№ 5-3086 ск 15
У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2,

суддів - ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу заступника прокурора Тернопільської області ОСОБА_5 на ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 01 квітня 2015 року у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_1,

В С Т АН О В И Л А:

Вироком Зборівського районного суду Тернопільської області від 29 січня 2015 року,

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця м. Зборова, жителя АДРЕСА_1, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого -

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки і 6 місяців.

На підставі ст.75 КК України засудженого ОСОБА_1 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку 1 рік, з покладенням обов'язків, передбачених п.п. 2,3 ч. 1 ст.76 КК України.

Згідно з вироком, ОСОБА_1 засуджено за те, що він, перебуваючи на військовому обліку Зборівсько-Козівського об'єднаного районного військового комісаріату, будучи військовозобов'язаним у зв'язку з оголошенням часткової мобілізації та призовом на військову службу у Збройні Сили України 1 вересня 2014 року, отримавши під розписку повістку, згідно якої, у зв'язку із оголошенням мобілізації, був зобов'язаний з'явитися наступного дня до Зборівсько-Козівського об'єднаного районного військового комісаріату, однак за відсутності поважних причин, до військового комісаріату у визначений законом час не прибув та про причини неявки до Зборівсько-Козівського об'єднаного районного військового комісаріату не повідомив, і таким чином ухилився від призову за мобілізацією.

Ухвалою колегії суддів Судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Тернопільської області від 01 квітня 2015 року вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_1 залишено без зміни.

В касаційній скарзі прокурор порушує питання про скасування ухвали суду апеляційної інстанції та призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції, вказуючи на неправильне застосування цим судом закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м'якості.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши додані до скарги судові рішення та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення касаційної скарги не має, з огляду на що у відкритті провадження слід відмовити.

Кваліфікація дій засудженого за ст. 336 КК України у касаційній скарзі не оспорюється і судові рішення в цій частині судом касаційної інстанції не перевіряє.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах санкції закону, з урахуванням ступеню тяжкості злочину, даних про особу засудженого та обставин, що пом'якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

У відповідності до ч.1 ст.75 КК України законодавець пов'язує можливість застосування інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням не тільки із тяжкістю злочину, а і необхідністю врахування даних про особу винного та інших обставин справи, які б давали підстави для висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Як вбачається з вироку, при призначенні покарання засудженому ОСОБА_1 суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості та особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, його щире каяття у вчиненому та активне сприяння в розкритті злочину.

Врахувавши всі зазначені обставини в їх сукупності, суд першої інстанції обґрунтовано призначив засудженому покарання в межах санкції ст. 336 КК України та дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, а прийняте рішення належним чином мотивував.

Отже, покарання засудженому призначено судом першої інстанції відповідно до вимог закону, за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів.

Немає в колегії суддів і сумнівів у правильності звільнення ОСОБА_1 від призначеного судом покарання, за умови виконання ним обов'язків, покладених на нього судом.

При розгляді апеляційної скарги заступника прокурора Тернопільської області, яка за змістом аналогічна касаційній скарзі, суд апеляційної інстанції її доводи щодо м'якості призначеного ОСОБА_1 покарання та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність перевірив і своє рішення належним чином мотивував. Ухвала апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, підстав вважати призначене засудженому покарання явно несправедливим внаслідок м'якості та необґрунтованим застосування до нього положень ст. 75 КК України, колегія суддів не вбачає.

Таким чином, з касаційної скарги та наданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення касаційної скарги, скасування ухвали щодо ОСОБА_1 та призначення нового розгляду кримінального провадження в суді апеляційної інстанції немає, в зв'язку з чим у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Враховуючи наведене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою заступника прокурора Тернопільської області ОСОБА_5 на ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 01 квітня 2015 року у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4