Березівський районний суд Одеської області

09.07.2015
Справа № 494/871/15-к
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 липня 2015 р. м. Березівка

Слідчий суддя Березівського районного суду Одеської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

у присутності:

процесуального прокурора ОСОБА_3

слідчого СВ Березівського РВ ГУ МВС України в Одеській області ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду скаргу ОСОБА_5 по кримінальному провадженню №0000329 на постанову слідчого від 25 травня 2015 р. про часткове задоволення клопотання по кримінальному проваджені.

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 , звернувшись до суду із цією скаргою в порядку ст. 303 КПК України, просила задовольнити її скаргу, визнати незаконною постанову слідчого від 25 травня 2015 р.. скасувати її в частині відмови у задоволенні, зобов`язати слідчого пред`явити підозру працівникам міліції Березівського РВ ГУ МВС України в Одеській області Начкебія, Орлову, Богомілу, та мешканцям м. Березівка Одеської області ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ЧернишенкоА.А.

На обґрунтування своїх вимог ОСОБА_5 посилалась на те, що 12 червня 2015 р. отримала постанову слідчого від 25 травня 2015 р. у якій слідчий відмовив пред`явити підозру працівникам міліції Березівського РВ ГУ МВС України в Одеській області Начкебія, Орлову, Богомілу, та мешканцям м. Березівка Одеської області ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , що є безпідставним. Так, матеріали кримінального провадження №0000329 містять дані про вчинення вкзаними особами ознак кримінальних правопорушень за ст.ст.125, 129, 296, 364,365, 367, 396 КК України. Також, у матеріалах кримінального провадження достатньо даних для пред`явлення вказаним особам підозри.

У судове засідання заявниця не з`явилась. Повідомлялась згідно положень ч.1 ст.135 КПК Україн, про причини своєї неявки суд не повідомила.

З огляду на встановлене у судовому засіданні, враховуючи положення ст.28, ч.ч.2,3 ст.306 КПК України вважаю за можливе розглядати скаргу за відсутністю заявниці, яка повідомлялась але не з`явилась.

Слідчий у судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував. Посилався на те, що 25 травня 2015 р. він прийняв постанову про відмову у задоволенні клопотання заявниці обгрунтовано.

Процесуальний прокурор думку слідчого підтримав, просив у задоволенні скарги відмовити.

Вивчивши матеріали скарги, кримінального провадження №0000329, заслухавши думки учасників судового розгляду на підставах наданих доказів і доведення їхньої переконливості приходжу до наступного висновку.

У провадженні слідчого Березівського РВ ГУ МВС України знаходиться кримінальне провадження №0000329 внесене до ЄРДР 08 серпня 2014 р. відносно ОСОБА_6 за ч.1 ст.186 КК України.

25 травня 2015 р. слідчим було прийнято постанову про відмову у задоволенні клопотання по вказаному кримінальному провадженню поданому ОСОБА_5 23 травня 2015 р.

Так, у своєї постанові слідчий зазначає, що ОСОБА_5 просила оглянути її мобільний телефон, додатково її допитати, дати правову оцінку діям лікаря-травматолога та судово-медичного експерта, повідомити про підозру працівникам Березівського РВ ГУ МВС України в Одеській області Лисому, Начкебії, Орлову, Богомілу, трьом громадянам ОСОБА_9 , з`ясувати наявність прав у лікаря травматолога на дописку в 20-х числах 2014 р., та у висновку від 15 липня 2014 р., визнати її незаконною, з`ясувати наявність прав у експерта на передачу оригіналу амбулаторної карти ОСОБА_5 лікарю травматологу, та надання вказівки щодо дописки.

Проте, ОСОБА_5 звернулась до суду із даною скаргою 26 червня 2015 р. але як свідчить з матеріалів кримінального провадження №0000329 25 червня 2015 р. слідчий вже провів огляд мобільного телефону моделі «SAMSUNG» чорного кольору, добровільно наданого для огляду ОСОБА_5 .

Далі, щодо повторного допиту ОСОБА_5 , то, як також свідчить з матеріалів кримінального провадження №0000329 постанова слідчого від 15 травня 2015 р. питання про додатковий допит ОСОБА_5 також вирішено і задоволено самим слідчим.

Таким чином, в цієї частині скарга слідчого також не підлягає задоволенню.

Крім цього погоджуюсь із думкою слідчого, що надання правової оцінки незаконним, на думку ОСОБА_5 , діям лікаря-травматолога та експерта ОСОБА_10 , з`ясування наявності права у лікаря травматолога на дописку, визнання її незаконною та з`ясування наявності у експерта ОСОБА_10 на передачу оригіналу амбулатороної картки ОСОБА_5 лікарю травматологу, не містить ніякого доказового значення для даного досудового розслідування по кримінальному провадженню за ч.1 ст.186 КК України.

Вважаю, що слідчим правильно зазначено, що ст.91 КПК України визначений чіткий перелік обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні:

1. У кримінальному провадженні підлягають доказуванню:

1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;

3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;

4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;

5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання;

6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення;

7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

2. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

З огляду на наведені положення дослідження переліку обставин на які посилається ОСОБА_5 не мають і не містять в собі ніякого доказового значення під час розслідування даного кримінального правопорушення №0000329.

Таким чином, клопотання в цієї частині також не може бути задоволено.

З приводу вимоги ОСОБА_5 зобов`язати слідчого повідомити ОСОБА_11 , Начкебії, Орлову, ОСОБА_12 , трьом громадянам ОСОБА_9 , певних осіб про підозру, вважаю наступне.

Як свідчить з викладеної норми до слідчого судді може бути оскаржено бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, та дії по неповерненню тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 КПК України, а також у нездійсненні інших процесуальних рішень, які він зобов`язаний вчинити у визначений строк, що вказані у вищенаведених п.п. 2-8 ч.1 ст.214 КПК України.

Таким чином, оскарження до слідчого судді в порядку ст.303 КПК України не повідомлення слідчим або прокурором особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення даною нормою не передбачено.

Згідно ч.1 ст.276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється у порядку передбаченому ст.278 КПК України у випадках:

1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення;

2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів;

3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Разом із тим слід зазначити, що «достатні докази» для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення є оціночним поняттям, оскільки заздалегідь визначити вичерпний перелік таких відомостей щодо різних видів кримінальних правопорушень та обставин їх вчинення неможливо. Достатність доказів у кожному конкретному випадку встановлюється уповноваженими особами, якими згідно ч.2 ст.286 КПК України є слідчий прокурор або інша уповноважена службова особа, в залежності від характеру вчиненого правопорушення його індивідуальних особливостей та конкретних обставин.

Таким чином, суд не може зобов`язати слідчого або прокурора повідомити особі про підозру так як це знаходиться у виключній компетенції вказаних осіб і залежить від характеру вчиненого правопорушення його індивідуальних особливостей та конкретних обставин, і як було вище наведено така бездіяльність оскарженню до слідчого судді в порядку ст.303 КПК України не підлягає.

Керуючись ст.ст.306-307, 309, 370-372, ч.2 ст.376, 395 КПК України, слідчий суддя;

у х в а л и в:

ОСОБА_5 у задоволенні скарги по кримінальному провадженню №0000329 на постанову слідчого від 25 травня 2015 р. про часткове задоволення клопотання по кримінальному проваджені - відмовити.

Ухвала слідчого судді є остаточною і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя:_______________________________________-