Справа № 739/116/15-к
Провадження № 1-в/739/4/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"25" лютого 2015 р. м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

представника УВП №31 ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

адвоката- ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Новгороді-Сіверському Чернігівської області клопотання засудженого ОСОБА_7 про вирішення питання, пов`язаного з виконанням вироку,

В С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_7 звернувся до суду із вказаним клопотанням і посилаючись на п.п.3 пункт 1 частини першої статті 537, 539 п.1, 2 п.п.1 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) просив пом`якшити призначене йому покарання у виді довічного позбавлення волі, замінивши невідбуту частину його покаранням у виді позбавлення волі на строк 15 років. Клопотання мотивоване тим, що вироком Апеляційного суду Рівненської області від 01.04.2005 року йому, за вчинення злочинів, передбачених ч.4 ст.187, п.1, 6, 9, 12 ч.2 ст.115 Кримінального кодексу України було призначено покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна належного йому на праві власності.

Засуджений ОСОБА_7 , у судовому засіданні своє клопотання підтримав, надав до суду також письмове уточнення клопотання, яке оголосив, просив задовольнити клопотання про заміну невідбутої частини покарання, посилаючись на обставини, викладені в клопотанні та пом`якшити йому покарання у виді- довічного позбавлення волі, замінивши його покаранням у виді позбавлення волі на строк 15 років.

Прокурор у судовому засіданні заперечила проти задоволення клопотання засудженого ОСОБА_7 , та вважає, що воно задоволенню не підлягає.

Представник УВП №31 у судовому засіданні вирішення питання за клопотанням засудженого ОСОБА_7 , зазначив що покладає на розсуд суду.

Адвокат ОСОБА_6 , у судовому засіданні підтримав клопотання засудженого ОСОБА_7 , та просив суд його задовольнити, оскільки дійсно існує практика Європейського суду з прав людини при розгляді подібних клопотань засуджених.

Заслухавши засудженого, прокурора, адвоката та представника УВП №31, дослідивши матеріали справи та особову справу ОСОБА_7 , суд приходить до наступних висновків:

відповідно до пункту 13 частини першої статті 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами другою і третьою статті 74 КК України.

Згідно з частиною другою статті 74 КК України особа, засуджена за діяння караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Частиною третьою статті 74 КК України передбачено, що призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленого санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахування за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Зі змісту вказаних законодавчих положень вбачається, що на підставі частини третьої статті 74 КК України призначення засудженому більш м`якого покарання у зв`язку з прийняттям нового закону здійснюється у випадку, якщо такий закон було прийнято після засудження особи за вчинені ним злочини.

Як з`ясовано, після засудження ОСОБА_7 , до довічного позбавлення волі вироком Апеляційного суду Рівненської області від 01.04.2005 року, законами України про кримінальну відповідальність покарання за злочини, вчинені ОСОБА_7 , не пом`якшувалося.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав для пом`якшення ОСОБА_7 , призначеного йому покарання на підставі частини третьої статті 74 КК України.

Як вбачається зі змісту клопотання засудженого ОСОБА_7 , фактично останнім порушується питання щодо законності вироку, яким йому було призначено покарання за вироком Апеляційного суду Рівненської області від 01.04.2005 року йому, за вчинення злочинів, передбачених ч.4 ст.187, п.1, 6, 9, 12 ч.2 ст.115 Кримінального кодексу України було призначено покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна належного йому на праві власності і правильності застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Також справа переглядалась Верховним Судом України 22.09.2005 року та вирок апеляційного суду Рівненської області від 01.04.2005 року було залишено без змін.

Водночас, Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області, як суд першої інстанції, не наділений повноваженнями переглядати вироки, постановлені іншими судами на предмет правильності застосування закону України про кримінальну відповідальність і такі питання не можуть вирішуватися під час виконання вироку.

Правові висновки Верховного Суду України, викладені в ухвалі від 31 липня 2009 року за результатами розгляду клопотань засуджених ОСОБА_8 , та ОСОБА_9 , про те, що закон, яким введено новий вид покарання довічне позбавлення волі, не скасовує і не пом`якшує кримінальну відповідальність особи за злочин, вчинений у період з 29 грудня 1999 року по 04 квітня 2000 року, а тому не може мати зворотної дії в часі застосуванню в даному випадку не підлягають, оскільки злочини, вчинені ОСОБА_7 , за які йому було призначено покарання у виді довічного позбавлення волі, не були вчинені у період часу, вказаний у цій ухвалі.

Стосовно посилання засудженого ОСОБА_7 , на п.п.3 пункт п.1 частини першої статті 537 КПК України, якою передбачено право суду вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким вироку, слід зазначити, що відповідно до пункту 4 частини другої статті 539 КПК України розгляд клопотання про вирішення вказаних питань належить до компетенції суду, який ухвалив вирок. Відповідно вирішення питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, належить до компетенції Апеляційного суду Рівненської області.

За таких обставин суд остаточно приходить до висновку про те, що у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 , про вирішенням питання пов`язаного з виконанням вироку необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 371, 372, 532, 537, 539 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про вирішення питання, пов`язаного з виконанням вироку Апеляційного суду Рівненської області від 01 квітня 2005 року відмовити.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Чернігівської області шляхом подання апеляційної скарги через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1