Колегія суддів Судової палати у
кримінальних справах
Верховного Суду
Головуючого Федченка О.С.,
Суддів
Філатова В.М., Нікітіна Ю.І.
розглянула в судовому засіданні в м. Києві 16 січня 2007 року справу за
касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на вирок Краснопільського районного суду
від 19.12.2005 р. та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 21.02.2006
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин
України, раніше судимий - останній раз - вироком Краснопільського районного
суду Сумської області від 28.08.2002 р. за ст. 185 ч.1 КК України до штрафу у
засуджений за ст. 189 ч.2 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України
за сукупністю вироків до цього покарання приєданане невідбуте покарання за
вироком Краснопільського районного суду Сумської області від 28.08.2002 р. та
остаточно ОСОБА_1 до відбування призначено 3 роки 6 місяців позбавлення волі та
штраф у сумі 550 грн..

Ухвалою апеляційного суду
Сумської області від 21.02.2006 р. вирок суду залишено без змін.

За вироком суду ОСОБА_1
визнаний винним та засуджений за те, що 24.09.2005 р. приблизно о 21 год.,
знаходячись у будинку співмешканки ОСОБА_2 у АДРЕСА_1 та знаючи, що потерпіла
мала отримати грошову допомогу у зв”язку з народженням дитини, погрожуючи
застосуванням сокири, вимагав передачі грошей у сумі 4000 грн..

28.09.2005 р. приблизно о 12 год.
ОСОБА_1, зустрівши на вул. Сумській у с.Запсілля Краснопільського р. потерпілу
ОСОБА_2 повторно вимагав від неї 4000 грн., погрожуючи застосуванням ножівки,
яку тримав у руках. Лише втручання сторонніх осіб припинило злочинні дії
ОСОБА_1.

Крім цього, ОСОБА_1 погрожував
потерпілій ОСОБА_2 за відмову віддати гроші спалити її та дітей у будинку за
місцем проживання.

У касаційній скарзі засуджений
порушує питання про перекваліфікацію його дій зі ст. 189 ч.2 КК України на ст.
296 ч.1 КК України із пом”якшенням міри покарання. Крім цього, засуджений не
погоджується з рішенням суду про визначення йому остаточної міри покарання за
правилами ст. 71 КК України.

Викладені в скарзі засудженого
доводи про те, що він не вимагав грошей у ОСОБА_2, а вчинив щодо неї
хуліганські дії, а тому дії, на його думку, необхідно перекваліфікувати зі ст. 189 ч.2 КК України на ст. 296 ч.1 КК
України перевірені і визнані
безпідставними.

Висновки суду про доведеність
винності ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 189 ч.2 КК України,
грунтуються на сукупності зібраних та перевірених в судовому засіданні доказах.

В судовому засіданні засуджений
підтвердив свою причетність до вимагання грошей у потерпілої ОСОБА_2 із
погрозою застосування сокири та ножівки.

В судовому засіданні потерпіла
ОСОБА_2 підтвердила, що, погрожуючи сокирою та ножівкою, які вона сприймала
реально, засуджений вимагав від неї гроші у сумі 4000 грн..

Суд обгрунтовано визнав ці
показання достовірними та поклав їх в основу вироку, оскільки вони
підтверджуються показаннями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, даними
протоколів огляду місця події, відтворення обстановки та обставин події, а
також іншими доказами, яким судом дана належна оцінка.

Суд повно та всебічно з”ясував всі
обставини, які мали істотне значення для справи і дійшов обгрунтованого висновку
про те, що ОСОБА_1 вчинив злочин, за який він засуджений.

Дії ОСОБА_1
кваліфіковані правильно.

Викладені в скарзі засудженого
доводи про суворість обраного покарання перевірені і визнані безпідставними.

При призначенні засудженому
ОСОБА_1 покарання суд у повній мірі
врахував ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним злочину, дані про його
особу, пом”якшуючу та обтяжуючу покарання засудженого обставини, що відповідає
вимогам ст. 65 КК України. Судом також враховано те, що засуджений ОСОБА_1 вчинив
злочин, за який засуджений за цим вироком, у період невідбутого покарання за
попереднім вироком, а тому підставно призначив остаточне покарання йому за
правилами ст. 71 КК України.

Колегія суддів вважає, що обрана
засудженому міра покарання є достатньою для його виправлення і підстав для її
пом”якшення, як про це просить засуджений у скарзі, не вбачає.

Істотних порушень норм
кримінально-процесуального закону, які б тягли зміну чи скасування
постановлених по справі судових рішень не встановлено.

Керуючись ст. 389, 394-396
КПК України, колегія суддів

У
х в а л и л а :

У задоволенні касаційної
скарги засудженому ОСОБА_1 відмовити.

С У Д Д І :

Федченко О.С. Філатов В.М. Нікітін Ю.І.