АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/793/46/15 Справа № 712/389/15-к Категорія: ст. ст. 172, 173 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 січня 2015 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддів при секретарі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6

апелянтів ОСОБА_7 , ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 січня 2015 року про накладення арешту на майно, вилучене в ході обшуків 15 січня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підозрюється в тому, що він 12.01.2015 року в денний час, перебуваючи в автомобілі «Мазда 626», д.н.з. НОМЕР_1 , яким має право керувати, біля під`їзду № 4, будинку № 29 по вул. Сєдова у м. Черкаси, незаконно, умисно, збув ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , близько 5 грамів психотропної речовини амфетамін для подальшого незаконного збуту.

Остання, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_10 на спільний незаконний збут психотропних речовин, 15.01.2015 близько 10 год. 20 хв., знаходячись за місцем свого проживання, а саме за адресою АДРЕСА_1 , незаконно, умисно, за кошти в сумі 400 грн. збула ОСОБА_12 чотири фольгових згортка із порошкоподібною речовиною білого кольору. Згідно з висновком експерта № 2/0086 від 15.01.2015 року, надана на експертизу в чотирьох фольгових згортках порошкоподібна речовина білого кольору містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено, амфетамін. Маса психотропної речовини становить 0, 114 г, 0,116 г, 0,119 г, 126 г відповідно.

Відомості про злочин внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002806 від 10.11.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

У вчиненні кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Краснодон, Луганської області, українець, громадянин України, з середньою освітою, розлучений, має на утриманні малолітнього сина ІНФОРМАЦІЯ_3 , не працює, раніше не судимий в силу положень ст. 89 КК України, проживає за адресою АДРЕСА_2 .

16.01.2015 року ОСОБА_10 було повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

15. 01. 2015 року в ході проведення санкціонованого обшуку автомобіля Мазда-626», д.н.з. НОМЕР_1 , яким має право керувати ОСОБА_10 , виявлено та вилучено мобільний телефон «Соні», ІМЕІ НОМЕР_2 з сім-карткою оператора «Лайф» за № НОМЕР_3 та грошові кошти в сумі 250 грн. В тому числі й указаний автомобіль був вилучений.

В ході санкціонованого обшуку ОСОБА_10 були виявлені та вилучені грошові кошти в сумі 1 495 грн.

В ході санкціонованого обшуку житла за адресою: АДРЕСА_2 , в якому проживає ОСОБА_10 , виявлені та вилучені грошові кошти в сумі 6 000 грн., 1 700 доларів США, 30 євро.

17. 01. 2015 року старший слідчий СВ Придніпровського РВ УМВС України в Черкаській області капітан міліції ОСОБА_13 звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси із клопотанням про накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_10 .

Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 січня 2015 року вказане клопотання задоволено. Накладено арешт на майно підозрюваного ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: на автомобіль «Мазда-626», д.н.з. НОМЕР_1 , мобільний телефон «Соні», ІМЕІ НОМЕР_2 з сім-карткою оператора «Лайф» за № НОМЕР_3 та грошові кошти в сумі 7 745 грн., 1 700 доларів США, 30 євро.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати ухвалу слідчого судді від 17. 01. 2015 року, постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого про накладення арешту залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 мотивує тим, що ухвала слідчого судді є незаконною, оскільки суддя наклав арешт на майно, яке належить їй, а не ОСОБА_10 . Вказує, що вона не була присутньою при розгляді питання про накладення арешту на її майно, хоча адвокат ОСОБА_9 заявив клопотання про виклик для допиту ОСОБА_7 в суді з метою з`ясування належності автомобіля та грошових коштів.

Також зазначає, що слідчим суддею не було встановлено, чи дійсно майно, на яке був накладений арешт, належить на праві приватної власності ОСОБА_10 , а не іншій особі. Відповідно реєстраційної картки ТЗ від 24.07.2014 року, що наявна в матеріалах подання слідчого, власником автомобіля марки «Мазда-626», д.н.з. НОМЕР_1 , є ОСОБА_7 , а ОСОБА_10 вказаний у картці як персона, яка має право користування цим транспортним засобом.

Незаконним ОСОБА_7 також вважає накладений арешт на грошові кошти в розмірі 6 000 грн., 1700 дол. США та 30 євро, що були вилучені за адресою її проживання в АДРЕСА_2 та є її власністю і власністю її матері ОСОБА_8 . Вказує, що кошти в розмірі 5 089,63 грн. були виплачені ОСОБА_7 за пай 2014 року ТОВ «Черкаською м`ясною компанією», що підтверджується копією видаткового касового ордеру від 14 січня 2015 року. Що стосується коштів в розмірі 1 700 дол. США, то вони належать ОСОБА_8 і отримані від продажу її власного автомобіля. В протоколі обшуку від 15.01.2015 року зазначено, що ОСОБА_10 пояснив, що вилучені кошти належать ОСОБА_7 , і цей факт зафіксовано оперативними співробітниками в документі, що підтверджує відсутність права власності на дані кошти у підозрюваного.

Проте суд, вказує ОСОБА_7 в апеляційній скарзі, маючи докази, що вилучені гроші та транспортний засіб не є власністю підозрюваного ОСОБА_7 , а також про те, що це майно не є спільним майном подружжя, наклавши арешт з мотивів конфіскації порушив вимоги кримінально-процесуального закону, чим залишив її, неповнолітню дитину та матір-інваліда ІІ групи без засобів існування й транспортного засобу.

Таким чином, апелянти вважають, що у слідчого судді були відсутні будь-які правові підстави для накладення арешту на майно, тому ухвала слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 17.01.2015 року прийнята з порушенням вимог кримінального процесуального закону України й підлягає скасуванню.

У судовому засіданні апелянти ОСОБА_7 та ОСОБА_8 апеляційну скаргу підтримали з мотивів, які в ній наведені.

ОСОБА_7 пояснила, що вона розлучилася з ОСОБА_10 01 липня 2014 року, про що надала копію відповідного рішення суду про розрівання шлюбу, а фактично вони не проживають разом з травня 2014 року, у зв`язку з подружгньою зрадою ОСОБА_10 . Вже після розірвання шлюбу, а саме 25 липня 2014 року, за нею було зареєстроване право власності на указаний вище автомобіль «Мазда-626», тому цей автомобіль не може вважатися навіть спільним майном подружжя. Вилучені в ході обшуку в домолодінні її матері ОСОБА_8 , де також проживає й вона з дитиною, кошти в сумі 6 000 грн. належать їй, оскільки були нею отримані як плата за пай за 2014 рік відповідно до видаткового касового ордеру ТОВ «Черкаська м`ясна компанія від 14 січня 2015 року на суму 5 089 грн. 63 коп. Вже після розлучення вона надала вказаний вище автомобіль у користування колишньому чоловіку ОСОБА_10 , щоб він мав змогу заробляти кошти. Він також, не маючи місця проживання, інколи ночував у домоволодіння її матері по АДРЕСА_2 . Про те, що ОСОБА_10 займається продажем наркотичних засобів, вона не знала.

ОСОБА_8 у судвоому засіданні пояснила, що домоволодіння у АДРЕСА_2 , а також відповідна земельна ділянка за вказаною адресою належать на праві приватної власності їй, на підтвердження чого надала копію відповідного державного акту про право власності на земельну ділянку серія ЯБ № 868583 від 02 лютого 2006 року, а також копію свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок № НОМЕР_4 від 22 серпня 1991 року. Вказала, що гроші в сумі 1 700 доларів США та 30 євро належать їй. Зокрема, кошти в сумі 1 700 доларів США вона отримала від ОСОБА_14 за фактичний продаж йому автомобіля «Хюндай Н-1», який був оформлений як довіреність на його ім`я від 18 червня 2014 року.

Захисник ОСОБА_9 також підтримав апеляційну скаргу. Вказав, що слідчий суддя безпідставно арештував майно, яке не належит підозрюваному, що є порушенням чинного законодавства.

Прокурор заперечив проти апеляції, просив її відхилити. Вказав, що, на його думку, апелянти, які позиціонують себе як власники арештованого майна, не мають права на оскарження зазначеної вище ухвали слідчого судді, оскільки таким особам таке право не надано статтею 393 КПК України. Натомість відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, вони мають право й повинні були звернутися з клопотанням до слідчого судді місцевого суду щодо скасування арешту на майно. Вбачає, що ухвала слідчого судді є законною й має бути залишена без змін.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, апелянтів, адвоката, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу. Крім того, у випадку задоволення цивільного позову суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про накладення арешту на майно для забезпечення цивільного позову до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Насамперед, аналізуючи зміст глави 17 та глави 31 КПК України, колегія суддів, керуючись принципом верховенства права, не може погодитися з прокурором в тому, що особа, яка вважає себе власником арештованого майна, не може у порядку, передбаченому КПК України, оскаржити до суду апеляційної інстанції ухвалу слідчого судді про арешт такого майна. Особа, яка являється чи вважає себе власником арештованого майна, і яка не являється самостійним учасником кримінального провадження, насамперед і є найбільш вразливим суб`єктом, чиї права можуть бути порушені внаслідок такого арешту. Тому права такої особи, будучи порушеними, обов`язково мають бути захищені у найбільш широкий спосіб.

Ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена в апеляційному порядку, про що чітко зазначено у п. 9 ч. 1 ст. 309 КПК України. Глава 17 КПК України «Арешт майна» та параграф 2 глави 26 КПК України «Оскарження ухвал слідчого судді під час досудового розслідування» не містять чітких вказівок на суб`єктний склад осіб, які мають право оскаржити ухвалу слідчого судді про арешт майна в апеляційному порядку.

При цьому й ст. 393 КПК України «Право на апеляційне оскарження» не містить такої вказівки безпосередньо відносно оскарження ухвал слідчого судді в ході досудового розслідування, визначаючи загальний перелік осіб, які мають право подати апеляційну скаргу, відносно змісту їх процесуального інтересу та ухваленого судового рішення. В п. 10 ч. 1 ст. 393 КПК України вказано, що апеляційну скаргу мають право подати й «інші особи у випадках, передбачених цим кодексом».

Враховуючи, що чинний КПК України у ч. 1 ст. 174 передбачає право особи, яка є власником арештованого майна, не погодитися з таким арештом й заявити клопотання слідчому судді про його скасування, колегія суддів вважає, що вказаною нормою закону фактично передбачене право такої особи на оскарження такого рішення слідчого судді, а, отже, така особа не може бути позбавлена й права оскаржити у строк, передбачений законом, ухвалу слідчого судді про арешт майна в апеляційному порядку. Позбавлення власника такого права, на думку колегії суддів, було б необґрунтованим позбавлення його права на доступ до правосуддя, що колегія суддів вбачає недопустимим.

Щодо суті оскаржуваної ухвали колегія суддів вбачає наступне. З указаних вище норм закону випливає, що арешт в ході кримінального провадження може бути накладений на певне майно, яке належить на праві власності або підозрюваному чи обвинуваченому, або особі, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи.

Підозрюваним у кримінальному провадженні є ОСОБА_10 . Жодної особи, яка може нести цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, у кримінальному провадженні немає й навряд чи може бути, оскільки кримінальне провадження за ч. 2 ст. 307 КК України щодо незаконного придбання, зберігання з метою збуту та збуту наркотичних засобів не передбачає наявності безпосереднього потерпілого. Даних про наявність у кримінальному провадженні цивільного позову до підозрюваного також немає.

Тому єдиною підставою в ухвалі слідчого судді щодо необхідності накладення арешту на вказане в ухвалі майно є те, що санкція ч. 2 ст. 307 КК України передбачає обов`язкове додаткове покарання у виді конфіскації майна. Дійсно, таке додаткове покарання там передбачене.

Однак, слідчий суддя не взяв до уваги, що відповідно до ч. 1 ст. 59 КК України, покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються.

З цього випливає, що майбутній конфіскації може бути піддане лише майно, яке є власністю підозрюваного, обвинуваченого (ймовірного у майбутньому засудженого). Однак, слідчий суддя, задовольняючи клопотання про арешт майна, жодним чином не перевірив аспект: кому на праві власності належить майно, яке його просить арештувати слідчий.

З наявних у матеріалах кримінального провадження документів, є саме з реєстраційної картки транспортного засобу, слідує, що арештований автомобіль «Мазда-626», номер НОМЕР_1 , належить на праві власності не підозрюваному ОСОБА_15 , а іншій особі, а саме його колишній дружині ОСОБА_7 , за якою він зареєстрований з 25 липня 2014 року (а.с. 6).

Детальне вивчення змісту трьох протоколів про обшук, а саме щодо обшуку автомобіля, обшуку самого ОСОБА_15 та обшуку місця його проживання, показало, що у клопотанні слідчого до слідчого судді щодо арешту майна ставиться питання про вибірковий арешт виявленого в ході обшуків майна, зокрема стосовно виявлених грошей у гривні, тобто слідчий ініціює питання про арешт лише деяких з виявлених в ході обшуків гривневих коштів та інших предметів.

Так, відповідно до протоколу обшуку автомобіля Мазда-626 (а.с. 7-8), було виявлено: телефон «Нокіа» з сім-карткою «Лайф», гроші в сумі 239 грн. оброблені СХР, три фольгових згортка з порошкоподібною речовиною білого кольору, паспорт на ім`я громадянки ОСОБА_11 , один поліетиленовий пакет з порошкоподібною речовиною білого кольору, мобільний телефон «Соні» з сім-карткою «Лайф»; гроші в сумі 600 грн., з яких на трьох купюрах номіналом 200 грн., 100 грн. та 50 грн. була виявлена СХР з написом «ЗБУТ».

Відповідно до протоколу обшуку особи (а.с. 9-10), у ОСОБА_10 виявили гроші в сумі 1 495 грн. та два фольгових згортки з речовиною білого кольору.

Відповідно до протоколу обшуку домоволодіння у АДРЕСА_2 (а.с. 11-12), було виявлено: військовий квиток та ідентифікаційний номер на ім`я ОСОБА_16 ; металевий пістолет з барабаном та патронами, металевий пістолет типу газового, пневматичного; електронні ваги. В ході обшуку кімнати, в якій проживає ОСОБА_10 , були виявлені гроші в сумі 6 000 грн., 1 700 доларів США, 30 євро. В протоколі зазначено, що ОСОБА_10 пояснив, що ці гроші належать ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка проживає в цьому будинку.

Втім, у змісті клопотання слідчий ОСОБА_13 просить слідчого суддю накласти арешт лише на деякі з виявлених в ході обшуків грошей, зокрема лише на кошти у гривні в сумі 7 745 грн. 00 коп. Вказана сума складається з:

1) 250 грн., виявлених в машині; при цьому залишається незрозумілим, які саме з коштів у гривні, виявлених в машині, має на увазі слідчий, адже згідно зі змістом протоколу обшуку в машині виявили гроші в сумі 239 грн. оброблені СХР, та гроші в сумі 600 грн., з яких на трьох купюрах номіналом 200 грн., 100 грн. та 50 грн. була виявлена СХР з написом «ЗБУТ». Очевидно, як можна здогадатися, провівши певні арифметичні підрахунки, слідчий має на увазі ті 250 грн. з виявлених в машин гривень, які не були помічені СХР;

2) 1 495 грн., виявлених безпосередньо у самого ОСОБА_10 ;

3) 6 000 грн., виявлених в домоволодінні за місцем проживання ОСОБА_10 .

Колегія суддів вбачає, що накладений слідчим суддею за клопотанням слідчого арешт на майно без детального з`ясування власника цього майна, а також без ретельного дослідження обставин його виявлення, порушує принцип індивідуалізації застосування будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження.

Тому, на думку колегії суддів, оскаржувана ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з наступним постановленням нової ухвали за клопотанням слідчого щодо арешту майна на основі детального аналізу змісту клопотання, матеріалів кримінального провадження, з`ясування аспектів щодо власників майна і аспектів його виявлення та вилучення.

Зокрема, колегія суддів вбачає, що клопотання слідчого в частині арешту на автомобіль «Мазда-626» не може бути задоволене, оскільки чинний КПК України не передбачає можливості накладення арешту на майно особи, яка не має статусу підозрюваного чи обвинуваченого у кримінальному провадженні або до якої не заявлений цивільний позов про відшкодування збитків, завданих злочином. Власник цього автомобіля ОСОБА_7 , яка колишньою є дружиною підозрюваного, не має жодного з указаних вище процесуальних статусів.

Колегія суддів бере до уваги, що вказаний автомобіль може за певних обставин мати статус спільного майна подружжя з наявністю певної частки самого підозрюваного ОСОБА_17 у його власності, однак в такому разі наявність цієї частки підлягає з`ясуванню органом досудового розслідування з подальшим ініціюванням клопотання про накладення арешту лише на цю ідеальну чи виділену в натурі частку, що належить безпосередньо підозрюваному, без порушення прав інших власників (співвласників) цього майна.

Колегія суддів також не вбачає законних підстав для накладення арешту на кошти, які були виявлені у домоволодінні, яке належить ОСОБА_8 , в сумах 6 000 грн., 1 700 доларів США і 30 євро. Жодних даних про те, що ці кошти належать підозрюваному та/або являються предметом кримінального правопорушення чи набуті в результаті його вчинення, немає. Натомість, ще в ході обшуку підозрюваний указував, що ці кошти належать його дружині ОСОБА_7 . Крім цього, колегія суддів бере до уваги, що у домоволодінні, де були виявлені вказані кошти, крім ОСОБА_7 проживає також й її мати ОСОБА_8 . Належність домоволодіння саме ОСОБА_8 підтверджена наданими в ході судового розгляду в суді апеляційної інстанції доказами. Тому колегія суддів виходить з того, що кошти, знайдені у певному домоволодінні, є власністю власника цього домоволодіння, якщо не доказано інше.

Разом з тим, колегія суддів вважає обґрунтованим клопотання слідчого про арешт телефону «Соні» з сім-карткою «Лайф», 250 грн. немічених СХР коштів, виявлених в ході обшуку автомобіля, а також 1 495 грн. коштів, виявлених в ході обшуку самого ОСОБА_10 . Сам факт виявлення цих коштів безпосередньо у підозрюваного, а також в автомобілі, яким користувався підозрюваний, в ході його затримання, достатньо підтверджує факт належності цього телефону та коштів йому, якщо не буде доведене інше, а також вказує на достатню ймовірність того, що ці кошти могли бути набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_10 .

Тому, керуючись ст.ст. 167, 170, 172, 173 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 та ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 січня 2015 року про накладення арешту на майно ОСОБА_10 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого СВ Придніпровського РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області ОСОБА_13 про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , а саме на:

- кошти в сумі 250 грн., виявлені в ході обшуку автомобіля «Мазда-626», д.н.з. НОМЕР_1 ;

- кошти в сумі 1 495 грн., виявлені в ході обшуку самого ОСОБА_10 ;

- мобільний телефон «Соні», ІМЕІ НОМЕР_2 , з сім-карткою «Лайф», № НОМЕР_3 , виявлений в ході обшуку автомобіля «Мазда-626», д.н.з. НОМЕР_1 .

В іншій частині клопотання слідчого залишити без задоволення.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :