У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі :

головуючого

Паневіна В.О.,

суддів

Коротких О.А., Вус С.М.,

за участю прокурора

Морозової С.М.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві 23 вересня 2008 року
кримінальну справу за касаційною скаргою захисника ОСОБА_2 на судові рішення
щодо ОСОБА_1,

в с т а н о в и л а :

вироком Бердянського міськрайонного суду
Запорізької області від 30 січня 2007 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,

такого, що не має судимості,

засуджено:

- за ч. 2 ст. 187 КК України із
застосування ст. 69 КК України до
позбавлення волі на строк шість років без конфіскації майна;

- за ч. 2 ст. 186 КК України до
позбавлення волів на строк чотири
роки і шість місяців;

- за ч. 3 ст. 185 КК України до
позбавлення волі на строк три роки;

- за ст. 304 КК України до
позбавлення волі на строк два роки;

- за ст. 353 КК України до арешту на
строк шість місяців;

- за ч. 3 ст. 357 КК України до
арешту на строк три місяці;

- за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК
України ОСОБА_1 виправдано.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю
злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_1
визначено остаточне покарання - позбавлення волі на строк шість років без
конфіскації майна.

Цим вироком також було
засуджено ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вирок щодо яких у касаційному порядку не
оскаржений та касаційного подання щодо них не внесено.

Ухвалою апеляційного суду
Запорізької області від 23 липня 2007 року вирок щодо ОСОБА_1 залишено без
зміни.

ОСОБА_1 визнано винним у
вчиненні злочинів за таких обставин.

22 травня 2004 року
близько 21 год. 30 хв., ОСОБА_1проник у
кв. АДРЕСА_1, звідки таємно викрав швейну машинку вартістю 1500 грн., яка
належала ОСОБА_6, а також незаконно заволодів паспортами на ім'я ОСОБА_5 та
ОСОБА_11

18 січня 2006 року близько 18
год., ОСОБА_1за попередньою змовою з ОСОБА_3 перебуваючи біля буд. 45 по вул.
Свободи у м. Бердянську, представившись працівником міліції, із погрозою
застосування насильства, яке було небезпечним для життя та здоров'я
потерпілого, вчинив розбійний напад на малолітнього ОСОБА_7 та заволодів його
мобільним телефоном « Нокіа-3220» вартістю
890 грн.

14 лютого 2006 року близько 23
год., ОСОБА_1за попередньою змовою з ОСОБА_3 перебуваючи біля магазину
«Шедевр», що по вул. Мелітопольське шосе 8-А у м. Бердянську, відкрито викрав
майно на загальну суму 190 грн., яке належало ОСОБА_8

5 березня 2006 року близько
14 год., ОСОБА_1за попередньою змовою з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебуваючи на
території міського кладовища № 1, що по вул. Мелітопольське шосе у м.
Бердянську, із застосуванням насильства, яке не було небезпечним для життя та
здоров'я потерпілого ОСОБА_9, відкрито викрав його мобільний телефон «Самсунг Х
480» вартістю 700 грн.

У касаційній скарзі захисник
ОСОБА_2 порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду та направлення
справи на новий апеляційний розгляд. Вказує на те, що апеляційний суд,
розглядаючи справу, порушив вимоги ст. 377 КПК України, оскільки в ухвалі не
зазначив підстав, через які її апеляцію визнав необґрунтованою, та не дав
відповіді на всі доводи апеляції. Крім того, посилається на невідповідність
висновків суду фактичним обставинам справи, істотні порушення вимог
кримінально-процесуального законодавства.

Заслухавши доповідь судді Верховного
Суду України, думку прокурора Морозової С.Ю., яка частково підтримала касаційну
скаргу захисника й просила скасувати ухвалу апеляційного суду, а справу
направити на новий апеляційний розгляд, перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 377 КПК України в
ухвалі апеляційного суду мають бути наведені докладні мотиви прийнятого
рішення, усі доводи, що містяться в апеляціях, мають бути проаналізовані і
жоден із них не повинен залишитися без відповіді. При залишенні апеляції без
задоволення в ухвалі мають бути зазначені підстави, через які апеляцію визнано
необґрунтованою.

Як убачається з матеріалів
справи, на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 30
січня 2007 року засудженим ОСОБА_1 та його захисником ОСОБА_10 були подані
апеляції та доповнення до них, у яких вони порушували питання про скасування
вироку й направлення справи на додаткове розслідування у зв'язку з однобічністю
та неповнотою досудового слідства й судового розгляду, неправильним
застосуванням кримінального закону. Вказували на необґрунтованість засудження
ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 187, 304, 353 КК України. У апеляціях вони посилалися на
істотні порушення кримінально-процесуального закону. На обґрунтування своїх
вимог засуджений та його захисник наводили відповідні доводи.

Проте, апеляційний суд, залишаючи
вирок щодо ОСОБА_1 без зміни, в ухвалі відповіді на доводи апеляцій засудженого
та його захисника не дав, мотивів залишення апеляцій без задоволення не навів,
їх ретельно не перевірив й не проаналізував та свого рішення про залишення
апеляцій без задоволення належним чином не мотивував.

Отже, апеляційний суд допустив
порушення чинного кримінально-процесуального законодавства, що істотно вплинуло
на правильність прийняття рішення, що відповідно до ч. 1 ст. 398 КПК України є підставою для
скасування ухвали апеляційного суду.

При новому розгляді
апеляційному суду необхідно розглянути справу з дотриманням чинного
законодавства.

Керуючись ст.ст. 395, 396 КПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

касаційну скаргу захисника ОСОБА_2
задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Запорізької
області від 23 липня 2007 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а справу направити на
новий апеляційний розгляд у той же апеляційний суд в іншому складі суддів.

С у д д і:

Паневін В.О. Коротких
О.А. Вус С.М.