Справа № 520/3185/15-к
Провадження № 1-кп/520/246/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.03.2015 року Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000271 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , молодшого інспектора прикордонної служби 3 категорії гранатометника відділення інспекторів прикордонної служби прикордонної застави оперативно-бойової прикордонної комендатури військової частини НОМЕР_1 , молодшого сержанта, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.408 КК України

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов обвинувальний акт з додатками по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.408 КК України разом з угодою про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним.
Згідно обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується в тому, відповідно до Указу Виконуючого обов`язків Президента України, від 17 березня 2014 року №303/2014 «Про часткову мобілізацію», в Україні оголошено початок проведення часткової мобілізації.

На виконання зазначеного Указу, 04 квітня 2014 року молодший сержант ОСОБА_4 був призваний за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 та направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 (яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ).

Згідно наказу від 4 квітня 2014 року № 128-ос командира військової частини НОМЕР_1 молодшого сержанта ОСОБА_4 було зараховано до списків військової частини НОМЕР_1 , поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду молодшого інспектора прикордонної служби 2 категорії відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » І категорії.

Крім того, у відповідності до наказу від 25 серпня 2014 року №416 командира військової частини НОМЕР_1 молодшого сержанта ОСОБА_4 призначено на посаду інспектора прикордонної служби 3 категорії - гранатометника відділення інспекторів прикордонної служби прикордонної застави оперативно-бойової прикордонної комендатури військової частини НОМЕР_1 .

Являючись військовослужбовцем, молодший сержант ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язаний додержуватись правил військової ввічливості, поважати чужу гідність, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від їх вчинення інших.

Проте, діючи на порушення вищезазначених статутних вимог та зобов`язань, 11 листопада 2014 року молодший сержант ОСОБА_4 вчинив дезертирство, тобто самовільне залишення місця служби - військову частини НОМЕР_1 з метою ухилитись від військової служби та ухилявся від проходження військової служби до 11 лютого 2015 року без поважних причин, проводячи час у вказаний період на власний розсуд, за своїм постійним місцем мешканням, за адресою: АДРЕСА_1 .

За викладених обставин, молодший сержант ОСОБА_4 , являючись військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонний загін ПРУ ДПС України) та проходячи її на посаді молодшого інспектора прикордонної служби 3 категорії - гранатометника відділення інспекторів прикордонної служби прикордонної застави оперативно-бойової прикордонної комендатури зазначеного військового формування, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив дезертирство, тобто самовільне залишення місця служби - військову частину НОМЕР_1 з метою ухилитися від військової служби.

Своїми діями ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ст.408 ч.1 КК України дезертирство, тобто самовільне залишення місця служби з метою ухилитися від військової служби.

20.03.2015 року між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості.
Згідно з даною угодою прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ст.408ч.1 КК України. Також сторонами угоди узгоджено покарання та обвинувачений ОСОБА_4 надав згоду на призначення йому покарання за ст.408ч.1 КК України у виді 2 років позбавлення волі із застосуванням вимог ст.75, ст.76 КК України про звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробувальним строком на 2 роки та покладення на ОСОБА_4 обов`язків:
- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.
В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому ОСОБА_4 .
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 і прокурор, кожен окремо, підтвердили суду, що угода про визнання винуватості між ними укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Прокурор у підготовчому судовому засіданні просить суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначення ОСОБА_4 узгодженої міри покарання.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
При цьому судом з`ясовано, що прокурор та обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміють наслідки її затвердження, передбачені ч.2 ст.473 КПК України. Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 також повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, цілком розуміє свої права, передбачені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення і затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Розглянувши угоду, вислухавши доводи сторін, суд вважає, що угода підлягає затвердженню, оскільки відповідає вимогам ст.ст. 469, 471 КПК України, дії ОСОБА_4 за ст.408 ч.1 КК України кваліфіковані правильно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін, обвинувачений може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості ОСОБА_4 наявні, узгоджена міра покарання відповідає санкції кримінального закону та загальним засадам призначення покарання, визначених у ст.65 КК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373-374, 474-475 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду від 20.03.2015 року у кримінальному провадженні №0000271 між прокурором військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 про визнання винуватості.
Визнати ОСОБА_4 винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.408 ч.1 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки.
Згідно ст.76 п.п.2,3 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_4 :
- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_4 обрати у виді особистого зобов`язання.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня його проголошення, але лише у випадках, встановлених ст. 394 ч.4 КПК України.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Копія вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1