справа № 619/1745/15-к
провадження №1-кп/619/217/15
УХВАЛА
29 квітня 2015 року м. Дергачі
Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого - суддіОСОБА_1
за участю:секретаря судового засіданняОСОБА_2
прокурораОСОБА_3
обвинуваченогоОСОБА_4

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №0000187 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ;
у вчиненні злочину, передбачених ч.2 ст.309 КК України, -

встановив:
22 квітня 2015 року до Дергачівського районного суду Харківської області надійшов обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_4 за фактом скоєння злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000187 від 29.01.2013 року.
Під час підготовчого судового засідання не було встановлено підстави для прийняття рішень, передбачених п.п. 1-4 ч. 3 ст.314 КПК України.
Підстав для здійснення кримінального провадження у закритому судовому засіданні не встановлено.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання.
У судовому засіданні прокурор при вирішенні клопотання обвинуваченого покладався на думку суду.
Заслухавши клопотання та думку учасників судового провадження, суд дійшов до висновку про його задоволення з наступних мотивів.
Відповідно до ч.2 ст.314 КПК України, підготовче судове засідання відбувається за участю прокурора, обвинуваченого, захисника, потерпілого, його представника та законного представника, цивільного позивача, його представника та законного представника, цивільного відповідача та його представника згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом для судового розгляду.
Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Згідно ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Запобіжні заходи у кримінальному провадженні застосовуються тільки з метою та за наявності підстав, визначених ст.177 КПК України. Рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК конкретним підставам і меті), що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК (ч. 1 ст.183 КПК). Вичерпний перелік підстав застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначено у ч. 2 ст.183 КПК та розширеному тлумаченню не підлягає.
Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року).
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 06 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому суду у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко встановити наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК.
Оцінивши в сукупності всі обставини, на які посилалися сторони кримінального провадження, у тому числі відповідно до ст.178 КПК України, а саме вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у злочині, у вчиненні якого він обвинувачується, його вік, суд дійшов до висновку про задоволення клопотання обвинуваченого.
Суд вважає, що обвинувачений довів наявність всіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, для застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, оскільки зазначені у клопотанні обставини свідчать про достатність застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст.202 КПК України, у разі застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання підозрюваний, обвинувачений, який був затриманий, звільняється з-під варти негайно.
Відповідно до ч.2 ст.196 КПК України, в ухвалі про застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, зазначаються конкретні обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, що покладаються на підозрюваного, обвинуваченого, та у випадках, встановлених цим Кодексом, строк, на який їх покладено.
Керуючись ст.ст. 178, 179, 194, 196, 197, 201, 202, 315, 316, 331, 392 КПК України, суд -
постановив:
Призначити кримінальну справу до судового розгляду на 10 год. 15 хв. 29 квітня 2015 року у залі судових засідань №2 приміщення Дергачівського районного суду Харківської області.
Розгляд справи провести у відкритому судовому засіданні.
Викликати в судове засідання осіб, які братимуть участь у судовому розгляді.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, змінити запобіжний захід з тримання під вартою у Харківському слідчому ізоляторі Державної пенітенціарної служби України на особисте зобов`язання, звільнивши його з-під варти в залі суду негайно.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:
· не відлучатися із м. Харкова без дозволу прокурора;
· прибувати до прокурора чи суду за першою вимогою;
· повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.
Копію ухвали про застосування запобіжного заходу вручити під розпис обвинуваченому ОСОБА_4 негайно після її оголошення.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати
Контроль за виконанням особистого зобов`язання здійснює прокурор.
Ухвала підлягає негайному виконанню та діє до 26 червня 2015 року.
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення щодо ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України.

Суддя ОСОБА_1