Справа № 361/9173/2014-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/47/15 Доповідач у 2 інстанції Говоруха
Категорія 54 13.01.2015

УХВАЛА
Іменем України
13 січня 2015 року. м. Київ.

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 , за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , потерпілого ОСОБА_9 та його представника ОСОБА_10 розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 листопада 2014 року, якою обвинувальний акт щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

повернуто Генеральному прокурору України для усунення недоліків.

Згідно ухвали суду, 13 листопада 2014 року до Броварського міськрайонного суду Київської області надійшли матеріали кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України, які складаються з обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування та розписки про отримання копії обвинувального акту.

Ухвалою суду від 18 листопада 2014 року у кримінальному провадженні було призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 листопада 2014 року обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 повернуто Генеральному прокурору України для усунення недоліків.

Своє рішення районний суд мотивував тим, що зазначені в клопотанні потерпілого та його представника порушення КПК України, які можуть бути підставою для повернення обвинувального акту прокурору знайшли своє підтвердження під час підготовчого судового засідання, а саме в обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення, а також захиснику обвинуваченого копію обвинувального акта та копію реєстру матеріалів досудового розслідування під розписку не надано.

Відповідно до постанови старшого прокурора відділу прокуратури Київської області молодшого радника юстиції ОСОБА_11 від 09 квітня 2014 року з кримінального провадження № 000451 були виділені матеріали та внесені в ЄРДР: - відомості за № 0000089 за ознаками вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 396 КК України, відомості за № 0000088 за ознаками вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 135 КК України. Після повернення обвинувального акту по кримінальну провадженню № 0000451 прокурору на підставі ухвали суду від 04 чрвня 2014 року кримінальні провадження №№ 0000088 та 0000089 знову були об`єднані з матеріалами кримінального провадження №0000451, матеріали за ознаками ч.1 ст. 396 КК України виділені 28 жовтня 2014 року та передані до суду, а за ч.1 ст. 135 КК України залишились не розслідуваними, постанова про закриття кримінального провадження за ч.1 ст. 135 КК України не виносилась. 20 березня 2014 року прокуратурою Київської області було скасовано постанову слідчого від 26 серпня 2010 року про відмову в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_7 у зв`язку з відсутністю в його діях злочинів, передбачених ч.1 ст. 147, ч.3 ст. 187, ч.3 ст. 189, ч.2 ст.28, ч.1 ст. 263 та ч.3 ст. 289 КК України. Незважаючи на доручення прокуратури перевірити причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінальних правопорушень відносно ОСОБА_9 у складі організованої групи жодного процесуального рішення не прийнято.

Не погодившись з ухвалою суду прокурор подав апеляційну скаргу де просить скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу, якою обвинувальний акт з додатками повернути до суду першої інстанції для виконання вимог, передбачених ст.ст. 314-316 КПК України.

Свою апеляційну скаргу прокурор обґрунтовує тим, що у підготовчому засіданні за клопотанням потерпілого фактично досліджено питання причетності обвинуваченого до вчинення інших кримінальних правопорушень, що на стадії підготовчого судового засідання є некоректним та не ґрунтується на нормах кримінального процесуального законодавства. Таким чином, суд першої інстанції на стадії підготовчого судового засідання вийшов за межі наданих йому повноважень та вдався до встановлення фактичних обставин досудового розслідування та надання оцінки діям прокурора та обвинуваченого, що є недопустимим на даній стадії. Висновки суду про відсутність формулювання обвинувачення в обвинувальному акті прокурор вважає надуманими, оскільки вимоги до обвинувального акту, передбачені ст. 291 КПК України дотримані, формулювання обвинувачення викладено в обвинувальному акті. Крім того, вказуючи на те, що залишились не розслідуваними інші факти причетності ОСОБА_7 до кримінальних правопорушень та не прийнято по них процесуальних рішень, суд не навів норми КПК України, які були порушені. Безпідставним, на думку прокурора є твердження суду про порушення вимог ст. 293 КПК України, оскільки це питання не досліджувалось в суді, захисник з цього приводу не скаржився і не міг скаржитись, оскільки йому вручено копію вищезазначених документі, про що є відповідна розписка, яка не могла бути передана до суду, на підставі вимог ч. 4 ст. 291 КПК України, якою не передбачена надання розписки захисника підозрюваного, а також заборонено надання суду інших документів, крім чітко визначених цією нормою, до початку судового розгляду.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора в підтримку поданої прокурором апеляції, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану апеляцію, думку потерпілого та його представника, які заперечували проти задоволення апеляції, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах поданої апеляційної скарги, провівши судові дебати, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновки суду про відсутність формулювання обвинувачення в обвинувальному акті, в супереч доводам прокурора, є правильними, та знаходять своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Всупереч вимогам ст. 291 КПК України, яка передбачає виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які в даному випадку повинні бути належним чином встановлені, відповідно з вимогами ст. 17 КПК України, в обвинувальному акті зазначено, що окремі особи лише підозрюються у вчиненні ряду злочинів, в заздалегідь не обіцяному прихованні яких обвинувачується ОСОБА_7 . Згідно висновків обвинувального акту потерпілим по кримінальному провадженню щодо ОСОБА_7 є ОСОБА_9 , однак з формулювання обвинувачення згідно з яким об`єктом посягання є нормальна діяльність органів досудового слідства і суду, що забезпечує можливість всебічно, повно та об`єктивно дослідити обставини справи, не зрозуміло, яка шкода заподіяна ОСОБА_9 і на підставі яких даних особа визнана потерпілою від інкримінованого обвинуваченому злочину. Таким чином обвинувальний акт є суперечливим і не відповідає вимогам чинного законодавства, а тому на думку колегії суддів обґрунтовано повернутий для усунення недоліків.

Щодо доводів прокурора про те, що суд першої інстанції на стадії підготовчого засідання почав досліджувати докази та надавати їм оцінку, чим вийшов за межі своїх повноважень є слушними, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 314 КПК України, суд має право приймати такі рішення : затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу; закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу; повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу; направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження; призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, тобто суд, дійсно в даній частині вийшов за межі своїх повноважень.

Посилання прокурора на те, що захиснику надано копію обвинувального акту та реєстру досудового розслідування та про це є відповідна розписка, то вони спростовуються матеріалами кримінального провадження, де зазначений документ відсутній.

Інші доводи прокурора щодо необхідності скасування ухвали суду першої інстанції в зв`язку з істотним порушенням вимог кримінально процесуального закону, не знаходять свого підтвердження в матеріалах кримінального провадження.

На підставі викладеного, на думку колегії суддів, ухвала суду першої інстанції підлягає зміні в частині, що стосується виходу суду за межі підготовчого судового засідання, в іншій частині ухвала залишається без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу старшого прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Броварського міськрайонного суду Киїївської області від 28 листопада 2014 року, якою обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 повернуто прокурору для усунення недоліків змінити.

Виключити з ухвали абзац зі слів: «Відповідно до постанови старшого прокурора відділу прокуратури Київської області молодшого радника юстиції ОСОБА_11 - до слів - причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінальних правопорушень відносно ОСОБА_9 у складі ОЗГ жодного процесуального рішення не прийнято».

В іншій частині ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 листопада 2014 року, якою обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 , повернуто Генеральному прокурору України для усунення недоліків - залишити без змін.

Головуючий

Судді