_6 призначеного покарання рахувати з часу його фактичного затримання.
Запобіжний захід, обраний ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою у Харківському СІЗО, залишити до вступу вироку в законну силу.
Речові докази у справ, після набрання вироком чинності, знищити.
Відмовити в позові ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про стягнення матеріальної шкоди.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через районний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення, а засудженим - в той же строк з моменту отримання копії вироку.

Суддя ОСОБА_1