Справа
№ 1-79 2007рік
ВИРОК

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

31 травня 2007 року місто
Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області
в складі: головуючого-судді Поповича С.
С з участю секретаря Черкес У. О. прокурора Костерєвої О.О. захисника адвоката
ОСОБА_2

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в
залі суду в місті Івано-Франківську кримінальну справу про
обвинувачення:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та
жителя АДРЕСА_1, громадянина
України, освіта середня спеціальна, розлученого, на утриманні неповнолітня
дитина, не працюючого, раніше судимого: вироком Івано-Франківського міського
суду від 14 жовтня 1999 року визнаного
винним та засудженого за ст. ст. 140
ч. 2, 145 ч. 1, 215-3 ч. 1 КК України до
трьох років позбавлення волі, вироком Івано-Франківського міського суду від 10 лютого 2005 року визнаного
винним та засудженого за ст. 309
ч. 1 КК
України до одного року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України
звільненого від відбування призначеного покарання з іспитовим строком один рік

- за ст. ст. 185
ч. З, 393 ч. 1 КК України,

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця та
жителя с Красноармійське,
Красноперекопського району, АР Крим, громадянина України, освіта середня,
одруженого, не працює, раніше судимого: 21
березня 2002 року
місцевим судом Красноперекопського району за ст. 185 ч. З КК України до чотирьох років позбавлення волі в ВТК посиленого
режиму, покарання відбув повністю

- за ст. 185
ч .3 КК
України, -

установив:

Підсудний
ОСОБА_1 вчинив таємне викрадення чужого майна ( крадіжку ),
вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло
та втечу з під варти особою яка перебуває в попередньому ув"язненні.

Підсудний
ОСОБА_3 вчинив таємне викрадення чужого майна ( крадіжку ),
вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб, повторно, з
проникненням у житло.

Злочини вчинено за наступних обставин.

У перших числах
січня 2006 року,
точної дати органом досудового слідства не встановлено, підсудні ОСОБА_1 та
ОСОБА_3, діючи з корисливих спонукань та з метою таємного викрадення чужого
майна за попередньою змовою між собою прийшли до будинку АДРЕСА_2. ОСОБА_3 таємно
викравши ключ вартістю 5
гривень з загального коридору, відчинив вхідні двері квартири № 1 що знаходиться
за вказаною адресою, після чого обоє підсудних проникли у приміщення

2

вказаної квартири та знаходячись там таємно викрали майно
належне потерпілому по справі ОСОБА_4, а саме : відеомагнітофон іноземного виробництва вартістю 450 гривень,
відеомагнітофон іноземного виробництва вартістю 300 гривень, телевізор іноземного виробництва вартістю 250 гривень,
порохотяг "Сатурн" вартістю 300
гривень, два столові набори вартістю по 100 гривень кожен. А всього підсудні таким чином таємно
викрали майна потерпілого ОСОБА_4 на загальну суму 1505 гривень. З
викраденим з місця вчинення злочину втекли. Впослідуючому частина викраденого
повернута потерпілому.

13 квітня 2006
року Івано-Франківський міський суд, у зв'язку із ухиленням підсудного
ОСОБА_1 від явки до суду, виніс постанову про зміну щодо нього запобіжного
заходу з підписки про невиїзд на взяття під варту. 27 квітня 2006 року підсудний
ОСОБА_1 в порядку ст. 106
КПК України був затриманий. Однак впослідуючому, у зв'язку із хворобою ( інфільтраційний
туберкульоз верхньої долі лівої легені )
був поміщений в спеціалізоване відділення Тисменицького
протитуберкульозного диспансеру. В ніч на 01
червня 2006 року
підсудний ОСОБА_1 розібрав частину стіни в палаті № 2 вказаного
диспансеру де утримувався та вчинив втечу. Через деякий час був затриманий
працівниками міліції.

Підсудний
ОСОБА_1 свою вину у вчиненні обох з вказаних вище злочинів визнав повністю та
по суті обвинувачення за ст. 393
ч. 1 КК
України підтвердив, що злочин цей вчинив дійсно так як це вказано по
обвинувальному висновку, а стосовно обвинувачення за ст. 185 ч. З КК України
по різному давав пояснення, але кінцево свою вину у вчиненні цього злочину
кінцево визнав повністю, що ж до участі у вчиненні даного злочину підсудним
ОСОБА_3 давав різні протирічиві пояснення.

В той же час
будучи допитаний в якості підозрюваного 01
лютого 2006 року
підсудний ОСОБА_1 свою вину визнав повністю та пояснив, що приблизно 3-4 січня 2006 року він
зустрівся з підсудним ОСОБА_3, який йому запропонував піти до його знайомого.
На вказану пропозицію ОСОБА_1 погодився і підсудні пішли додому до знайомого
підсудного ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_2.
Знаходячись в будинку він познайомився з власником квартири який назвався
ОСОБА_5. Перебуваючи у ОСОБА_5 вдома вони вживали спиртні напої. Приблизно 7-8 січня біля 19 години підсудний
ОСОБА_1 в м. Івано-Франківську зустрівся з ОСОБА_3, який йому запропонував
знову піти до ОСОБА_5 в гості, на що підсудний ОСОБА_1 погодився. Прийшовши до
ОСОБА_5 додому вони зайшли на подвір'я. В будинку ОСОБА_5 світло не горіло.
Після цього підсудний ОСОБА_3 сказав щоб підсудний ОСОБА_1 ішов разом з ним.
Підійшовши до загальних вхідних дверей, які були не зачинені, вони зайшли в
середину будинку та підійшли до вхідних дверей кімнати ОСОБА_5. Підсудний
ОСОБА_3 ключем відкрив двері, тоді підсудні ввійшли в середину кімнати. Знаходячись
в середині кімнати підсудний ОСОБА_3 включив світло. Підсудні сіли на диван та
вирішили зачекати ОСОБА_5. Прочекавши біля 10-ти хвилин підсудний ОСОБА_3
запропонував викрасти речі з квартири ОСОБА_5 на що підсудний ОСОБА_1
погодився. Після цього ОСОБА_1 зайшов в коридор і з підлоги взяв кольоровий
телевізор іноземного виробництва та два відеомагнітофони марки "Шарп"
і "ДЖІВІСІ". Підсудний ОСОБА_3 з кімнати взяв пилосос, однак звідки
саме, ОСОБА_1 не бачив. Підсудний ОСОБА_3 мав з собою рюкзак, в який він щось
ставив, однак що саме підсудний ОСОБА_1 не бачив. Після цього підсудний ОСОБА_3
взяв в руки пилосос, а ОСОБА_1 два відеомагнітофони та телевізор. З викраденими
речами вони вийшли з кімнати, при цьому підсудний ОСОБА_3 вхідні двері на ключ
не зачиняв. Знаходячись на вулиці, вони пішли на зупинку, де взяли таксі і
поїхали до будинку № 22 по
вулиці Будівельників. Підійшовши до вказаного будинку, вони зайшли до їхнього
спільного знайомого ОСОБА_6, який в цей час спав. Розбудили ОСОБА_6 і той їм сказав,
щоб вони не мішали йому спати. Вони почали його будити, однак він проснувшись
сказав їм що він багато випив і щоб вони йому не мішали спати. Підсудні ОСОБА_1
та ОСОБА_3 сказали, що побудуть в нього на квартирі і почекають коли він
прокинеться, на що

3

ОСОБА_6 дав згоду. Пробувши біля 30-ти хвилин на квартирі
у ОСОБА_6, ОСОБА_1 сказав підсудному ОСОБА_3 що бере собі телевізор, який
здасть в ремонт, а підсудний ОСОБА_3 сказав що в нього не має грошей аби
добратися додому і він собі забирає два відеомагнітофони, на що підсудний
ОСОБА_1 погодився (том 1, а.с. 34 ).

Аналогічні по
суті пояснення по цьому епізоду вчинення злочину ОСОБА_1 дав і будучи допитаний
в той же день в якості обвинувачуваного (том 1, а.с. 41).

Будучи допитаним
в якості обвинуваченого при проведенні досудового слідства підсудний ОСОБА_1
свою вину у вчиненні злочину передбаченого ст. 393 КК України визнав повністю та пояснив, що 27 квітня 2006 року, згідно
постанови Івано-Франківського міського суду, він був затриманий працівниками
міліції, у зв'язку із зміною судом запобіжного заходу щодо нього з підписки про
невиїзд на взяття під варту. Перед поміщення в СІЗО йому було зроблено
флюорографію, в результаті чого виявлено затемнення в легенях і його було
поміщено в спеціалізоване відділення Тисменицького протитуберкульозного
диспансеру в палату № 2.
Приблизно 22-23 травня 2006 року він вирішив
втекти і за допомогою ложки почав проколупувати гіпсокартон яким оббита стіна,
про що нікому в палаті не говорив. В ніч на 01 червня 2006
року о 04 год. 30 хв.
прокинувся, одягнувся, припідняв ліжко, заліз під нього та двома руками вперся
в стіну в тому місці де проколупав гіпсокартон. Стіна проламалась, він витягнув
всередину палати біля 3-4
цеглин, а інші випхав назовні. Через зроблений отвір виліз та опинився під
сходами і почав шукати вихід. Біля їдальні він зустрів мужчину та запитав як
можна вийти, на що той відповів, що вийти неможливо так як лікарня відчиняється
пізніше. ОСОБА_1 повернувся у їдальню та відчинивши кватирку виліз на вулицю.
Вийшовши з лікарні він пішов в сторону кільцевої розв'язки, що при в'їзді в м.
Тисмениця та паралельно дорозі, що веде в м. Івано-Франківськ. Йшов через ліси
та поля, щоб не привертати до себе зайвої уваги. В м. Івано-Франківськ пішов до
річки Бистриця-Надвірнянська, де помився, після цього він пішов додому АДРЕСА_1. Коли він
прийшов, то його співжителька ОСОБА_7 сказала, що вранці приходили працівники
міліції та повідомили про втечу. Сказав їй щоб вона не турбувалась, непомітно
взяв ключ від квартири сусідки, що проживає на другому поверсі, яка виїхала в
м. Москву та залишила ключ доглядати квартиру, і вийшов. У квартирі сусідки
підсудний ОСОБА_1 переховувався, про що ОСОБА_7 нічого не говорив. В ніч на 10 червня 2006 року він пішов
спати до ОСОБА_7 і вранці прийшли працівники міліції які його затримали (том 2, а.с. 64-65 ).

Підсудний
ОСОБА_3 свою вину у вказаному вище не визнав та суду пояснив, що підтверджує ті
покази які дав підсудний ОСОБА_1 попередньо перед його допитом ( коли ОСОБА_1
фактично не визнавав своєї вини у вчиненні злочину передбаченого ст. 185 ч. З КК України ). Після визнання
вини ОСОБА_1 інших пояснень по суті обвинувачення не дав.

В той же час
будучи допитаним як обвинувачений при проведенні досудового слідства підсудний
ОСОБА_3, свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочині, передбаченого ст. 185 ч. З КК України
визнав повністю та пояснив, що в с
Красноармійське він проживає разом із своєю матір'ю, яка являється
інвалідом першої групи. Він є єдиним її годувальником, на обліках ОНД та ОКПНД не
перебуває, розуміє, в чому його обвинувачують, бажає давати показання. Пояснив,
що з підсудним ОСОБА_1 познайомився в січні місяці 2006 року. Цього ж
місяця він познайомився з чоловіком на ім'я ОСОБА_5. З даним чоловіком
зустрічався багато разів в його квартирі, що по АДРЕСА_2 ОСОБА_5 сказав йому,
що ключа від своєї квартири він залишає в загальному коридорі біля
холодильника. Одного разу він разом з підсудним ОСОБА_1 прийшли в гості до
ОСОБА_5, вони разом сиділи в квартирі та розпивали спиртні напої. Коли вони вже
йшли додому, ОСОБА_5 сказав їм обом, що якщо їм буде потрібно, то вони можуть
брати ключа від його квартири та показав їм, де він його ховає. Через деякий
час підсудні прийшли до ОСОБА_5 додому. Коли вони підійшли до квартири, то
виявилось, що ОСОБА_5 немає вдома. Тоді ОСОБА_1 взяв із схованки ключа та

4

відчинив ним вхідні двері ОСОБА_5ової квартири та сказав,
що вони будуть чекати ОСОБА_5. Включили світло, сіли на диван та стали чекати
ОСОБА_5. Через деякий час ОСОБА_1 побачив телевізор та сказав, що його
телевізор погано працює, а також сказав, що було б добре викрасти даний
телевізор та два відеомагнітофони. Він сказав ОСОБА_1, що даний телевізор та
відеомагнітофони не працюють. Підсудний ОСОБА_1 відповів, що він їх
відремонтує. Тоді ОСОБА_1 взяв телевізор та відеомагнітофони. ОСОБА_3 він
наказав брати пилосос та столовий набір. Підсудний ОСОБА_1 сказав, що знає,
кому їх можна буде продати, щоб заробити гроші на дорогу підсудному ОСОБА_3.
ОСОБА_3 взяв столовий набір та пилосос, а підсудний ОСОБА_1 - телевізор та два
відеомагнітофони. З викраденими речами вони направилися до їхнього спільного
знайомого ОСОБА_6. ОСОБА_6, коли вони прийшли до нього був п'яний, тому не зміг
з ними розмовляти. Після цього вони пішли до підсудного ОСОБА_1 додому. Через
день підсудний ОСОБА_1 взяв викрадений столовий набір, доложив ще дещо із свого
набору і разом вони пішли на центральний ринок. Підсудний ОСОБА_1 сказав йому,
щоб той чекав його біля дитячої поліклініки, що той і зробив. Через 20-25 хв. підсудний
ОСОБА_1 повернувся з грошима та вдвох вони пішли на залізничний вокзал. Там
підсудний ОСОБА_3 купив квиток до Львова на маршрутку. Підсудний ОСОБА_1 дав
йому ще 45 грн. щоб
він зі Львова доїхав додому. Він сів на маршрутку та поїхав додому. На
запитання, що вони зробили з рештою викрадених речей, ОСОБА_3 пояснив, що
телевізор, два відеомагнітофони та пилосос залишились в підсудного ОСОБА_1
вдома. Він з собою нічого не брав, що сталося з даними речами потім, йому не
відомо (том 2, а.с. 51-53 ).

Крім повного
визнання вини підсудним ОСОБА_1 та фактично частковим визнанням вини підсудним
ОСОБА_3 вина обох підсудних у вчиненні вказаних вище злочинів доведена
наступними доказами.

По факту вчинення крадіжки у потерпілого ОСОБА_4:

Визнанням вини
підсудним ОСОБА_1 котрий визнав факт вчинення саме крадіжки як в суді так і при
проведенні досудового слідства.

Визнанням
підсудним ОСОБА_3 в суді факту перебування у квартирі потерпілого та його
поясненнями про те, що з вказаної квартири дійсно було забрано вказані вище
речі і куди вони потім поділись. А також зазначеними вище поясненнями
підсудного ОСОБА_3 даними ним в ході досудового слідства.

Показами
потерпілого ОСОБА_4 котрий суду ствердив, що дійсно познайомився з підсудними
приблизно в кінці грудня 2005
року. Вони були у нього у вказаній вище квартирі. А коли мати повідомила
його що приходили працівники міліції і питали чи у нього нічого не пропало, то 14 січня 2006 року виявив, що
дійсно з квартири пропали зазначені вище речі, підозрював підсудних. Повідомив
працівникам міліції. Ствердив, що не було такого щоб він дозволяв підсудним
приходити до нього і без його дозволу забирати речі.

Аналогічними по
суіт показами потерпілого ОСОБА_4 які він дав в ході досудового слідства.

Показами свідка ОСОБА_8 який суду
підтвердив, що 11 січня 2006 року йому
підсудний ОСОБА_1 приніс додому телевізор і сказав що його треба
відремонтувати, телевізор залишив. Після прийшли працівники міліції і забрали
телевізор.

Протокол-заявою
потерпілого ОСОБА_4 яку він подав до Івано-Франківського МВВС 24 січня 2006 року і у якій
зазначив, що у першій половині січня 2006
року з його квартири вчинено крадіжку, вказав що саме викрадено ( том 1, а.с. 2 ).

Протоколом огляду квартири потерпілого від 26 січня 2006 року (том 1, а.с. 4 ).

Протоколом
огляду, виявлення та вилучення 01
лютого 2006 року у
свідка ОСОБА_8
телевізора імпортного виробництва, що був викрадений у потерпілого (том 1, а.с. ).

Протоколом явки
з повинною від 01 лютого 2006 року у якій
підсудний ОСОБА_1 власноручно написав, що приблизно 08 січня 2006 року біля 19 год. він з ОСОБА_3
проникли у приміщення будинку АДРЕСА_2 де
шляхом відкривання дверей ключем викрали з будинку два відеомагнітофони,
телевізор та пилосос, телевізор залишив у себе

5

вдома, а решту викрадених речей продав ОСОБА_3, гроші за
викрадені речі він йому не давав (том 1, а.с. 6).

Письмовим
поясненням ОСОБА_1 яке він дав тоді ж і де він більш конкретизував як саме вони
з ОСОБА_3 вчиняли дану крадіжку (том 1, а.с. 7-8 ).

Довідками про вартість викрадених речей (том 1, а.с. 9-10).

Вина підсудного ОСОБА_1 по епізоду втечі підтверджується :

Показами самого
підсудного який як при проведенні досудового слідства так і в суді постійно
визнавав у цьому свою вину.

Показами свідка
ОСОБА_9 в судовому засіданні та показами допитаних в якості свідків в ході
досудового слідства ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 котрі підтвердили обставини втечі
підсудним ОСОБА_1 з приміщення спеціалізованого відділення Тисменицького
протитуберкульозного диспансеру (том 2, а.с. 38-39, 68-69, 70-71

Оцінюючи та аналізуючи досліджені в ході судового
слідства докази суд приходить

до висновку, що дії підсудного ОСОБА_1 слід кваліфікувати
за ст.ст. 185 ч. З, 393 ч.

1 КК
України оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна ( крадіжку ), вчинене за

попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у
житло та втечу з під варти

особою яка перебуває в попередньому ув"язненні.

Дії підсудного
ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ст..
185 ч. З КК України так як він вчинив таємне викрадення чужого майна ( крадіжку ), вчинене за попередньою
змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло.

Суд не бере до
уваги позицію підсудного ОСОБА_3 про те, що він не вчиняв крадіжки майна
потерпілого ОСОБА_4 яку він виклав у судовому засіданні і вважає, що тим самим
ОСОБА_3 мав намір уникнути відповідальності за скоєне і бере за основу його
покази та покази які дав в ході досудового слідства підсудний ОСОБА_1 і які
достовірно підтверджують факт вчинення обома підсудними вказаного злочину при
зазначених вище обставинах. При цьому суд виходить з того, що підсудні йдучи до
квартири ОСОБА_4 вже мали намір вчинити крадіжку, а не зайшли на законних
підставах ( з
дозволу власника квартири),
а після вже виник умисел на вчинення крадіжки

Призначаючи
підсудним покарання суд враховує як ступінь тяжкості скоєного так і особи
винних.

Обставинами, що
пом'якшують відповідальність підсудного суд вважає те, що підсудний ОСОБА_1
визнав свою вину у скоєному, розкаявся, те що у нього на утриманні троє
неповнолітніх дітей, що він є важко хворий, позитивно характеризується по місцю
проживання, думку потерпілого який не бажає щоб підсудних суворо карати.

Обставиною що
обтяжує відповідальність ОСОБА_1 суд вважає те, що він вже раніше притягався до
кримінальної відповідальності, судимість не погашена, має місце рецидив злочину.

Обставин, що пом"якшують відповідальність підсудного
ОСОБА_3 суд не вбачає.

Обставиною що
обтяжує відповідальність ОСОБА_3 суд вважає те, що він вже раніше притягався до
кримінальної відповідальності, судимість не погашена, має місце рецидив злочину.

З врахуванням
викладеного суд вважає, що обом підсудним слід призначити покарання у вигляді
позбавлення волі в межах санкцій ст.ст. 185
ч. З, 393 ч. 1 КК України.

При цьому суд
також враховує, що підсудного ОСОБА_1 вироком Івано-Франківського міського суду
від 10 лютого 2005 року визнано
винним та засудженого за ст. 309
ч. 1 КК
України до одного року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України
звільненого від відбування призначеного покарання з іспитовим строком один рік.
Злочин передбачений ст. 185
ч. З КК України він вчинив у період іспитового строку, а тому остаточне
покарання йому слід призначити відповідно до ст. 71 КК України і до покарання за цим вироком слід частково
приєднати невідбуту частину покарання призначеного за вказаним вироком Івано-Франківського
міського суду від 10 лютого 2005 року.

6

Цивільний позов ОСОБА_4 слід
задовольнити так як досліджені судом докази достовірно підтверджують факт
спричинення йому матеріальної шкоди в сумі 1255 гривень (
за мінусом вартості телевізора, що вилучений і переданий йому на
відповідальне зберігання

)

На підставі
наведеного, керуючись ст.ст. 323,
324 КПК України, суд -

засудив:

ОСОБА_1 визнати
винним за ст. ст. 185 ч. З, 393 ч. 1 КК України та
призначити йому покарання :

- за ст. 185 ч. З КК України - три роки
позбавлення волі за ст. 393
ч. 1 КК
України - три роки
позбавлення волі

На підставі ст. 70 КК України
остаточне покарання призначити шляхом часткового складання призначених покарань
- три роки один
місяць позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до
даного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання призначеного за
вироком Івано-Франківського міського суду від 10 лютого 2005
року і остаточне покарання призначити -
три роки два місяці позбавлення волі з поміщенням до кримінально-виконавчої
установи.

Строк відбування
призначеного покарання рахувати з 10
червня 2006 року,
зарахувавши у період відбування призначеного покарання строк перебування під
вартою з 27 квітня
по 01 червня 2006 року.

Запобіжний захід
засудженому ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу залишити попередньо обраний
- утримання під
вартою.

ОСОБА_3 визнати
винним за ст. 185 ч. З КК
України та призначити йому покарання -
три роки позбавлення волі з поміщенням до кримінально-виконавчої установи.

Строк відбування
призначеного покарання рахувати з 10
червня 2006 року,
часу затримання.

Запобіжний захід
засудженому ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу залишити попередньо обраний
- утримання під
вартою.

Цивільний позов задовольнити.

Стягнути з
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у солідарному порядку в користь ОСОБА_5 1255 гривень у
гривень у відшкодування заподіяної злочином матеріальної шкоди.

Телевізор, що
знаходиться на відповідальному зберіганні у потерпілого ОСОБА_4 вважати
повернутим йому ж.

На вирок
протягом 15 діб з
моменту його проголошення, а засудженими у той же строк з часу вручення їй
копії вироку, може бути подана апеляція до судової палати в кримінальних
справах апеляційного суду Івано-Франківської області через Івано-Франківський
міський суд.

Суддя С.С.Попович

Копія вірна :