ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 лютого
2007 року м.
Івано-Франківськ

Суддя
апеляційного суду Івано-Франківської області Гандзюк В.П., за участю:

секретаря Мисак
Л.П..,

прокурора
Каспрук О.В.,

захисника
ОСОБА_5

в
попередньому розгляді справи, розглянувши матеріали кримінальної справи про
обвинувачення:

ОСОБА_1
ІНФОРМАЦІЯ_1року народження, уродженця с
Липівка Тисменицького району Івано-Франківської області, одруженого, який
має вищу освіту,

у вчиненні
злочинів, передбачених ст. ст. 191 ч. 5; 15 і 191 ч. 5; 366 ч. 2 КК України;

ВСТАНОВИВ:

До
апеляційного суду надійшла кримінальна справа з обвинувальним висновком про
обвинувачення ОСОБА_1., ОСОБА_2., ОСОБА_3. та ОСОБА_4.

Відповідно
до обвинувачення зазначені особи шляхом зловживання службовим становищем, в
групі осіб, повторно, на протязі травня-грудня 1992 року, з використанням
недійсних чеків і авізо банку "Сінк" м. Севастополя та
Надвірнянського відділення АК АПК
„Україна" Івано-Франківської області заволоділи коштами в сумі 3 млрд. 138 млн. 650 тис. крб.(в
перерахунку на гривні складає 31 386 грн. 50 коп.) З них:

ОСОБА_2.
у змові з ОСОБА_1. - 210 млн.
крб. (2100 грн.) належних Надвірнянському відділенню АК АПК "Україна";

Прокопечко
у змові з ОСОБА_1. та ОСОБА_3.- 1 млрд.680
млн.крб.(16 800 грн) належних Надвірнянському відділенню АК АПК
"Україна", 80 мл. крб..( 800 грн) належних Національному банку
України та 1 млрд. 168 млн. 650 тис. крб..
(11686 грн 50 коп.) належних Київському філіалу „Укрінбанку".

Викрадені
кошти обвинувачені переводили на рахунки створених ОСОБА_1та ОСОБА_2фіктивних
підприємств і в подальшому привласнювали, вилучаючи готівкою під виглядом
заробітної плати неіснуючим

2

працівникам цих
підприємств. Крім цього,
викраденими коштами погашували раніше
отриманий банківський кредит, надавали безповоротню фінансову допомогу
комерційним та іншим структурам, а також розпоряджалися як платежами за товари
і послуги, надані підприємствам ОСОБА_1.

Ці дії
органами досудового слідства кваліфіковані за ст. 191 ч.5 КК України.

Крім
цього, зазначені особи вчинили замах на заволодіння таким же способом коштів на
загальну суму 29 млрд.500 млн. крб.(295 тис.грн.) з яких
16 млрд 200 млн. крб.. (162 тис. грн.)
належних Первомайському відділенню „Промбудбанку" Миколаївської області ,
та в співучасті з ОСОБА_4 вчинили замах на викрадення 13.2млрд.крб. (132 тис.
грн.)належних Київській міській конторі "Житлосоцбанку".

Оскільки
умисел на викрадення коштів обвинувачені не довели до завершення з причин, що
не залежали від їх волі , їх дії кваліфіковані за ст. 15 і 191 ч.5КК України.

Крім
цього, ОСОБА_1. обвинувачується ще й у вчиненні злочину, передбаченому ст. 366
ч.2 КК України , так як в процесі здійснення викрадення вчинив службове
підроблення офіційних документів, що спричинило тяжкі наслідки.

Постановою
судді від 16 лютого 2005 року кримінальна справа відносно ОСОБА_2., ОСОБА_3. та
ОСОБА_4. закрита у зв'язку із закінченням строків давності.

Кримінальна
справа в частині обвинувачення ОСОБА_1. внаслідок тяжкого захворювання
обвинуваченого була зупинена до його одужання, а також на час проведення
судово-медичної експертизи і відновлена провадженням 25 січня 2007 року.

В
судовому засіданні ОСОБА_1. звернувся із заявою про закриття відносно нього
кримінальної справи, оскільки на даний час він хворіє тяжкими хворобами, не
може самостійно рухатися, перебуває в умовах ізоляції від суспільства і
перестав бути суспільно-небезпечним, а його діяння втратили на даний час
характер суспільно-небезпечного.

Заслухавши
підсудного, який просить справу відносно нього закрити з нереабілітуючих
підстав, його захисника, який підтримав заяву, думку прокурора, яка вважає, що
кримінальну справу відносно ОСОБА_1. слід закрити у зв'язку із зміною
обстановки та дослідивши матеріали справи, вважаю, що справа підлягає до
закриття з таких підстав.

ОСОБА_1.
обвинувачуються у вчиненні злочинів, які мали місце в 1992 році і з того часу
пройшло близько п'ятнадцяти років. Банк „Україна" , кошти якого були
викрадені, давно ліквідований, а сума викраденого внаслідок інфляційних
процесів в державі на час розгляду справи не є значною.

Крім
цього, ОСОБА_1. є інвалідом та хворіє невиліковуваними хворобами серця, хребта
та кінцівок (гіпертонічна хвороба 3 ступеню, енцефалопатія 1-2 ступеня
змішаного генезу, ішемічна хвороба серця, дифузний та постінфарктний кардіосклероз,
хронічний гастродуоденіт з
підвищеною

3

кислоутворюючою
функцією шлунка, остеохондроз, деформуючий спондилоартроз поперекового відділу
хребта з больовим синдромом, міжхребцевий спондилоартроз, протрузія диску,
полінейропатія верхніх кінцівок з вегетотрофічними порушеннями).

Зазначені
захворювання перешкоджають обвинуваченому вільно рухатися, знайомитися з
матеріалами справи та бути присутнім в судових засіданнях.

Ця
обставина, крім висновку проведеної комісійної судово-медичної експертизи від
14 грудня 2006 року, підтверджена і повідомленнями адміністрації СІЗО №12 від
28.03.2005 року, 12.04.2005 року, 6.06.2005 року, 23.09.2005 року, 6.12.2005
року, 16.02.2006 року, 30.03.2006 року, 22.01.2007 року. В них зазначено, що
внаслідок захворювань ОСОБА_1. під час пересування за допомогою сторонніх осіб
отримує різке посилення больового синдрому, яке призводить до значних змін у
роботі органів і систем організму (різко підвищується артеріальний тиск,
наступає запаморочення, втрачається координація, пам'ять, прискорюється
серцебиття). Діагностовані хвороби ОСОБА_1. також входять в перелік
захворювань, які є підставою для звільнення засуджених від дальшого відбування
покарання.

Разом з
тим, ОСОБА_1. 16 квітня 2004 року засуджений Апеляційним судом Чернівецької
області до довічного позбавлення волі та ізольований від суспільства.

Таким
чином, з врахуванням наведеного, минуванням великого проміжку часу з дня
вчинення злочину, втрати конкретного діяння характеру суспільно -небезпечного,
а також з врахуванням стану здоров'я обвинуваченого та інших обставин , що
робить маловірогідним вчинення ОСОБА_1. нового однорідного злочину, суддя
вважає за можливе звільнити його від кримінальної відповідальності у зв'язку із
зміною обстановки.

Оскільки
злочин був вчинений під час дії КК України в редакції 1960 року, при звільненні
ОСОБА_1. від кримінальної відповідальності слід керуватися ст. 50 цього
Кодексу, так як ст.48 КК України в редакції 2001 року встановила додаткові
обмеження для її застосування і в силу ст. 5 КК України зворотної дії в часі
немає.

Відповідно
до ст. 248 КПК України при наявності підстав для звільнення від кримінальної
відповідальності обвинуваченого, суддя закриває справу на стадії попереднього
розгляду.

Враховуючи
наведене та керуючись, ст. 50 КК України в редакції 1960 року, ст. 7 ,237,
244,248 КПК України , суддя, -

4

ПОСТАНОВИВ:

Кримінальну
справу про обвинувачення
ОСОБА_1у вчиненні
злочинів, передбачених ст.
ст. 191 ч. 5; 15 і
191 ч. 5; 366 ч. 2 КК України -
закрити у зв'язку із зміною обстановки.

Постанова
може бути оскаржена до Верховного Суду України впродовж семи діб з дня її
винесення.