АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

У Х В А Л А
про відмову у відкритті провадження

23 січня 2015 року м. Дніпропетровськ

Суддя-доповідач судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області ОСОБА_2 , розглянувши матеріли кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 190, ч.2 ст. 345, ч.2 ст. 393 КК України, на ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 29 грудня 2014 року про продовження строку тримання під вартою,

ВСТАНОВИЛА:
23 січня 2015 року до Апеляційного суду Дніпропетровської області надійшли матеріали кримінального провадження з апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 190, ч.2 ст. 345, ч.2 ст. 393 КК України, на ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 29 грудня 2014 року про продовження строку тримання під вартою. Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що зазначена апеляційна скарга подана на ухвалу суду першої інстанції, винесену під час судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 .

Згідно з вимогами ч.4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржено виключно з підстав, з яких воно не може бути оскаржене згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу.

Відповідно до положень частини 1 та частини 3 статті 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, в тому числі інші ухвали, крім ухвал про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру, у випадках, передбачених законом, а також ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом. Частина 2 зазначеної статті КПК України передбачає, що ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною 1 статті цієї статті (вироків, ухвал про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру), окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

З огляду на викладене, суддя-доповідач приходить до висновку про те, що оскарження в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції, винесене під час судового розгляду, про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою діючим кримінальним процесуальним законодавством не передбачено, тому необхідно відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого, оскільки апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 399 КПК України суддя,-

УХВАЛИЛА:
Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 190, ч.2 ст. 345, ч.2 ст. 393 КК України, на ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 29 грудня 2014 року про продовження строку тримання під вартою.

Ухвала про відмову у відкритті апеляційного провадження може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим, який знаходиться під вартою, в той же строк з дня отримання ухвали апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_2