ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 червня 2015 року Колегія Підволочиського районного суду Тернопільської області
головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
секретаря судового засідання ОСОБА_4
сторін обвинувачення прокурора ОСОБА_5
ОСОБА_6
сторони захисту адвоката ОСОБА_7
потерпілих ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого у АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, неодруженого з середньою освітою, працюючого менеджером у ПП ОСОБА_11 , жителя АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України такого, що не притягувався до кримінальної відповідальності,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,
В С Т А Н О В И В :
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав частково та показав, що під час скоєння розбійного нападу активних дій не вчиняв і вважає, що його дії в такому випадку слід кваліфікувати як грабіж, проте сам факт вчинення кримінального правопорушення не заперечив та пояснив, що 14 вересня 2006 року до нього зателефонував його брат ОСОБА_10 , який був із ОСОБА_13 в м. Тернополі. Після їх спільної зустрічі вони поїхали в м. Теребовлю Тернопільської області. Під час відпочинку у парку його брат ОСОБА_12 повідомив, що він разом із ними має поїхати у с. Глібів Гусятинського району Тернопільської області для того, щоб забрати кошти. Коли вони під`їхали до садиби потерпілої ОСОБА_8 , перебуваючи на подвір`ї ОСОБА_12 наказав йому одіти заздалегідь приготовлену маску, про наявність якої він не знав, що відповідно його насторожило, оскільки брат повідомив його лише про те, що необхідно буде забрати грошові кошти. Після того як вони увійшли у будинок, потерпіла ОСОБА_8 включила світло і зірвала маску із його брата ОСОБА_12 , а перед тим не може чітко пригадати, чи вибивав він ногою вхідні двері. Будучи дещо в шоковому стані від агресії свого брата ОСОБА_12 по відношенні до потерпілих, він стояв біля потерпілої ОСОБА_17 , проте не може чітко пригадати, чи зв`язував їй руки. Потерпілі були налякані, кричали і після півгодинного вимагання зі сторони ОСОБА_12 грошових коштів та цінних речей, він самий перший залишив приміщення будинку. Пояснив, що він міг як і з самого початку так і в процесі відмовитись від вчинення злочину, проте цього не вчинив, оскільки не міг відмовити брату, котрий заміняв йому батька і частково займався його вихованням та являвся в його очах авторитетною людиною. Крім того просить врахувати усі пом`якшуючі обставини, а також те, що він доглядає хвору матір, котра не в змозі самостійно доглядати господарство, а тому просить призначити покарання не пов`язане із позбавленням волі.
Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_10 свою вину у скоєні інкримінованого органами досудового слідства кримінального правопорушення визнав частково, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до переконання про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_10 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, а посилання ОСОБА_10 на те, що він жодних дій не вчиняв, повністю спростовуються показами потерпілих, свідків та дослідженими у судовому засіданні матеріалами кримінального провадження, зокрема :
Будучи допитаною у судовому засіданні в якості потерпілої ОСОБА_8 показала, що 15 вересня 2006 року вона разом із дочкою ОСОБА_19 , малолітньою дитиною ОСОБА_18 та бабцею ОСОБА_17 відпочивали у літній кухні належного їм господарства, оскільки у будинку проводились ремонтні роботи. Близько 12.00 - 12.30 год. її розбудила дочка ОСОБА_19 та повідомила про те, що хтось грюкає у двері. У подальшому був сильний удар ймовірно ногою, від чого дверний замок виламався. Коли підбігла до дверей, відчула, як її руками почали душити, кинули на землю та протягнули по підлозі, та під час опору ОСОБА_12 розрізав ножем їй руку. Коли дочка ОСОБА_19 увімкнула світло, встигла зірвати маску із одного нападника, в подальшому вони у ньому упізнали ОСОБА_12 , котрий запанікував та кричав, що він уже «засвічений». Крім нього в будинку перебували ще троє невідомих їй громадян, які були у масках та темному одязі. Не пригадує чітко хто саме, проте один із нападників зірвав із неї ланцюжок та сережки таким чином, що із пучка вуха текла кров. Під час вимагання грошових коштів чи цінних речей двоє із кривдників із застосуванням психологічного тиску взяли дочку ОСОБА_19 та повели до будинку шукати грошові кошти та вимагали показати де вони знаходяться, а двоє залишились із ними та слідкували за її поведінкою та поведінкою бабці. Коли вони через 10-15 хв. повернулись, нічого не знайшовши, сприймаючи реально їхню погрозу, а саме те, що у випадку не надання їм грошових коштів вони заберуть її дочку, добровільно передала ОСОБА_12 гаманець із грошовими коштами в розмірі 3000 грн., 500 Євро та 20 Дол. США. Після чого вони почали кричати на допомогу, і нападники залишили приміщення будинку та побігли у невідомому напрямку. Відразу після інциденту, котрий тривав близько 40 хвилин, зателефонувала до ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , яким повідомила про обставини вчинення нападу на її сім`ю. Крім того повідомила, що з ОСОБА_19 зірвали ланцюжок, каблучку та сережки. Покази дані нею в судових засіданнях про обвинувачення інших учасників нападу підтримала. Крім того вказала, що не пригадує, щоб по відношенні до її дочки хтось застосовував фізичне насильство, був лише психологічний тиск. На даний час претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_10 немає, цивільного позову пред`являти не буде і просить застосувати йому найм`якішу міру покарання.
Будучи допитаною у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_16 показала, що 15 вересня 2006 року вона разом із матір`ю, малолітнім братом ОСОБА_18 та бабцею ОСОБА_17 відпочивали у літній кухні належного їм господарства, оскільки у будинку проводились ремонтні роботи. Близько 12.00 год. почула стукіт у двері. Доки мати хотіла відкриті двері, які складаються із двох частин, нападники вибили одні з них та забігли всі в приміщення будинку. Під час шарпанини між нападником та її матір`ю, остання зірвала в одного із них маску і впізнала у ньому ОСОБА_12 , який напередодні придбавав металобрухт та спілкувався із їх сім`єю. В той час її та бабцю накрили одіялом, а ОСОБА_12 вимагав грошові кошти. У подальшому двоє із нападників повели її у приміщення житлового будинку, наказали встати на коліна, та вимагали у неї зізнатись, де заховані грошові кошти. Враховуючи те, що вона не знала, почали обшукувати житло. Після того як нічого не знайшли, повернувшись у літню кухню, звернула увагу, що у потерпілої ОСОБА_17 були зв`язані руки. У подальшому ОСОБА_12 , погрожуючи тим, що її забере з собою, почав вимагати у її матері ОСОБА_8 грошові кошти. Сприймаючи реально його погрози матір віддала їм гаманець із грошовими коштами, і коли вони мали намір зв`язати їй та бабці руки, вони всі почали кричати у зв`язку із чим нападники пішли. Покази дані нею під час судового розгляду справи підтримала. Разом із тим ствердила, що після того як нападники увірвались до житлового приміщення до неї не застосовували фізичну силу, а лише накрили ковдрою, проте ствердити, що це був саме обвинувачений ОСОБА_10 вона не може. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого немає, цивільного позову пред`являти не буде, щодо міри покарання то просить його суворо не карати.
Покази дані в судовому засіданні потерпілими ОСОБА_8 , ОСОБА_16 , перебувають у логічному зв`язку із показаннями свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , а також із дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, а тому суд вважає їх правдивими та бере в основу обвинувального вироку.
Зокрема, будучи допитаною в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_20 показав, що являється сусідом потерпілих. У вересні 2006 року близько 01.00 год. зателефонувала ОСОБА_8 та повідомила, що на її сім`ю був здійснений розбійний напад. Коли він приїхав, то усі були перелякані, плакали та істерично викрикували. У ОСОБА_8 була порізана рука, із мочки вуха текла кров. Вона розповіла, що руку їй порізали ножем, а в подальшому зірвали сережки. Потерпілі ОСОБА_17 та ОСОБА_16 також дуже налякані. У потерпілої ОСОБА_17 видно сліди мотузки на руках, вхідні двері вибиті, в приміщенні хати безлад і все перевернуто. Потерпіла ОСОБА_8 повідомила, що на неї напали 4 чоловіки та розповіла яким чином вимагали у них грошові кошти та будь-які цінні речі. Не пригадує чи потерпіла ОСОБА_16 вказувала щодо застосування до неї фізичного насильства.
Будучи допитаним у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_21 показав, що 15 вересня 2006 року близько 01.00 год. до нього зателефонувала ОСОБА_8 та розповіла про розбійний напад. Почув, що в хаті була паніка та крики, відразу зателефонував до працівників правоохоронних органів. Через два дні він заїхав до них. Бабця (потерпіла ОСОБА_17 ) була налякана, тряслася, розказала, що її зв`язували, від чого болять зап`ястя. При вході у приміщення житлового будинку двері були вибиті. Потерпіла ОСОБА_16 також розповідала про обставини нападу, проте не говорила що до неї застосовувалось фізичне насильство.
Будучи допитаним у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_12 показав, що являється рідним братом обвинуваченого ОСОБА_12 . У вересні 2006 року у нього виник злочинний намір направлений на незаконне заволодіння грошовими коштами громадянки ОСОБА_8 , котру знав попередньо, оскільки неодноразово придбавав у неї металобрухт. З цією метою він спочатку домовився із обвинуваченим ОСОБА_13 , а в подальшому із обвинуваченим ОСОБА_14 , ОСОБА_10 та повідомив останніх, що має намір забрати лише грошові кошти, які йому винні, а вони щоб побули біля нього та підстрахували. 14 вересня 2006 року близько 24.00 год. вони на автомобілі під`їхали до господарства потерпілих. Чітко не пригадуючи, проте не виключає, що обвинувачений ОСОБА_10 за його вказівкою вибив вхідні двері ногою. Коли увійшли в житлове приміщення потерпіла ОСОБА_8 зірвала з нього маску, він запанікував бо розумів, що його упізнають і в процесі шарпанини, яка між ними відбулась, поранив її руку ножем, який мав із собою. Крім того зірвав із неї сережки та ланцюжок та наказав зняти золоті вироби із потерпілої ОСОБА_16 , проте хто саме знімав із неї золоті вироби пригадати не може. За його вказівкою, проте чітко пригадати невзмозі чи обвинувачений ОСОБА_10 зв`язав потерпілій ОСОБА_17 руки. В подальшому він із ОСОБА_14 взяли потерпілу ОСОБА_16 та пішли із нею до іншого житлового приміщення з наміром знайти грошові кошти чи цінні речі. Через деякий час коли вони повернулись, пригрозив потерпілій ОСОБА_8 , що у випадку якщо вона не надасть грошові кошти чи цінні речі він із собою забере неповнолітню ОСОБА_16 . Потерпіла дістала гаманець, віддала їм усі кошти та почала кликати на допомогу. Вони усі залишили приміщення будинку. Викрадене поділили між собою, а свою частину коштів потратив на власні потреби. Крім того вказав, що з його ініціативи ОСОБА_10 погодився на вчинення злочину, оскільки розумів, що останній йому відмовити не зможе.
Будучи допитаним у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_14 показав, що 15 вересня 2006 року він знаходився вдома у м. Теребовлі та займався домашнім господарством. В другій половині дня до нього приїхали ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , де останній запропонував вчинити злочин, а саме викрасти грошові кошти, на що він погодився. Цього ж дня у нього на квартирі з метою приховати власні обличчя вони виготовили саморобні маски. Близько 24.00 год. на таксі приїхали у с. Глібів Гусятинського району Тернопільської області. Коли вийшли із автомобіля, відразу надягнули маски і попрямували в сторону вхідних дверей. Виходив із автомобіля самий останній, і відразу почув що щось застукало, тоді він поспішив, коли забіг в приміщення будинку світло уже було засвічене і у потерпілої ОСОБА_8 із вуха текла кров, була налякана. ОСОБА_12 кричав до неї і вимагав у неї грошові кошті, а коли вона сказала що немає, то наказав їй дати ключі від хати, взяв ОСОБА_16 представив ніж до горла і наказав їй та йому іти в приміщення житлового будинку, де він стояв біля потерпілої, а ОСОБА_12 шукав грошові кошти та цінні речі. Через 10 хвилин, коли вони повернулись з житлового будинку в приміщенні літньої кухні був безлад, усе було порозкидане, а у потерпілої ОСОБА_17 були на зап`ястях зв`язані руки. В подальшому на погрози ОСОБА_12 в адрес ОСОБА_8 , що у випадку ненадання йому коштів він вимушений буде із собою забрати його дочку, вона кинула у нього гаманцем, почала кричати у його сторону, після чого вони залиши приміщення і втекли з місця скоєння злочину. ОСОБА_12 дав йому 100 Євро, а золоті вироби залишив собі. Покази, які давав в Гусятинському районному судді підтримав у повному обсязі. Разом із тим вказав, що обвинувачений ОСОБА_10 не застосовував до будь-якого із потерпілих фізичне насильство, і всі вони підкорялись на слухали вказівки ОСОБА_12 .
Будучи допитаним у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_13 показав, що у вересні 2006 року, точно числа пригадати не може, він зустрівся із ОСОБА_12 , котрий запропонував скоїти злочин, а саме забрати у потерпілої грошові кошти, або їх викрасти. З цією метою він, ОСОБА_12 , ОСОБА_10 заїхали до ОСОБА_14 , повідомили про намір скоїти злочин, виготовили у нього маски, після чого направились у с. Глібів Гусятинського району. Чітко пригадати не може, проте хтось із хлопців вибив ногою вхідні двері в приміщення літньої кухні. Коли вони увійшли то по звуках зрозумів, що між кимось відбувається шарпанина. Коли потерпіла ОСОБА_16 увімкнула світло то ОСОБА_12 шарпався із ОСОБА_8 та в наказовому тоні вимагав у неї гроші. В подальшому ОСОБА_12 та ОСОБА_14 , забравши з собою потерпілу ОСОБА_16 пішли у іншу житлову кімнату, а він із ОСОБА_10 залишились із ОСОБА_8 , та ОСОБА_17 , проте будь-яких насильницьких дій відносно них не вчиняли. Коли ОСОБА_12 повернулись із ОСОБА_14 то ОСОБА_12 , погрожуючи, продовжував надалі вимагати кошти у ОСОБА_8 . Злякавшись за життя своєї дочки ОСОБА_16 , бабці ОСОБА_17 та малолітнього сина вона дістала гаманець і віддала їм, при цьому усі почали голосно кричати. Злякавшись, вони залишили приміщення літньої кухні, а здобуті грошові кошти та цінності розділили між собою. На запитання колегії суддів свідок показав, що чіткого розділення ролей між ними не було, а всі вони підкорялись та беззаперечно виконували вказівки ОСОБА_12 .
Крім того зазначені покази свідків та потерпілих щодо обставин скоєння розбійного нападу є послідовними показам, що дані ними під час досудового слідства та об`єктивно підтверджуються дослідженими і проаналізованими у судовому засіданні письмовими доказами, котрі не оспорювались ні обвинуваченим, ні стороною захисту, зокрема :
З протоколу усної заяви ОСОБА_8 від 15 вересня 2006 року вбачається, що 15 вересня 2006 року близько 00.10 год. в її житловий будинок в масках ввірвались четверо невідомих їй осіб, які із застосуванням погроз та насильства заволоділи золотими виробами та грошовими коштами на загальну суму 9640 грн., чим спричинили їй матеріальної шкоди, а тому просить встановити даних осіб та притягнути їх до відповідальності.
З протоколу огляду місця події від 15 вересня 2006 року, розпочатого о 02.10 год. та закінченого о 04.15 хв., котрий проведений у присутності понятих, вбачається, що об`єктом огляду місця події являється домогосподарство ОСОБА_8 , що знаходиться у с. Глібів Гусятинського району. На першому поверсі будівлі розташоване гаражне приміщення, а на другому літня кухня, яка придатна для проживання. Під час огляду дверної коробки в кам`яній частині в куті справа виявлено дві дерев`яні планки та бетонні уламки, що служили ущімлювачем між дверною коробкою та стіною. На підлозі в коридорі, на відстані 0,5 м. від порогу та на відстані 0,12 м. від стіни виявлений металевий предмет розміром 4Х3Х1 см., від врізного замка вхідних дверей. На відстані 1 метра від вхідних дверей розташовані проміжні двері. Вказані двері пошкоджень не мали. Під час подальшого огляду у приміщенні будинку на столі виявлено білу мотузку, на якій зв`язано дві петлі, а зверху на ковдрі виявлено нічну сорочку, яка зв`язана на два вузли. Під час огляду місця події ОСОБА_8 вказала на рушники і пояснила, що ним нападники накривали їй голову, внаслідок чого вона нічого не бачила. Також під час огляду ОСОБА_8 показала ліву руку, де між великим і вказівним пальцем виявлена рана у вигляді порізу. В подальшому при огляді безпосередньо житлового будинку в приміщенні кімнат виявлено, що шафа у стіні відкрита і порожня, а перед нею на підлозі хаотично порозкидані речі, інші дверцята у шкафчиках та серванті також були відчинені, перед ними на підлозі знаходились порозкидані речі. До даного протоколу долучена та оглянута у судовому засіданні таблиця ілюстрацій з місця події, на фото яких зображено пошкодження дверного замка при вході в літню кухню, поріз на руці потерпілої ОСОБА_8 , шнурок яким потерпілій ОСОБА_17 зв`язували руки, а також нічна сорочка, яка зв`язана вузлом. Вказані предмети цього ж дня були вилучені працівниками міліції у потерпілих по справі та долучені до справи як речові докази.
З постанови слідчого СВ Гусятинського РВ УМВС України в Тернопільській області від 16 вересня 2006 року, вбачається, що 15 вересня 2006 року біля 00 год. 10 хв. у с. Глібів Гусятинського району Тернопільської області четверо невідомих осіб чоловічої статі з метою заволодіння чужим майном, вибивши вхідні двері житлового будинку, проникли в житло потерпілої ОСОБА_8 та із застосуванням насильства небезпечного для життя і здоров`я заволоділи грошовими коштами, а тому за даним фактом порушено кримінальну справу за ч.3 ст. 187 КК України.
Крім того з постанови слідчого СВ Гусятинського РВ УМВС України в Тернопільській області від 17 вересня 2006 року, вбачається, що під час розбійного нападу до потерпілої ОСОБА_17 застосовували фізичну силу та насильство у виді зв`язування рук.
З протоколу допиту потерпілої ОСОБА_17 від 17 вересня 2006 року, котра померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується актовим записом про смерть № 7, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Гусятинського районного управління юстиції у Тернопільській області, вбачається, що 14 вересня 2006 року близько 23.00 год. вона лягла спати в літній кухні, де на той час спала її дочка ОСОБА_22 , внучка ОСОБА_19 і внук ОСОБА_23 . Почула в кімнаті гучні голоси і крики. Коли засвітилось світло, то вона встала з ліжка і сіла на край. В цей час вона бачила, як в їхній кімнаті було четверо людей в спортивних костюмах, на голові мали маски з прорізами для очей, а на руках рукавиці. Вони кинули потерпілу ОСОБА_8 на підлогу, вимагаючи передати їм кошти. Коли ОСОБА_22 кричала то вони її заставляли мовчати, а коли вона почала кричати то її били по голові і душили. Після цього двоє невідомих їй чоловіків забрали Роксолану повернувшись через 10 хвилин. Їй почали зв`язувати руки нічною сорочкою, а ОСОБА_8 мотузкою. В цей час усі почали кричати від чого грабіжники налякались і вибігли з хати. Також повідомила, що злочинці взяли грошові кошти, які були під диваном, де спав внук ОСОБА_23 , в ОСОБА_8 і у ОСОБА_16 зірвали золоті ланцюжки, зняли золоті колечка.
З протоколу відтворення обстановки і обставин події від 02 жовтня 2006 року, проведеного слідчим СВ Гусятинського РВ УМВС України в Тернопільській області за участі понятих ОСОБА_24 , ОСОБА_25 та підозрюваного ОСОБА_12 , останній повідомив, що він за попередньою змовою зі своїм братом ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 з метою заволодіння грошовими коштами ОСОБА_8 приїхали близько 24.00 год. у с. Глібів Гусятинського району Тернопільської області неподалік подвір`я потерпілої, де мали намір здійснити розбійний напад. Він ішов попереду, а за ним його брат ОСОБА_10 та інші нападники. Підійшов до дверей і постукав, після чого попробував плечем видавити двері, проте не вони не відкрились. Тоді він наказав своєму брату ОСОБА_10 з ноги вибити двері. Тарас вдарив ногою і вони відкрились. Він перший забіг в приміщення і в коридорі зіткнувся з жінкою, яка почала кричати та стягнула з нього маску. Після того, як вони отримали від потерпілої грошові кошти, мали намір зв`язати їм руки, але ОСОБА_8 почала кричати, в цей час обвинувачений ОСОБА_10 в`язав руки бабці якоюсь тряпкою. Бабця та ОСОБА_19 також почали голосно кричати і вони вибігли із кімнати. Також вказав, що у той час коли між ним та потерпілою ОСОБА_8 відбувалась шарпанина, він порізав їй руку. Виготовлені маски викинув у полі с. Глібів Густинського району, де в подальшому працівники міліції їх знайшли, вилучили та долучили до справи як речові докази. Також до протоколу відтворення обстановки та обставин події додана та досліджена колегією суддів фото таблиця з місця вчинення злочину.
З протоколу відтворення обстановки та обставин події від 02 жовтня 2006 року проведеного слідчим СВ Гусятинського РВ УМВС України в Тернопільській області за участі понятих ОСОБА_24 , ОСОБА_25 та підозрюваного ОСОБА_13 , останній повідомив, що він за попередньою змовою із ОСОБА_12 ОСОБА_10 та ОСОБА_14 з метою заволодіння грошовими коштами на автомобілі ВАЗ 2108, білого кольору близько 24.00. під`їхали неподалік господарства потерпілої у с. Глібів Гусятинського району Тернопільської області. ОСОБА_12 ішов перший, а за ним ОСОБА_10 . Біля вхідних дверей ОСОБА_12 сказав обвинуваченому ОСОБА_10 вибити ногою двері, оскільки ті були зачинені, що він і зробив. В приміщенні будинку ОСОБА_12 , застосовуючи насильство та психологічний тиск, вимагав у потерпілих грошові кошти. Після того, як вони знайшли під матрацом гаманець із грошима, ОСОБА_12 не зупинився та надалі продовжував вимагати, а ОСОБА_14 знімав з потерпілої сережки. Коли він та ОСОБА_12 повернулись з приміщення житлового будинку, обвинувачений ОСОБА_10 почав в`язати руки потерпілій ОСОБА_17 , а ОСОБА_14 та ОСОБА_12 намагались зв`язати ОСОБА_8 , однак всі почали голосно кричати і вони втекли з будинку.
Вироком Гусятинського районного суду Тернопільської області від 15 лютого 2007 року ОСОБА_12 засуджено до 8 років позбавлення волі, ОСОБА_13 до 7 років позбавлення волі. Вироком Гусятинського районного суду Тернопільської області від 26 лютого 2010 року дії ОСОБА_14 перекваліфіковані за ч.3 ст. 186 КК України і призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Вказаними вироками з показів обвинувачених, зокрема із показів ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 встановлено, що ОСОБА_12 запропонував ОСОБА_13 , ОСОБА_10 та ОСОБА_26 пограбувати жительку с. Глібів Гусятинського району, яка має в цьому селі магазин та проживає сама з донькою, на що останні погодились. З цією метою вони на таксі під`їхали неподалік місця проживання потерпілих. Підійшовши до даного приміщення, він пробував плечем відкрити двері, але вони не піддавались, тому він попросив ОСОБА_10 щоб їх вибив. Після удару ногою двері відкрились і він перший увійшов в приміщення. Він та ОСОБА_27 хотіли шнурком зв`язати руки ОСОБА_8 , а потерпілій ОСОБА_17 в`язав руки тряпкою його брат ОСОБА_10 . В цей час потерпілі почали кричати і вони вибігли із приміщення. Аналогічні покази, показам обвинуваченого ОСОБА_12 в судовому засіданні під час розгляду справи Гусятинським районним судом справи, вирок по якій набрав законної сили, дали обвинувачені ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , а тому колегія суддів вважає їх правдивими, в силу ст.. 90 КПК України допустимими, як такі, що мають преюдиціальне значення і кладе в основу доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України.

Оцінюючи у сукупності з письмовими доказами показання потерпілих та свідків при встановлених обставинах, колегія суддів вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю, і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

При цьому колегія суддів не бере до уваги покази обвинуваченого ОСОБА_10 щодо його непричетності до вибивання дверей і зв`язуванні з метою подолання опору потерпілій ОСОБА_17 рук, оскільки такі пояснення повністю спростовуються показами даними у судовому засіданні потерпілою ОСОБА_16 , котра вказала, що потерпілій ОСОБА_17 зв`язували руки, свідка ОСОБА_12 , котрий вказав, що ОСОБА_10 за його вказівкою зв`язав ОСОБА_17 руки, і що саме він ймовірно вибив вхідні двері у приміщення літньої кухні за його наказом, також оголошеним та дослідженим в судовому засіданні письмовими доказами, зокрема протоколом допиту потерпілої ОСОБА_17 , протоколами відтворення обстановки та обставин події від 02 жовтня 2006 року за участі ОСОБА_28 та ОСОБА_13 , а також вироками Гусятинського районного суду Тернопільської області від 15 лютого 2007 року та 26 лютого 2010 року. Вказаними показами та дослідженими письмовими доказами чітко встановлено, що обвинувачений ОСОБА_10 за вказівкою ОСОБА_12 вибив ногою двері, зв`язував потерпілій ОСОБА_17 руки.

Таким чином, колегія суддів приходить до переконання, що вищенаведені пояснення обвинуваченого ОСОБА_10 щодо його непричетності до вибивання дверей, зв`язуванні рук потерпілої ОСОБА_17 та пасивної участі під час розбійного нападу є неправдивими, спрямованими на перекваліфікацію його дій на більш м`якішу статтю кримінального кодексу, а тому оцінює їх критично та до уваги не бере.

Крім того колегія суддів вважає, що із фабули обвинувачення слід виключити посилання прокурора на те, що ОСОБА_10 , увірвавшись в будинок ОСОБА_8 , підбіг до ОСОБА_16 і з метою заволодіння чужим майном та подолання її опору, застосовуючи фізичне насильство та погрози застосування насильства небезпечного для життя і здоров`я, умисно повалив її на землю, після чого зняв з неї і заволодів золотим ланцюжком та золотою каблучкою, оскільки вказані обставини не знайшли свого підтвердження під час судового слідства даного кримінального провадження та повністю спростовуються показами потерпілої ОСОБА_8 , котра невзмозі через призму часу пригадати чи до її дочки застосовувалось будь-яке фізичне насильство, а також показами ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , котрі показали, що ОСОБА_10 не застосовував до потерпілої ОСОБА_16 фізичного насильства. Вказане також спростовується і безпосередньо показами даними у судовому засіданні самою потерпілою ОСОБА_16 , котра наголосила, що нападники до неї не застосовували фізичне насильство, вона сама виконувала усі вказівки, а коли вони були в приміщенні літньої кухні де були усі четверо нападників то її накрили лише одіялом та наказали не кричати, а в приміщенні житлового будинку поставили на коліна, проте як з`ясувалось під час розгляду справи там був лише ОСОБА_12 та ОСОБА_14 , тобто вона це вимушено зробила під психологічним тиском ОСОБА_12 та ОСОБА_14 , а не під тиском ОСОБА_10 , який як зазначено у обвинуваченні застосував до неї фізичне насильство з метою подолання її опору. Разом із тим виключена колегією суддів із обвинувачення обставина не впливає на кваліфікацію обвинуваченого ОСОБА_10 і не пом`якшують чи обтяжують його вину.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до переконання про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_10 в умисних діях, які виразились у нападі з метою заволодіння чужим майном (розбій), поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло і повністю погоджується із кваліфікацією органами досудового слідства дій за ч.3 ст. 187 КК України.

З письмових даних, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_10 та знаходяться в матеріалах справи, вбачається, що останній зареєстрований у АДРЕСА_1 . Протягом останніх років за зазначеною адресою не проживав, однак за час проживання зарекомендував себе з позитивної сторони, порушень громадського порядку не було, скарг в селищну раду на нього не поступало. З характеризуючих даних з місця роботи вбачається, що ОСОБА_10 працював на посаді менеджера з 11 травня 2010 року. За період роботи на посаді менеджера по теперішній час зарекомендував себе позитивно, як хороший фахівець у галузі послуг для населення. Ділові якості проявив на найвищому рівні, постійно прагне до самовдосконалення. За характером спокійний та врівноважений, жодної скарги від клієнтів не надходило, лише позитивні відгуки. В колективі користується повагою та авторитетом. З довідок поліклінічного відділу Теребовлянської центральної комунальної лікарні вбачається, що обвинувачений на диспансерному обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває. З вимоги ІТС вбачається, що ОСОБА_10 у 2001 році притягувався до кримінальної відповідальності за ч.3 ст. 185 КК України, однак на даний час в силу ст. 89 КК України являється таким, що не притягувався до кримінальної відповідальності.

При призначені покарання обвинуваченому ОСОБА_10 колегія суддів, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, зокрема відповідно до ст. 12 КК України злочин у якому обвинувачується ОСОБА_10 відносяться до особливо тяжкого злочину, наслідків, що наступили, а саме заподіяння шкоди потерпілим, яка частково відшкодована, у виді поверненні їм мобільних телефонів що були придбані за кошти здобуті злочинним шляхом, особу обвинуваченого. До обставини котрі у відповідності до вимог ст. 66 КК України пом`якшують покарання колегія суддів відносить часткове визнання вини та активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину через важке матеріальне становище. Також колегія суддів відносить до обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину у молодому віці, наявність на утриманні матері, котра потребує допомоги, вчинення ОСОБА_10 злочину під психологічним впливом свого старшого рідного брата ОСОБА_12 , котрий був організатором та безпосередньо активним його виконавцем. Також колегія суддів приймає до уваги те, що ОСОБА_10 після вчинення злочину до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягувався, працював менеджером і за місцем роботи характеризувався виключно із позитивної сторони, що може свідчити проте, що він самоперевиховався та став на шлях виправлення До обставин, котрі у відповідності до вимог ст. 67 КК України обтяжують покарання колегія суддів відносить вчинення злочину щодо особи похилого віку. Також враховуючи думки потерпілих, котрі просять призначити обвинуваченому ОСОБА_10 найм`якішу міру покарання з урахуванням фактичних обставин справи, вважає, що дані обставини є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і дають можливість призначити основне покарання нижче від найнижчої межі встановленої у санкції ч. 3 ст. 187 КК України, у виді позбавлення волі із застосуванням додаткового покарання у виді конфіскації ? частки належного йому на праві власності майна, оскільки саме таке покарання відповідатиме меті його призначення, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільного позову у даному кримінальному провадженні потерпілими не заявлено.

Судові витрати по справі відсутні, речові докази по справі знищені попередніми вироками.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_10 до вступу вироку в законну силу залишити попередній тримання під вартою, строк відбуття покарання рахувати з 12 січня 2015 року 10 год. 35хв.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 374 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України і призначити йому покарання із застосуванням ст.. 69 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі із застосуванням додаткового покарання у виді конфіскації ? частки належного йому на праві власності майна.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_10 до вступу вироку в законну силу залишити попередній тримання під вартою, строк відбуття покарання рахувати з 12 січня 2015 року 10 год. 35хв.

Цивільного позову у даному кримінальному провадженні потерпілими не заявлено, судові витрати по справі відсутні, речові докази по справі знищені попередніми вироками.

На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Тернопільської області через Підволочиський районний суд протягом 30-ти днів з моменту його проголошення, а засудженому, який перебуває під вартою протягом цього ж строку з моменту вручення копії судового рішення.

Головуючий

Суддя

Суддя