УХВАЛА

15 травня 2015 року м. Київ

Суддя Верховного Суду України ОСОБА_3., перевіривши заяву представника цивільного відповідача ТОВ «Овертранс» ОСОБА_4. про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 березня 2015 року в частині задоволення цивільних позовів,

у с т а н о в и в :

16 квітня 2015 року представник цивільного відповідача ТОВ «Овертранс» ОСОБА_4. подав заяву про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 березня 2015 року в частині задоволення цивільного позову, в якій просив скасувати вирок Галицького районного суду Івано-Франківської області від 12 вересня 2014 року щодо ОСОБА_2, засудженого за злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України, ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 24 листопада 2014 року та вищезазначену ухвалу касаційного суду і призначити новий розгляд справи в суді першої інстанції.

ОСОБА_4. вказував, що підставою для перегляду ухвали суду касаційної інстанції є неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме до вирішення правовідносин застосовано не чинну редакцію ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власника наземних транспортних засобів», що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Крім того, заявник зазначав, що судами першої та апеляційної інстанцій не з'ясовані всі обставини справи, не надана належна оцінка доказам, неправильно визначено майнову шкоду, яка завдана потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, допущено порушення процесуальних норм кримінального та цивільного права, в зв'язку з чим висновок про задоволення вимог позивачів у повному обсязі не є безспірним, що відповідно до статті 445 КПК України (тут і далі - в редакції Закону від 12 лютого 2015 року) не є підставою для перегляду судових рішень Верховним Судом України.

24 квітня 2015 року заявнику письмово повідомлено про недоліки поданої заяви та надано строк для їх усунення до 22 травня 2015 року.

07 травня 2015 року від ОСОБА_4. надійшли додаткові обґрунтування, в яких заявник на усунення недоліків первинної заяви, надав додатково копій різних за змістом судових рішень, в яких, на думку заявника, судом касаційної інстанції неоднаково застосована одна і та ж сама норма права. Однак усупереч вимогам п. 3 ч. 2 ст. 448 КПК України, заявник повторно не навів жодного належного обґрунтування передбачених ст. 445 цього Кодексу підстав для перегляду судового рішення.

Тобто, недоліки заяви, що зазначені в ухвалі від 20 квітня 2015 року, заявником не усунуто.

Крім того, ОСОБА_4. в додаток на обґрунтування підстав для перегляду рішення касаційного суду від 19 березня 2015 року, зазначив про невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції висновку щодо застосування норм права, викладеному в постанові Верховного Суду України (п. 3 ч. 1 ст. 445 КПК України). На підтвердження своєї позиції заявник послався на постанову Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, також про адміністративні правопорушення на транспорті».

Однак, виходячи з аналізу положень статей 445 і 458 КПК України, постанова Верховного Суду України в пункті 3 частини першої статті 445 цього Кодексу є судове рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду конкретної справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої цієї статті, яке містить висновок щодо застосування певної норми права, обов'язковий для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності цю норму права, та для всіх судів загальної юрисдикції.

Постанови Пленуму Верховного Суду України, в тому числі й та, на яку послався в своїй заяві представник цивільного відповідача, до таких судових рішень не відносяться, оскільки приймалися Пленумом не за результатами розгляду конкретної кримінальної справи в передбаченому кримінальним процесуальним законом порядку, а за результатами узагальнень практики вирішення судами тих чи інших категорій справ та носили роз'яснювальний, а не обов'язковий для всіх судів характер.

Таким чином, посилання в заяві на невідповідність ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 березня 2015 року висновку, викладеному в постанові Пленуму Верховного Суду України у значенні статті 445 КПК України, також не є підставою для перегляду Верховним Судом України рішення касаційного суду.

Отже, згідно з положеннями ч. 4 ст. 450 КПК України, у разі, якщо заявник не усунув недоліки заяви протягом установленого строку, заява повертається заявнику. Виходячи з наведеного, якщо до 22 травня 2015 року представник цивільного відповідача ОСОБА_4. не усуне недоліки, зазначені в ухвалі від 20 квітня 2015 року та не врахує вищезазначене, її буде повернуто заявникові.

На підставі наведеного, керуючись ст. 450 КПК України,

у х в а л и в:

заяву ОСОБА_4., подану 16 квітня 2015 року, про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 березня 2015 року залишити без руху та повторно повідомити заявника про те, що в разі, якщо заявник не усуне недоліки заяви протягом установленого строку, її буде повернуто заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Верховного Суду України ОСОБА_3