УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

" 25 "
липня 2007р. колегія суддів судової
палати Апеляційного суду м. Києва у кримінальних справах у складі:

головуючого,
судді Лагнюка
М.М.,

суддів Таргоній С.В., Матієк Т.В.

за
участю прокурора Карпука
Ю.А.

засудженого ОСОБА_1

розглянула в
судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу по апеляції прокурора Фіцая П.П., який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, а також
по апеляції засудженого ОСОБА_1 на вирок Святошинського районного суду
м. Києва від 27 квітня 2007 р. Згідно з вироком

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м. Бердичева, Житомирської обл., житель АДРЕСА_1,
несудимий,

засуджений за ст. 309 ч. 1 КК України на один рік позбавлення волі, на
підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднана
невідбута частина покарання за постановою Бердичівського міськрайонного суду
Житомирської області від 29.03.2005 р. у виді двох років двох місяців
позбавлення волі і остаточно призначено покарання у виді трьох років двох
місяців позбавлення волі.

За вироком суду ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 23
січня 2007 р. об 11 год.
на полі цукрового заводу в с
Великі Коровиці Чуднівського району, Житомирської області, помітивши сухі
кущі дикоростучої коноплі, з метою незаконного придбання наркотичного засобу
для особистого вживання шляхом паління зірвав листя та верхівки дикоростучої
коноплі, яку поклав у прозорий поліетиленовий пакет з-під сигарет та сховав до
кишені куртки, в яку був одягнений, тим самим почав незаконно зберігати
наркотичний засіб.

Справа №
11-а-1326 Категорія КК: ст. 309 ч. 1
Головуючий у першій інстанції Бандура І.С. Доповідач в апеляційній інстанції
Таргоній С.В.

23 січня 2007 p. о 05 год.
05 хв. ОСОБА_1
електропоїздом сполученням «Шепетівка-Козятин-Київ» виїхав до м. Києва,
незаконно перевозячи наркотичний засіб - коноплю.

23 січня 2007 р. о 10 год.
15 хв. ОСОБА_1 прибув до станції «Вишневе» в м. Києві, звідки доїхав
маршрутним таксі до станції метро «Житомирська».

ОСОБА_1 в той же день в И
год. у вестибулі станції метро «Житомирська» був затриманий
працівниками міліції, які доставили його до кімнати міліції. В присутності
понятих у нього було виявлено та вилучено поліетиленовий пакет з-під сигарет з
наркотичним засобом - висушеним канабісом вагою 6,2 г.

Згідно з висновком судово-хімічної експертизи № 327х від 19.02.2007 р.
подана на дослідження висушена подрібнена речовина рослинного походження
зеленого кольору, вилучена у ОСОБА_1, є особливо небезпечним наркотичним
засобом - канабісом, загальною масою 6,1 г, аз урахуванням витраченого на
дослідження за висновком спеціаліста № 519х від 25 січня 2007 р. маса канабісу
становить 6,2 г.

Канабіс згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 р.
«Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і
прекурсорів», «Списку № 1 особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких
заборонено», «Таблиці 1» є особливо
небезпечним наркотичним засобом.

В апеляційному поданні прокурор ставить питання про зміну
вироку відносно ОСОБА_1, виключення з вироку застосування ст. 71 КК України,
залишивши призначене судом покарання за ст. 309 ч. 1 КК України у виді одного
року позбавлення волі, посилаючись на те , що у відповідності зі ст. 165 КВК
України іспитовий строк при застосуванні ст. 75 КК України обчислюється з
моменту проголошення вироку, тобто за вироком Чуднівського районного суду
Житомирської області від 02.02.2004 р. за ст. ст. 122 ч. 1, 75 КК України
відраховується з 02.02.2004 р. і закінчився 02.02.2006 p., а новий злочин
вчинено 23.01.2007 р.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_1 просить вирок
відносно нього змінити, пом'якшити покарання, застосувавши ст. 75 КК України
або ст. 69 КК України, посилаючись на неврахування даних про його особу і всіх
обставин справи та на призначення йому покарання, яке не відповідає тяжкості
вчиненого злочину та його особі
унаслідок суворості.

В доповненнях до апеляції засуджений, посилаючись на вимоги ст. 165 КВК
України, просить вирок відносно нього змінити, виключити призначення покарання
на підставі ст. 71 КК України і застосувати Закон України «Про амністію».

Заслухавши
доповідь судді, пояснення прокурора Карпука Ю.А., який підтримав доводи
апеляції і просив виключити з вироку призначення покарання на підставі ст. 71
КК України, разом з тим вважав, що підстав для застосування Закону України «Про
амністію» немає, пояснення засудженого ОСОБА_1, який підтримав апеляцію прокурора і свою апеляцію
з доповненнями, просив

виключити
призначення покарання на підставі ст. 71 КК України і застосувати Закон України
«Про амністію», провівши судові дебати, надавши останнє слово засудженому
ОСОБА_1., перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи всіх апеляцій,
колегія суддів вважає, що апеляція прокурора підлягає задоволенню, а апеляція
засудженого задоволенню частково з таких
підстав.

Висновок суду про вчинення ОСОБА_1 злочину за обставин, встановлених судом,
відповідає фактичним обставинам справи, є законним і обґрунтованим і в
апеляціях прокурора та засудженого не оспорюється.

Кваліфікація дій засудженого ОСОБА_1 за ст. 309 ч. 1 КК України є вірною.

Доводи апеляції прокурора про безпідставне призначення покарання на
підставі ст. 71 КК України є
обгрунтованими.

Як вбачається зі змісту ст. 71 КК України покарання за
сукупністю вироків призначається, якщо засуджений після постановления вироку, але до
повного відбуття покарання вчинив злочин, при цьому суд до покарання,
призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину
покарання за попереднім вироком.

З матеріалів
справи вбачається, що ОСОБА_1 раніше засуджувався:

-вироком Кам'янець-Подільського міського суду
Хмельницької області від 03.10.2003 р. за вчинення 27.08.2001 р. злочину,
передбаченого ст. 185 ч. З КК України, і призначено покарання - три роки
позбавлення волі, з застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України, з встановленням
іспитового строку один рік шість місяців і покладенням обов'язків (а.с. 49-50);

-вироком Чуднівського районного суду Житомирської області від 02.02.2004 р.
за вчинення 25.09.2002 р. (тобто до постановления
вироку від 03.10.2003 р.) злочину, передбаченого ст. 122 ч. 1 КК України, і
призначено покарання - два роки обмеження волі, з застосуванням ст. 75, 76 КК
України, з встановленням іспитового строку два роки і покладенням обов'язків
(а.с. 43-44).

Постановою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від
29.03.2005 р. на підставі ст. 411, 413 КПК України за вироками від 03.10.2003
р. і від 02.02.2004 р. визначено до відбуття три роки і один місяць позбавлення
волі з іспитовим строком два роки.

В мотивувальній частині постанови Бердичівського
міськрайонного суду Житомирської області від 29.03.2005 р. йдеться про
застосування ст. 70 ч. 4 КК України.

У порядку ст.
411 КПК України не підлягають розгляду питання, які погіршують становище
засудженого.

У відповідності з вимогами ст. 165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту
проголошення вироку.

Новий злочин вчинено 23.01.2007 p., тобто, після закінчення іспитового строку, встановленого
останнім вироком від 02.02.2004 р.

В матеріалах справи відсутні дані про те, що засуджений направлявся для
відбуття покарання за зазначеними вироками.

З огляду на викладене підстав для призначення покарання на підставі ст. 71
КК України у суду першої інстанції не було.

Таким чином з вступної і мотивувальної частин вироку
необхідно виключити посилання на наявність непогашеної судимості за вироками
від 03.10.2003 р. і від 02.02.2004 р. і вчинення злочину у період іспитового
строку, а з резолютивної частини вироку виключити призначення покарання на
підставі ст. 71 КК України.

Разом з тим доводи апеляції засудженого про призначення йому за ст. 309 ч.
1 КК України надмірно суворого покарання є необгрунтованими.

При призначенні ОСОБА_1. покарання за ст. 309 ч. 1 КК
України суд фактично врахував, що він вчинив злочин середньої тяжкості, всі
дані про його особу, в тому числі що він позитивно характеризується, разом з
тим раніше притягувався до кримінальної відповідальності, щиро розкаявся і
обгрунтовано призначив йому покарання за ст. 309 ч. 1 КК України у виді
позбавлення волі.

Підстав для застосування ст. 69 або ст. 75 КК України, на що вказує
засуджений в апеляції, не вбачається.

Щодо заяви засудженого про застосування до нього Закону
України «Про амністію» від 19 квітня 2007 p. № 955-V, то колегія
суддів не находить підстав для цього, оскільки згідно з копією свідоцтва про
народження, що на а.с. 74, засуджений не є батьком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів судової палати у
кримінальних справах Апеляційного суду м. Києва,

УХВАЛИЛА:

Апеляцію прокурора Фіцая П.П., який брав участь у розгляді справи судом
першої інстанції, задовольнити.

Апеляцію
засудженого ОСОБА_1 задовольнити частково.

Вирок
Святошинського районного суду м. Києва від 27 квітня 2007 р. відносно ОСОБА_1
змінити:

-виключити з вступної та мотивувальної частин вироку
посилання на наявність непогашеної судимості за вироками від 03.10.2003 р. і
від 02.02.2004 р. і вчинення злочину у період іспитового строку;

-виключити з резолютивної частини вироку призначення
покарання на підставі ст. 71 КК України і вважати ОСОБА_1 засудженим заст. 309
ч. 1 КК України на один рік позбавлення волі.

В решті вирок
залишити без змін.