Справа №678/8/15-к
Провадження №1-кп-678-14/15
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2015 року смт. Летичів

Летичівський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

прокурорів: ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинувачених: ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Летичів кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000459 від 14 листопада 2014 року про обвинувачення:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, пенсіонера, інваліда ІІІ групи, одруженого, на утриманні одна неповнолітня дитина, раніше не судимого,

- за ч. 2 ст. 296 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, в порядку ст. 89 КК України не судимого,

- за ч. 2 ст. 296 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Близько 11 год. 30 хв. 14 листопада 2014 року ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прийшли до господарства АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_6 , де грубо порушили громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, а саме вели себе грубо, зухвало, зверхньо по відношенню до ОСОБА_6 , ігнорували прийняті норми поведінки в суспільстві. Зокрема, вони зайшли на територію господарства ОСОБА_6 і після виходу з будинку господаря ОСОБА_7 , використовуючи малозначний, надуманий привід на його думку викрадення ОСОБА_6 у нього електро-ріжучої машини, одразу наніс один удар кулаком по обличчю ОСОБА_6 , після чого разом із ОСОБА_8 нанесли йому ще декілька ударів кулаками по тілу. Відчуваючи небезпеку для свого життя ОСОБА_9 почав від них вириватись, що йому вдалось, і побіг в напрямку дороги за межами свого господарства, при цьому голосно кричав, кликав на допомогу, що чули сусіди. Проте, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 наздогнали ОСОБА_9 біля вхідної хвіртки господарства, де нанесли йому ще близько восьми ударів руками по тілу.

Потерпілому ОСОБА_9 заподіяно тілесне ушкодження у вигляді підшкірного крововиливу бокової поверхні черевної стінки зліва, що міг утворитись від щонайменше одноразової травмуючої дії тупого твердого предмету та відноситься до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що мають незначні скороминущі наслідки.

Обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 296 КК України визнав повністю і показав, що не оспорює фактичні обставини, вказані в обвинуваченні, крім кількості нанесених ударів, щиро кається у вчиненому, просить суворо не карати, усвідомлює суспільну небезпечність вчиненого, просить вибачення у потерпілого.

При цьому показав, що 13 листопада 2014 року приїхавши з ринку виявив, що з господарства пропала болгарка. Від сусідів дізнався, що у нього були його племінник ОСОБА_10 та ОСОБА_6 , племінника йому не вдалось знайти, тому наступного дня, з метою з`ясувати де болгарка, близько 11 год. 30 хв. разом з ОСОБА_8 поїхав у с. Горбасів Летичівського району, де проживає ОСОБА_6 , якого до цього не знав, при цьому перебував в стані алкогольного сп`яніння. Коли постукали у двері, ОСОБА_6 їм відчинив і вийшов на вулицю. Він запитав у нього де болгарка, проте ОСОБА_6 відповів, що не знає, у нього у дворі не був і нічого не брав, було видно, що він їх злякався. В цей момент у нього виникла злість до ОСОБА_6 , бо вважав, що саме він викрав його болгарку, тому з цих мотивів наніс йому приблизно три удари кулаком в спину, в свою чергу ОСОБА_8 також наніс один удар кулаком в спину потерпілому, ударів по голові, в живіт не наносили, ногами його не били. Після цього потерпілий почав від них тікати на дорогу, але зачепився за кущ і впав, вдарившись при цьому у залізну хвіртку, потім встав і вибіг на дорогу, де почав кликати на допомогу. На дорозі ОСОБА_6 будь-яких ударів вони не наносили. В подальшому приїхали працівники міліції і швидка.

Обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 296 КК України визнав повністю і показав, що не оспорює фактичні обставини, вказані в обвинуваченні, крім кількості нанесених ударів, щиро кається у вчиненому, просить суворо не карати, усвідомлює суспільну небезпечність вчиненого, просить вибачення у потерпілого.

При цьому показав, що у ОСОБА_7 зникла болгарка і сусіди повідомили, що бачили на території господарства його племінника ОСОБА_10 та ОСОБА_6 . З метою з`ясувати обставини зникнення болгарки близько 11 год. 14 листопада 2014 року, на прохання ОСОБА_7 , приїхав разом з ним в с. Горбасів Летичівського району до домогосподарства ОСОБА_6 , при цьому перебував в стані алкогольного сп`яніння. Постукавши у двері до них вийшов ОСОБА_6 у якого запитали де болгарка, проте той відповів, що нічого не взяв, сказав, що може це ОСОБА_10 . Після цього ОСОБА_7 наніс потерпілому три удари в спину, в голову його не бив, ногами також не бив. ОСОБА_6 почав від них тікати і в цей момент він також наніс потерпілому один удар кулаком в спину, більше ударів йому не наносив, причину свого вчинку пояснити не може. ОСОБА_6 зачепився за кущ і впав та вдарився у хвіртку, при цьому розбив носа, потім встав і вибіг на дорогу, де почав кричати та кликати на допомогу. На дорозі йому ударів ніхто не наносив. В подальшому приїхала міліція і швидка.

Дослідивши докази по справі суд вважає, що вина обвинувачених є доведеною.

Так, потерпілий ОСОБА_6 показав, що біля 11 год. 14 листопада 2014 року знаходився вдома і бачив, що прийшов ОСОБА_10 , житель с. Горбасів Летичівського району, який постукав в двері та одразу втік. Почувши стук відчинив і побачив обвинувачених, яких знав як жителів с. Чапля Летичівського району. Вони спитали його де дрель, бо думали, що він її вкрав, на що відповів, що нічого не брав. Після цього на порозі будинку вони його обоє почали бити, удари наносили руками по голові, в ніс, по спині, кількості ударів не пам`ятає, але таких було більше, ніж вони вказали в судовому засіданні, відчував небезпеку для свого життя. Просив їх не наносити йому удари, бо ні в чому не винен, кричав, виривався від них, але вони його не відпускали. В подальшому вибіг на дорогу, де йому вже удари не наносили, бо вийшли сусіди, з носа у нього йшла кров. Через деякий час приїхала міліція і швидка, його забрали в лікарню, ніс болить до цього часу. Цивільний позов не подавав, при призначенні покарання покладається на думку суду, проте просить обвинувачених суворо не карати.

Вказав, що у протоколі слідчого експерименту, який проведено за його участю, фактичні обставини вказано вірно.

Свідок ОСОБА_11 показав, що в обідню пору в листопаді 2014 року в складі слідчо-оперативної групи прибув за викликом до домогосподарства ОСОБА_6 в с. Горбасів Летичівського району, де його побачив з розбитим обличчям, з носа у нього йшла кров, був весь побитий, в подальшому його забрала швидка, був у важкому стані, втрачав свідомість. Обвинувачених ОСОБА_7 і ОСОБА_8 возили у лікарню для освідування, де встановлено, що вони перебувають в стані алкогольного сп`яніння. Зі слів потерпілого відомо, що жителі с. Чапля Летичівського району ОСОБА_7 та ОСОБА_8 прийшли до нього і звинуватили, що він у ОСОБА_7 вкрав болгарку, це і стало мотивом його побиття. Вони наносили йому удари кулаками на порозі будинку, а потім біля хвіртки.

Свідок ОСОБА_12 показала, що в ранковий час 14 листопада 2014 року бачила, як троє осіб ОСОБА_10 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 пішли в господарство до ОСОБА_6 , ОСОБА_10 постукав у вікно до ОСОБА_6 та пішов. В подальшому чула, що ОСОБА_6 кричав, щоб не били і що він нічого не брав, тому вийшла з будинку. Після цього побачила як потерпілий вибіг на дорогу, у нього був розбитий ніс і вухо з яких текла кров, йому було погано, тому до нього викликали швидку, момент нанесення йому ударів не бачила. Від ОСОБА_7 та ОСОБА_8 відчувався запах спиртного, вони намагались тікати, проте люди їм не дали це зробити.

Свідок ОСОБА_13 показала, що приблизно о 12 год. в листопаді 2014 року в телефонному режимі ОСОБА_12 їй повідомила про побиття її двоюрідного брата ОСОБА_6 . Прибувши побачила потерпілого в якого був розбитий ніс і вухо, текла кров. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 були в стані сп`яніння, бо від них відчувався запах спиртного, намагались тікати, але люди їм не дали цього зробити. Зі слів потерпілого відомо, що знаходився у будинку, коли до нього постукали, він відчинив і обвинувачені увірвались всередину, виволокли його на вулицю, звинуватили, що викрав болгарку та почали обоє бити кулаками, хоча їм казав, що нічого не брав.

Свідок ОСОБА_14 показав, що був понятим при проведенні слідчого експерименту із ОСОБА_6 під час якого потерпілий розказував і показував обставини свого побиття, після чого слідчим були складені відповідні документи.

Вина обвинувачених також підтверджується даними:

протоколу огляду місця події від 09 грудня 2014 року, фототаблицями до протоколу, згідно якого встановлено місце розташування господарства потерпілого ОСОБА_6 АДРЕСА_2 (т. 2 а.с. 8-11);

висновків судово-медичної експертизи №393 від 18 листопада 2014 року, №394 (додатково) від 18 листопада 2014 року, згідно яких станом на 18 листопада 2014 року у ОСОБА_6 виявлено тілесне ушкодження у вигляді підшкірного крововиливу бокової поверхні черевної стінки зліва, що міг утворитись від щонайменше одноразової травмуючої дії тупого твердого предмету, за строком давності відповідає 4-8 денному терміну утворення до моменту проведення судово-медичної експертизи та відноситься до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що мають незначні скороминущі наслідки. Можливість утворення виявлених на тілі ОСОБА_6 тілесних ушкоджень при падінні з висоти власного зросту виключається, так як при цьому механізмі характер та локалізація ушкоджень були б іншими (т. 2 а.с. 26, 29-30);

протоколу проведення слідчого експерименту від 09 грудня 2014 року, фототаблицями до протоколу, згідно якого потерпілий ОСОБА_6 розказав і показав, що близько 11 год. 30 хв. 14 листопада 2014 року знаходився вдома, почувши стук у двері, відчинив. Вийшовши на веранду на порозі побачив жителів с. Чапля Летичівського району ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які одразу агресивно почали на нього кричати, а ОСОБА_7 звинуватив його у викраденні електро-ріжучої машини. Після цього ОСОБА_7 підійшов до нього та зненацька наніс один удар правим кулаком по обличчю. Потім обоє обвинувачених нанесли йому ще декілька ударів по тілу. З метою захиститись відштовхнув їх, таким чином вирвавшись від них, та почав кричати і бігти на вулицю. Однак вони його наздогнали біля хвіртки, де нанесли близько восьми ударів по тілі, після чого їх розборонили сусіди (т. 2 а.с. 40-48).

Суд виключає з обвинувачення вказівку на вчинення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 злочину за попередньою змовою між собою, оскільки ні з показів обвинувачених, ні з показів потерпілого і свідків, а також з письмових доказів не вбачається їх попередня змова щодо вчинення ними хуліганства.

На підставі ч. 4 ст. 67 КК України суд виключає з обвинувачення вказівку на обтяжуючу обставину вчинення злочину групою осіб, оскільки така передбачена диспозицією ч. 2 ст. 296 КК України як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, тому суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.

Суд не приймає покази обвинувачених в тому, що вони нанесли потерпілому всього чотири удари кулаками по спині, оскільки потерпілий в судовому засіданні вказав, що таких ударів було близько десяти, при цьому підтвердив викладені у слідчому експерименті обставини, де вказано про нанесення йому близько восьми ударів. Крім того потерпілий вказав, що його били не тільки по обличчю, але й по спині, його свідчення узгоджуються з показами свідків, які вказали, що потерпілий був у важкому стані, був весь побитий, з носа текла кров. Враховуючи зазначене, суд приймає до уваги саме покази потерпілого в судовому засіданні та дані протоколу проведення слідчого експерименту про кількість нанесених ударів, місце їх нанесення, підстав не довіряти означеним доказам в суду немає. Показів обвинувачених про те, що потерпілий вдарився у хвіртку і від цього розбив ніс ні потерпілий, ні свідки не підтвердили, тому такі судом не приймаються.

Таким чином суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчиненому групою осіб доведена повністю і їх дії органами досудового розслідування вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 296 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченим суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винних та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 2 ст. 296 КК України є злочином середньої тяжкості.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 суд визнає часткове визнання своєї вини, каяття, сприяння розкриттю злочину, готовність нести передбачену законом відповідальність, усвідомлення суспільної небезпечності вчиненого, запевнення в неповторенні неправомірної поведінки в майбутньому, те, що попросив вибачення у потерпілого.

ОСОБА_7 на обліках у лікарів нарколога, психіатра та невролога не перебуває, за місцем свого проживання характеризується позитивно, є воїном-інтернаціоналістом, учасником бойових дій в Афганістані, інвалідом війни, виховує неповнолітнього сина, від громади села скарг на нього не надходило, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягався (т. 2 а.с. 58, 59, 61, 88).

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_7 суд визнає вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння (т. 2 а.с. 16).

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 суд визнає часткове визнання своєї вини, каяття, сприяння розкриттю злочину, готовність нести передбачену законом відповідальність, усвідомлення суспільної небезпечності вчиненого, запевнення в неповторенні неправомірної поведінки в майбутньому, те, що попросив вибачення у потерпілого.

ОСОБА_8 на обліках у лікарів нарколога, психіатра та невролога не перебуває, за місцем свого проживання характеризується негативно (т. 2 а.с. 49, 51, 52, 55-56, 57).

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_8 суд визнає вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння (т. 2 а.с. 15).

Частиною 2 статті 296 КК України передбачено покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на строк до чотирьох років.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Згідно змісту ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд при призначенні покарання у виді обмеження волі, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації і достатності покарання, досягнення мети виправлення обвинувачених, враховуючи конкретні обставини справи та роль кожного з обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, зокрема більш активну участь ОСОБА_7 , суд вважає за необхідне призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 296 КК України у виді обмеження волі, як необхідне та достатнє для виправлення обвинувачених та попередження вчинення ними нових кримінальних правопорушень. На думку суду саме вказаний вид покарання забезпечить належну процесуальну поведінку обвинувачених.

З урахуванням всіх вищенаведених обставин, які пом`якшують покарання обвинувачених, думку потерпілого про призначення обвинуваченим не суворого покарання, суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 без відбування покарання з прийняттям рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, при цьому вважає за необхідне покласти на них обов`язки, передбачені ст. 76 КК України з метою організації органами виконання покарань належного контролю за їх поведінкою.

Цивільний позов потерпілим до обвинувачених не заявлявся, речові докази, судові витрати відсутні, запобіжний захід обвинуваченим не обирався.

Керуючись ст.ст. 368, 369, 370, 373, 374, 376 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 , ОСОБА_8 визнати винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України і призначити покарання:

ОСОБА_7 - у виді 2 (двох) років обмеження волі;

ОСОБА_8 у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити:

ОСОБА_7 від відбування 2 (двох) років обмеження волі, якщо він протягом 1 (одного) року 6 (шести) місяців не вчинить нового злочину;

ОСОБА_8 від відбування 1 (одного) року 6 (шести) місяців обмеження волі якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового злочину.

Покласти на ОСОБА_7 , ОСОБА_8 наступні обов`язки, передбачені п.п. 2-4 ч. 1 ст. 76 КК України:

не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання,

періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Апеляційного суду Хмельницької області через Летичівський районний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя підпис ОСОБА_1 .

Суддя Летичівського

районного суду ОСОБА_1