Справа № 541/2793/14-к
Провадження № 1-кп/541/170/2014
У Х В А Л А

11 листопада 2014 року. Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі: головуючого - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні, в м. Миргороді, матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.09.2014 року за № 0000922 за обвинуваченням ОСОБА_6 по ст. ст. 296 ч. 1, 185 ч. 2 КК України,-

в с т а н о в и в :

В ході судового розгляду даного провадження, при виконанні судом вимог ст. 350 КПК України, захисником ОСОБА_7 заявлено клопотання про затвердження угоди про примирення між потерпілим і обвинуваченим від 10.11.2014 року, текст якої цим захисником оголошено в судовому засіданні та долучено до матеріалів кримінального провадження / а.п. 26 /.

Угодою про примирення від 10.11.2014 року, сформульовано обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням відповідних статей закону України про кримінальну відповідальність, узгоджене покарання та відповідні наслідки, укладення, затвердження і невиконання такої угоди.

Заслухавши сторін кримінального провадження, які наполягали на затвердженні угоди про примирення, вивчивши її зміст, та умови, перевіривши на відповідність вимогам КПК України, слід дійти висновку про наявність підстав для відмови у її затвердженні у зв`язку з тим, що така угода вочевидь суперечить вимогам закону зі слідуючих обгрунтувань.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого та у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

При з`ясуванні судом обставин формування відповідної домовленості стосовно угоди про примирення, в тому числі і щодо відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, з заяви потерпілого ОСОБА_5 , з`ясовано, що він не є юридичним власником автомобіля „Волга 31029, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким користується на підставі довіреності належного власника. З цих підстав умови угоди щодо відшкодування шкоди конкретній особі не відповідають вимогам закону і зокрема положенням ст. 1166 ч. 1 ЦК України.

За змістом угоди, поданої суду на затвердження, обвинуваченому, який має не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість за вироком Деснянського районного суду м. Києва, має бути призначено покарання по ст. ст. 185 ч. 2, 296 ч. 1, 70, 75 КК України у виді одного року одного місяця обмеження волі умовно, з іспитовим строком один рік та покладенням на нього певних обов`язків, визначених ст. 76 КК України.

Між тим, в супереч вимогам закону та принципів змагальності і диспозитивності ні прокурором, як представником сторони обвинувачення, ні обвинуваченим і його захисником, як стороною захисту, на даній стадії процесу суду не надано жодного належного і допустимого доказу того, що обвинувачений сплатив штраф за попереднім вироком суду, тобто, відбув це покарання повністю, а відтак не підлягає засудженню відповідно до положень ст. 71 КК України. Відсутність таких доказів унеможливлює винесення судом законного вироку та призначення покарання, яке узгоджено у відповідній угоді.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_6 має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість і знову обвинувачується у вчиненні корисливого злочину і злочину проти громадського порядку та моральності, що вказує на стійкість антисоціальних проявів його поведінки.

Відтак, за переконанням суду, умови угоди про примирення не відповідають інтересам суспільства, зважаючи на особу обвинуваченого та його ставлення до суспільства.

Згідно пунктів 1, 2 ч. 7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам КПК України та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону і умови угоди не відповідають інтересам суспільства.

З урахуванням викладеного законних підстав для затвердження цієї угоди немає, оскільки така угода вочевидь не відповідає інтересам суспільства.

Керуючись ст. ст. 350, 369, 372, ст. 469 ч. 1, ст. 471, 474 ч. 7 п. п. 1, 3 КПК України, суд, -
у х в а л и в :

1. У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про затвердження угоди про примирення від 10 листопада 2014 року між потерпілим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , обвинуваченим по ст. ст. 296 ч. 1, 185 ч. 2 КК України відмовити.

2. Дане судове провадження продовжити у загальному порядку.

Суддя Миргородського
міськрайонного суду ОСОБА_1