Справа № 0707/7908/2012
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

28.05.2015 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області у складі суддів: ОСОБА_1 , (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі прокурора ОСОБА_4 розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляційною скаргою державного обвинувача старшого прокурора прокуратури м. Мукачево ОСОБА_5 на постанову Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.04.2015, якою кримінальну справу про обвинувачення за ч.2 ст.365 КК України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 повернуто прокурору м. Мукачево Закарпатської області для організації проведення додаткового розслідування.
Органом досудового розслідування ОСОБА_6 пред`явлено обвинувачення за ч.2 ст.365 КК України (в ред. Закону від 07.04.2011 № 3207-VI) перевищення службових повноважень, тобто умисне вчинення службовою особою дій дій, які явно виходять за межі наданих їй прав чи повноважень, супроводжувалися насильством, болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями (т.2, а.с. 144-160).
Постановою прокурора прокуратури м. Мукачева Закарпатської області ОСОБА_7 від 28.01.2015 змінено обвинувачення в суді на підставі ст.277 КПК України (1960 р.) та ч.1 ст.5 КК України з кваліфікацією дій ОСОБА_6 за ч.2 ст.365 КК України (в ред. Закону від 21.02.2014 № 746-VII) «перевищення службових повноважень працівником правоохоронного органу, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, якщо вони супроводжувалися насильством болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями», за таких обставин.
ОСОБА_6 , будучи працівником правоохоронного органу обіймаючи посаду дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Мукачівського МВ УМВС України в Закарпатській області (далі інспектор, Мукачівський МВ), 20.10.2011 виїхав у складі оперативної групи Мукачівського МВ за адресою: м. Мукачево, вул. Росвигівська, 24/48, за зверненням ОСОБА_8 про вчинення щодо неї її чоловіком, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , неправомірних дій у стані сп`яніння.
Цієї ж доби для проведення медичного огляду на стан сп`яніння, ОСОБА_9 на службовому транспорті міліції доставлений у приймальне відділення Мукачівської ЦРЛ, де освічений, а потім доставлений у приміщення Мукачівського MB для «відбору пояснень та виконання вимог Закону України «Про міліцію».
Інспектор ОСОБА_6 провів ОСОБА_9 до службового кабінету № 44 Мукачівського MB за адресою: м. Мукачево, вул. Я. Мудрого, 8, в якому в період з 18 год. 50 хв. до 19 год. 50 хв., не вживши заходів з притягнення ОСОБА_10 до адміністративної відповідальності, перевищуючи свої службові повноваження, вийшов за їх межі, грубо та нецензурно висловлюючись у відношенні ОСОБА_9 , наніс йому декілька ударів руками та взутими ногами у різні частини тіла, від яких останній втратив свідомість. Після цього (як потерпілий прийшов до тями) ОСОБА_6 відпустив ОСОБА_9 додому.
Внаслідок вказаних протиправних дій ОСОБА_6 , ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у виді: синців у параорбітальній області зліва, травматичного набряку та гематоми калитки (легкі), переломо-вивих у лівому плечовому суглобі з відламком кісткового фрагменту бугорка плечової кістки (середньої тяжкості (т.4, а.с. 17-20).
За результатами проведеного відповідно до правил КПК України 1960 року судового слідства, допиту підсудного, потерпілого, свідків: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_8 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , експерта ОСОБА_19 , вивчення матеріалів справи та розгляду клопотання захисника ОСОБА_20 , місцевий суд задовольнив останнє та на підставі ст.281 КПК України (1960 року) прийняв рішення про повернення прокурору кримінальної справи для організації проведення додаткового розслідування з мотивів неправильності та неповноти досудового слідства, порушення органом досудового слідства вимог ст.22 КПК (1960 р.), обґрунтовуючи своє рішення наступним.
Як визнав суд першої інстанції, органом досудового слідства не встановлено, чому лише через 4 місяці ОСОБА_21 впізнав у ОСОБА_22 особу, яка спричинила йому тілесні ушкодження. При цьому, побачивши його через день (у себе вдома) після подій, на які посилається потерпілий, він не висловив ОСОБА_6 жодних претензій.
Відповідно до висновку судової почеркознавчої експертизи № 934 від 21.05.2012 рукописний текст: «Претензій не має» в журналі обліку запрошених до Мукачівського МВ відвідувачів 20.10.2011 виконаний ймовірно ОСОБА_23 (т.2, а.с. 83-88), що підтверджує дані в суді показання ОСОБА_10 про те, що він не писав такої фрази в журналі відвідування, а тільки поставив «ієрогліф» замість підпису у графі підпис. Однак, даний висновок, як визнано місцевим судом, ніяким чином не доводить, що ОСОБА_9 не зробив запису саме через тілесні ушкодження, а не з інших причин.
Вихідні дані для проведення судової-медичної експертизи ОСОБА_9 від 02.02.2012 № 94/2012 (т.1, а.с 112-115) надавалися, виходячи з протоколу усної заяви про злочин (тобто за умов спричинення тілесних ушкоджень працівниками міліції, при цьому зазначено «побитий двома працівниками міліції»), хоча станом на 17.02.2012 (часу надходження акту на експертизу), згідно протоколу допиту потерпілого ОСОБА_10 від 09.02.2012 останній стверджував, що тілесні ушкодження йому спричинив тільки один працівник міліції, а саме ОСОБА_24 .
Таким чином, вихідні дані «обставини випадку», які взято за основу вказаного висновку експертизи, не відповідали встановленим.
Потерпілий ОСОБА_21 стверджував, що вони з ОСОБА_25 вийшли в двох з кабінету, дійшли до сходів, в цей час ОСОБА_26 знову його штовхнув і він впав на площадку між другим і першим поверхом. Це міг бути тільки ОСОБА_26 , бо окрім них двох там нікого не було. Падаючи, він розбив ніс. Кілька хвилин він лежав на землі, потім його підняли працівники міліції і відвели в туалет на першому поверсі. Привівши себе у порядок, пішов до виходу з приміщення міськвідділу.
Органом досудового слідства не перевірено показань потерпілого щодо того, що його підняли двоє працівників міліції і відвели до туалету, не встановлено особи таких працівників та не відібрано від них пояснення.
Показання потерпілого з приводу того, що він вийшов з приміщення адмінбудівлі МВ УМВС та пішов додому пішки, вдома був десь через 20-25 хв, взагалі не перевірялися органом досудового слідства на предмет отримання ним тілесних ушкоджень дорогою додому, оскільки останній перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння і як сам зауважив під час допиту в судовому засіданні: «...події пам`ятав, як у тумані».
Органом досудового слідства не взято до уваги той факт, що згідно протоколу № 780 від 20.10.2011, складеного лікарем ОСОБА_11 о 18:10 год., у ОСОБА_9 виявлено алкогольне сп`яніння 1,52 % (т.1, а.с. 154), а згідно його первісних пояснень, 24.10.2011 він знаходився в стані алкогольного сп`яніння, не пам`ятає, в якому кабінеті Мукачівського МВ знаходився, хто йому спричинив тілесні ушкодження, за медичною допомогою не звернувся, оскільки наступного дня продовжував розпивати алкогольні напої (т.1, а.с. 18-20).
Судово-медичну експертизу для встановлення можливості ОСОБА_10 правильно сприймати події, свідком яких він був, запам`ятовувати та відтворювати те, що він бачив чи чув, не призначено. Відносно потерпілого не вирішено питання про взаємозв`язок змін у його психічному стані при наявності в крові високої концентрації алкоголю, зі скоєними проти нього протиправними діями (заподіяння шкоди здоров`ю) та здатність потерпілого правильно сприймати, запам`ятовувати, відтворювати обставини, що мають значення для справи. Висновок судово-психіатричної експертизи є одним із джерел доказів у справі.
Органом досудового слідства не встановлено та не допитано особу лікаря, який оглядав ОСОБА_10 вдома на прохання його дружини.
Крім того, органом досудового слідства залишено поза увагою показання потерпілого про те, що ранком наступного дня йому зателефонував ОСОБА_27 побачивши, що дзвонить міліціонер, не підняв слухавку та пішов на фірму «Автолюкс» за товаром.
Таким чином, досудовим слідством не встановлено обставини, які мають суттєве значення у справі: де, яким чином, з ким провів день потерпілий 21.10.2011, тобто після події, яка стала підставою для порушення кримінальної справи.
При цьому, суд визнав, що в даному випадку існує потреба у встановленні осіб, які могли бачити ОСОБА_10 на фірмі «Автолюкс» та відтворити події, обставини того дня, охарактеризувати стан потерпілого на предмет наявних у нього тілесних ушкоджень.
Органом досудового слідства, не вжито всіх можливих заходів для встановлення обставин перебування ОСОБА_10 у приміщенні міськвідділу 20.10.2011. Як показав свідок ОСОБА_13 (працівник міськвідділу), на той час у коридорі Мукачівського МВ здійснювався «відео-нагляд», однак такий ніхто не вилучав для огляду.
В ході досудового слідства неповно відображено протоколи огляду місця події, а також відтворення обставин та обстановки події, оскільки під час цих процесуальних дій не був присутній ні підозрюваний, ні потерпілий (протокол від 10.02.2012), що не тільки грубо порушило їх права, а й стало причиною суттєвого спотворення результатів огляду місця події.
Обвинувачений ОСОБА_6 , будучи допитаним і в якості свідка, і як підозрюваний, обвинувачений давав одні й ті самі показання про його невинуватість в пред`явленому обвинуваченні, які органом досудового слідства не перевірялися, як і інші версії отримання потерпілим тілесних ушкоджень 20.10.2011.
Виявлені недоліки не були усунуті в судовому засіданні шляхом більш ретельного допиту підсудного, свідків виклику й допиту нових свідків та експерта з метою перевірки й уточнення фактичних даних, одержаних у ході судового слідства.
Посилаючись на наведене, суд визнав неповним та неправильним дослідження органом досудового слідства обставин справи, а вказані недоліки такими, що не можуть бути усунуті в судовому засіданні.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати зазначену постанову суду щодо ОСОБА_6 від 02.04.2015 як незаконну, а кримінальну справу направити в Мукачівський міськрайонний суд на новий розгляд з таких підстав.
Так, суд, виявивши порушення прав громадян та інших порушень закону, допущених при провадженні дізнання, досудового слідства, міг реагувати окремою постановою згідно до ст.ст. 23-2, 340 КПК України 1960 року.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 дав чіткі та послідовні показання щодо спричинення йому тілесних ушкоджень, при цьому прямо вказав на підсудного ОСОБА_6 , як на особу, що їх спричинила. Показання потерпілого повністю узгоджуються з висновком судово-медичної експертизи від 17.02.2012 та підтверджені в судовому засіданні показаннями допитаного експерта ОСОБА_19 .
Судом не враховано те, що показання потерпілого ОСОБА_9 в цілому узгоджуються з іншими здобутими судом доказами.
Заслухавши доповідь судді, промову прокурора, який просив скасувати зазначену постанову суду від 02.04.2015 з поверненням справи в суд першої інстанції на новий розгляд, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи сторін, апеляційний суд визнає, що вищевказана апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.
В даному випадку досудове слідство проводилося в повному обсязі за правилами глав 11-20 КПК 1960 р., а оскаржену постанову винесено місцевим судом під час судового розгляду справи по суті.
Відповідно до ч.1 ст.281 КПК України 1960 р. повернення справи на додаткове розслідування з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства може мати місце лише тоді, коли ця неповнота або неправильність не може бути усунута в судовому засіданні.
Викладені в постанові місцевого суду зазначені вище висновки стосовно наявності підстав для повернення справи щодо ОСОБА_6 на додаткове розслідування є помилковими, оскільки ці підстави не свідчать про таку неповноту або неправильність досудового слідства, яка позбавляла можливість суд постановити законний вирок після ретельного дослідження всіх доказів у справі.
Ухвала апеляційного суду Закарпатської області від 01.10.2014 (т.3, а.с. 196-200) не в повному обсязі виконана судом першої інстанції під час нового розгляду кримінальної справи щодо ОСОБА_6 .
Наведені в цій ухвалі від 01.10.2014 недоліки судового розгляду (т.3, а.с. 198-199), що полягають в поверхневому допиті: 1) потерпілого, який протягом дізнання, досудового і судового слідства давав плутані та непослідовні показання; 2) свідків з приводу як зовнішнього вигляду потерпілого (на предмет наявності на його тілі в день події видимих тілесних ушкоджень), так і обставин супроводження ОСОБА_9 . ОСОБА_6 в групі інших працівників міліції у день вказаної вище події від місця проживання потерпілого, спочатку в Мукачівську ЦРЛ, а потім з лікарні до службового кабінету Мукачівського МВ, могли бути усунуті шляхом більш ретельного допиту відповідних свідків (зокрема усіх працівників міліції, які бачили у день події потерпілого та підсудного разом), у разі необхідності з винесенням постанови про судове доручення органу, який проводив розслідування, виконати певні слідчі дії, у відповідності до ст.315-1 КПК України (1960 року).
Те саме стосується і щодо необхідності встановлення дійсних обставин перебування в зазначеному службовому кабінеті потерпілого ОСОБА_9 , який із самого початку зазначав, що перебував в цьому кабінеті з двома працівниками міліції (т.1, а.с.77), а не з одним ОСОБА_6 , про що показав у судовому засіданні 19.11.2014 (т.3, а.с.235-236). Під час пред`явлення особи для впізнання потерпілий показав, що впізнав, серед інших ОСОБА_6 , як одного «з трьох осіб», який 20.10.2011 наніс йому за вказаних вище обставин тілесні ушкодження (т.1, а.с. 200). Ці обставини підлягали безумовному підтвердженню або спростуванню з метою усунення будь-яких сумнівів у винуватості підсудного, і могли бути встановлені саме судом шляхом додаткового допиту потерпілого та відповідних свідків.
Крім того, з протоколу судового засідання від 19.11.2014 вбачається, що потерпілий в своїх показаннях в одному випадку зазначає, що у вищевказаному службовому кабінеті він перебував з ОСОБА_6 , а далі це «міг бути» він (т.4, а.с. 235, 3-4 ряд. знизу), що не зовсім конкретизовано і дані показання не уточнені судом шляхом поставлення ОСОБА_9 відповідних запитань. Також в цей день потерпілий показав суду, що після його виходу з службового кабінету від ОСОБА_6 , його бачив інший працівник ОСОБА_28 (свідок ОСОБА_23 ), який вимагав від нього підпис про відсутність претензій до працівників міліції. Даний свідок, який міг би дати суду важливі для справи показання (стосовно видимих на тілі потерпілого тілесних ушкоджень під час входу та виходу з Мукачівського МВ) не допитаний, і хоча судом вживалися заходи з його виклику в судове засідання шляхом застосування приводу (т.4, а.с.5), справу розглянуто без його допиту та без отримання відповіді (відповідного рапорту) з Мукачівського МВ про неможливість забезпечення приводу.
Свідки: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_16 та ОСОБА_14 допитані поверхово і суд, відповідно до ст.306 КПК (1960 р.), не оголосив їх показання, дані ними на досудовому слідстві та не з`ясував у свідків, чи підтримують вони їх (т.3, а.с.236-237,239).
Порушені судом першої інстанції питання про допущені органом досудового слідства порушення права ОСОБА_6 на захист, зокрема під час такої слідчої дії, як огляд місця події, не можуть бути підставою для повернення справи на додаткове розслідування, оскільки відновити це право неможливо можуть бути підставою, у разі підтвердження такого факту, для визнання відповідних доказів недопустимими в порядку ст.67 КПК 1960 р.
Так, з роз`яснень, що містяться в абз.2 п.3, п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування» від 11.02.2005 № 2 вбачається, що допущені при вчиненні окремих слідчих чи процесуальних дій порушення закону, що призвели до обмеження прав та інтересів учасників процесу, поновити які неможливо, не можуть бути підставою для повернення справи на додаткове розслідування. За наявності відповідних підстав, такі порушення є підставою для визнання доказів недопустимими.
Якщо суд має змогу усунути виявлені недоліки досудового слідства під час судового розгляду справи шляхом більш ретельного допиту підсудного, потерпілого, свідків, виклику й допиту нових свідків, проведення додаткових чи повторних експертиз, витребування документів, давання судових доручень у порядку, передбаченому в ст.315-1 КПК (1960 р.), вчинення інших процесуальних дій, а також шляхом поновлення порушених під час розслідування справи процесуальних прав учасників процесу, направлення справи на додаткове розслідування є неприпустимим. За необхідності суд може відкласти її розгляд для витребування додаткових доказів (ст.280 КПК).

Отже, доводи апеляційної скарги прокурора є обґрунтовані і такими, що заслуговують на увагу, оскільки ті порушення, на які вказав суд, можуть бути усунені в суді шляхом більш ретельного допиту підсудного, потерпілого та свідків; тому зазначена вище постанова місцевого суду підлягає скасуванню з направленням кримінальної справи в той самий суд на новий судовий розгляд, під час якого слід повно, всебічно дослідити усі наявні у справі докази, з урахуванням висновків даної ухвали та ухвали апеляційного суду Закарпатської області від 01.10.2014 (т.3, а.с. 196-200), дати доказам об`єктивну оцінку та прийняти законне, мотивоване і обґрунтоване рішення.
На підставі наведеного та керуючись п. 11,15 Розділу ХІ Перехідних положень КПК України, ст.ст. 365-367,374,377 КПК України 1960 року, апеляційний суд
У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.
Скасувати постанову Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.04.2015, якою кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_6 за ч.2 ст.365 КК України повернуто прокурору Мукачівського району Закарпатської області для організації проведення додаткового розслідування, а зазначену кримінальну справу направити на новий судовий розгляд до того ж суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Судді: