Справа № 193/1517/14-к
Провадження № 1-в/192/4/15
Ухвала
"09" січня 2015 р.смт.Солоне
СОЛОНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ в особі головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
представника СВК-21 ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 (приймає участь у
режимі відеоконференцвязку),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференцзв`язку клопотання засудженого ОСОБА_5 , 1975 року народження, про звільнення від відбування покарання внаслідок тяжкої хвороби,

В С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання у Солонянській виправній колонії №21 за вироком Дзержинського районного суду м.Кривого Дніпропетровської області від 25.06.2014 року, яким його засуджено за ч.2 ст.307, ч.4 ст.70 КК України до позбавлення волі строком на 6 років.

ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про звільнення його від подальшого відбування покарання в звязку з тяжкою хворобою.

У судовому засіданні засуджений клопотання підтримав, просив суд прийняти рішення про звільнення його від відбування покарання за хворобою в порядку, визначеному ч.2 ст. 84 КК України. Пояснив, що він до адміністрації СВК-21 із заявою про підготовку документів про звільнення від покарання за хворобою не подавав. Інвалідність на даний час йому не встановлена.

Заслухавши пояснення засудженого, думки прокурора та представника адміністрації СВК-21, які заперечували проти задоволення клопотання, вивчивши подані матеріали, суд приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 84 КК України передбачено, що особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного суду України Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу №8 від 28 вересня 1973 року, звільнення від відбуття покарання через хворобу з місць позбавлення волі може бути застосоване судом до тих засуджених, які захворіли під час відбуття покарання і ця хвороба перешкоджає відбувати покарання, тобто у випадках, коли подальше утримання в місцях позбавлення волі загрожує їх життю або може призвести до серйозного погіршення здоров`я чи інших тяжких наслідків. Це стосується й тих осіб, які захворіли до засудження, але під час відбуття покарання їхня хвороба внаслідок прогресування набула характеру, зазначеного в Переліку захворювань.

Відповідно до ч.5 ст.154 КВК України, клопотання про звільнення від відбування покарання внаслідок іншої тяжкої хвороби подається до суду начальником органу або установи виконання покарань. Одночасно з клопотанням до суду надсилаються висновок лікарської комісії й особова справа засудженого. У клопотанні вказуються дані, які характеризують поведінку засудженого під час відбування покарання.

Як вбачається із диспозиції вищевказаних статей, обов`язковою умовою для вирішення питання стосовно звільнення особи від подальшого відбування покарання у вигляді позбавлення волі, являється висновок лікарської комісії (в даному випадку висновок лікарської комісії при Управлінні ДПтС України в Дніпропетровській області), який складається за результатами засідання вказаної комісії, після обстеження особи та вивчення його особової справи, зокрема, медичної документації. Тобто, без надання вказаної документації, суд позбавлений можливості вирішувати питання, пов`язані із звільненням засуджених від подальшого відбування покарання за хворобою.

Крім того, у разі проведення такого засідання та прийняття рішення про можливість звільнення особи від подальшого відбування призначеного покарання через хворобу, адміністрація установи УДПСУ, за власною ініціативою надсилає на адресу суду загальної юрисдикції (згідно положень ст.ст.537-539 КПК України) відповідне клопотання, для подальшого вирішення питання, згідно чинного законодавства.

Із виписки медичної картки засудженого, виданої адміністрацією СВК-21, убачається, ОСОБА_5 страждає на певні хронічні захворювання, з приводу яких перебував на диспансерному обліку та періодично проходить лікування в лікарні (БПЛ) при Дніпропетровському слідчому ізоляторі.

17.10.2013 рорку ОСОБА_5 визнано інвалідом ІІ групи строком на 1 рік, після чого інвалідність йому не встановлювалася. Засуджений відбував покарання в Софіївській виправній колонії-45, яка призначена для тримання чоловіків, засуджених до позбавлення волі на певний строк, які визнані інвалідами 1-ї або 2-ї груп та потребують постійного медичного нагляду і реабілітації.

Судом встановлено, що засуджений не проходив експертизу у спеціальній лікарській установі та не звертався до адміністрації установи з цього питання.

Таким чином, суд не знаходить законних підстав для задоволення клопотання ОСОБА_5 щодо звільнення його від відбування покарання за хворобою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 537-539 КПК України, ст. 84 КК України, ст. 154 КВК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про звільнення від відбування покарання внаслідок тяжкої хвороби відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий