Дата документу Справа № 317/4064/14-к
Верховний Суд України

Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №317/4064/2014-к
№ провадження 11-сс/778/566/14 Головуючий 1 інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 181 КПК України Доповідач 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 вересня 2014 року колегія суддів судової палати по кримінальним справам Апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7

законного представника підозрюваного - ОСОБА_8

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_9 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора, який приймав участь у судовому засіданні суду першої інстанції, на ухвалу слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області від 7 вересня 2014 року.

Цією ухвалою частково задоволено клопотання слідчого СВ Запорізького РВ ГУМВС України в Запорізькій області про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , якому обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на два місяці терміном до 07.11.2014 року.

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Донецька, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,-

підозрюваний у скоєнні злочину, передбаченого за ч.3 ст. 289 КК України, а саме в тому, що він 04.09.2014 року, близько 22-00 години, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 поблизу с.Степне Запорізького району Запорізької області, куди на їх прохання привіз їх водій таксі ОСОБА_13 , де вони, діючи з метою заволодіння транспортним засобом, приставив до шиї останнього ніж, через що потерпілий злякався та вибіг з машини, заволоділи транспортним засобом «Шевроле Авео» р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_14 .

Частково задовольняючи клопотання слідчих органів у застосуванні запобіжного заходу, місцевий суд послався на наявність обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування ухвали слідчого судді з підстав необґрунтованості та обрання відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, підозрюваного, його законного представника та захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.

За вимогами ч.1. ст. 183 КПК України тримання під вартою застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Враховуючи той факт, що прокурор не спростував можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, та беручи до уваги, що підозрюваний є неповнолітньою особою, повністю визнав вину у вчиненому злочині, раніше не судимий, має постійне місце проживання, апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду щодо застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період часу.

Таким чином, беручи до уваги, що суд першої інстанції в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не визначив у який період часу обвинувачений повинен знаходитись під домашнім арештом, враховуючи, що ОСОБА_7 нічим не займається, а саме: не навчається і не працює, судова колегія вважає, що цілодобовий домашній арешт зможе запобігти заявленим у кримінальному провадженні ризикам та є достатнім для досягнення забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а тому ухвалу місцевого суду належить скасувати та постановити нову ухвалу, якою строк домашнього арешту відраховувати з моменту затримання ОСОБА_7 , тобто з 5 вересня 2014 р.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 422 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь у судовому засіданні суду першої інстанції, задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області від 7 вересня 2014 року відносно ОСОБА_7 скасувати.

Застосовувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту на строк два місяці: з 5 вересня 2014 року до 4 листопада 2014 року включно.

Покласти на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені п.п 1,2,3 ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого СВ Запорізького РВ ГУМВС України в Запорізькій області за першою вимогою;

- цілодобово не залишати місце постійного проживання без дозволу слідчого, прокурора чи суду, а саме: АДРЕСА_1 ,

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Контроль за виконання домашнього арешту покласти на слідчого СВ Запорізького РВ ГУМВС України в Запорізькій області.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає і набирає законної сили з моменту її оголошення.

СУДДІ: