Справа № 559/264/14-к
УХВАЛА
про відмову в затвердженні угоди про примирення

"24" лютого 2014 р. Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в особі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

за участю захисника ОСОБА_4

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Дубно матеріали кримінального провадження стосовно

ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дубно Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого, працюючого, з середньою-спеціальною освітою, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Дубенського міськрайонного суду надійшов обвинувальний акт кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 289 КК України. Одночасно разом з обвинувальним актом до суду для затвердження надійшла угода про примирення між потерпілою та обвинуваченим.

Вивчивши обвинувальний акт з додатками, з долученою до них угодою, суд прийшов до висновку, що підстав для затвердження угоди про примирення між потерпілою та обвинуваченим немає, а тому необхідно відмовити в її затвердженні та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування, виходячи з наступного.

Пункт 1 ч. 3 ст. 314 КПК України передбачає, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти таке рішення: затвердити угоду або відмовити у її затвердженні та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. ст. 468-475 КПК України.

Частина 7 ст. 474 КПК України передбачає, що суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону.

Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону.

У статті 471 КПК України передбачено вимоги до угоди про примирення. Зокрема, як вказано в цій статті, в угоді про примирення серед іншого обов`язково повинно бути зазначено узгоджене покарання та згода сторін на його призначення.

Як встановлено судом, у відповідності до угоди про примирення від 31 грудня 2013 року сторони погодилися на призначення обвинуваченому покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян із застосування ст. 69 КК України.

Санкцією ч. 1 ст. 289 КК України передбачено слідуючі види покарання: штраф від однієї тисяч до однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеження волі на строк від двох до п`яти років, або позбавленням волі на той самий строк.

Зі змісту ст.471 КПК України вбачається, що сторони угоди про примирення зобов`язані, крім іншого узгоджувати міру покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, при цьому виходячи з положень ст.ст.65 КК України, домовленості сторін угоди при узгодженні покарання не мають виходити за межі загальних засад призначення покарання, встановлених законом України про кримінальну відповідальність, зокрема, сторони мають узгоджувати покарання, враховуючи положення пунктів 1-2 ч.1 ст.65 КК України, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, в тому числі наявність законних підстав щодо застосування вимог ст.69, 75 КК України.

Так, відповідно до вимог ч.1 ст.69 КК України, за наявності двох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, сторони угоди з огляду на положення ст.65 КК України мають право, застосовуючи положення ст.69 КК України, визначати (узгоджувати): а) основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті Особливої частини КК України; б) інше основне покарання, більш м`який його вид, не зазначений у санкції статті Особливої частини КК України за цей злочин; в) не призначати додаткове покарання, передбачене у санкції статті Особливої частини КК України як обов`язкове, за винятком випадків, встановлених ч.2 ст.69 КК України.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, сторони угоди при узгодженні ними покарання, дійшовши згоди про можливість на підставі ст.69 КК України призначення ОСОБА_5 основного виду покарання у виді штрафу, не обгрунтували в змісті угоди можливість призначення саме такого покарання ОСОБА_5 та не вказали кількох обставин, які пом`якшують покарання останнього та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, що є обов`язковою умовою для застосування положень ч.1 ст.69 КК України.

Крім того, як вбачається зі змісту угоди, сторони угоди при узгодженні ними покарання не врахували характер, тяжкість вчиненого діяння.

А тому, на підставі викладеного, суд приходить до висновку про наявність зловживання сторонами угоди положеннями кримінального закону України при узгодженні ними покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, яке за своїм видом та розміром не відповідає характеру, тяжкості вчиненого діяння.

Суд вважає за необхідне відмовити в затвердженні угоди про примирення та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. ст. 468-475 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 291, 314, 471, 474 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Відмовити в затвердженні угоди про примирення, укладеної між потерпілою ОСОБА_6 і обвинуваченим ОСОБА_5 та повернути кримінальне провадження щодо останнього прокурору для продовження досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: