АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м.
Чернівці « 06 » березня 2007 р. колегія судців судової палати у кримінальних
справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Огородника А.П.

суддів Семенюка
К.М., Колотила О.О.

за
участю прокурора Хоміцької
Т.Б.

розглянула
у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією засудженого
ОСОБА_1 на вирок Першотравневого районного суду м. Чернівців від « 27 » грудня
2006 року.

Цим
вироком ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1

року
народження, українець, громадянин України, уродженець та мешканець АДРЕСА_1, не
одружений, не працюючий, з неповною середньою освітою, невійськовозобов'язаний,
раніше неодноразово судимий, останній раз 10.10.2002 року Першотравневим
районним судом м. Чернівців за ст.ст. 185 ч.2, 70 ч. 4 КК України до трьох
років шести місяців позбавлення волі, звільнений 5 травня 2005 року по відбуттю
строку покарання, -

засуджений за
ст. 185 ч. З КК України до трьох років позбавлення волі.

Міра запобіжного заходу засудженому ОСОБА_1 залишена у вигляді тримання під
вартою. Строк відбуття покарання рахується з 07 червня 2006 року.

Вирішена доля
речових доказів.

Справа
МИ- 82/2007р. Головуючий
у І інстанції: Савчук М.В.

Категорія:
ст. 185 ч.3 КК України Доповідач:
Огородник А.П.

Згідно з вироком ОСОБА_1 визнаний винуватим і засуджений
за те, що, будучи неодноразово судимим, 7 червня 2006 року, в період часу з 3
години до 4 години 30 хвилин, з метою крадіжки чужого майна, шляхом зламу замка
вхідних дверей проник в квартиру АДРЕСА_2, звідки повторно, таємно викрав майно
потерпілих ОСОБА_3 на суму 690 грн. та ОСОБА_4 на суму 500 грн., чим спричинив
їм матеріальну шкоду на вказані суми.

На вирок надійшла апеляція засудженого ОСОБА_1, в якій
він, не оспорюючи кваліфікацію дій та доведеність вини, просить змінити вирок
суду і призначити більш м'яке покарання, посилаючись на те, що він написав явку
з повинною та повернув викрадені речі.

Заслухавши доповідача, висновок прокурора про залишення вироку без змін,
перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів не
знаходить підстав для її задоволення.

Вина засудженого ОСОБА_1 в скоєні злочину при обставинах,
викладених у вироку суду, доведена і підтверджується зібраними по справі
доказами, яким дана вірна юридична оцінка, а саме: показами потерпілого
ОСОБА_4, (а.с. 146-147), заявою громадянина ОСОБА_3 (а.с. 5), явкою з повинною
ОСОБА_1 (а.с. 31), протоколом добровільної видачі (а.с. 32), протоколом огляду
речей, постановами про визнання та прилучення до справи речових доказів та
розписками громадян ОСОБА_3 і ОСОБА_4 (а.с. 33-37), висновком дактилоскопічної
експертизи (а.с. 109-113), які були оголошені в судовому засіданні і з якими
засуджений погодився.

Крім того, свою вину засуджений визнав під час судового слідства, що
підтверджується протоколом судового засідання (а.с. 145-146), з якого видно, що
ОСОБА_1 вину у скоєному злочині визнав повністю, погодився з тим, щоб
обмежитись його допитом та допитом потерпілого та дослідити матеріали справи, з
якими він повністю з згідний, заперечень немає. Зміст ст. 299 КПК України йому
був роз'яснений і він його зрозумів.

Дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковані судом за ст. ст. 185 ч.3 КК України,
оскільки він незаконно повторно вчинив таємне викрадення чужого майна з
проникненням в житло.

Посилання засудженого на те, що судом не були враховані явка з повинною та
відшкодування шкоди потерпілому, не можуть бути взяті до уваги, оскільки вони
були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання як обставини,
які пом'якшують покарання.

Що стосується призначеної судом міри покарання ОСОБА_1., то підстав до її
пом'якшення колегія суддів не вбачає, оскільки покарання засудженому призначене
у відповідності до вимог ст. 65 КК України, з урахуванням ступеня тяжкості
вчиненого злочину, даних про його особу і обставин, що обтяжують та пом'якшують
покарання, в тому числі і тих, які зазначені у вироці.

А тому,
на думку колегії суддів, суд правильно дійшов висновку, що підстав для
застосування ст. 69 КК України щодо ОСОБА_1 немає, а обране судом покарання є
необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових
злочинів.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія
суддів, -

УХВАЛИЛА:

Вирок
Першотравневого районного суду м. Чернівців від 27 грудня 2006 року щодо
ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляцію останнього - без задоволення.