11-сс/775/28/2015(м)
263/1503/15-к

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі апеляційну скаргу скарги захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 05лютого 2015 року, якою у кримінальному провадженні № 0000076 задоволено клопотання слідчого СВ Управління СБУ в Донецькій області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Органами досудового слідства ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України за таких обставин.

ОСОБА_7 протягом жовтня 2014 року січня 2015 року, діючи умисно за місцем свого проживання, а саме на території Волноваського району Донецької області, за власною ініціативою, сприяв діяльності терористичної у відповідності до п.16 ст.1 ЗУ «Про боротьбу з тероризмом» організації «Донецька народна республіка», одним із основних завдань якої є зміна меж території та державного кордону України в спосіб, що суперечить порядку, встановленому Конституцією України.

Так, ОСОБА_7 , позивний «Мойдодир», у вищевказаний період, будучи завербованим до лав терористичної організації «ДНР», за допомогою власного мобільного телефону передавав представникам терористичної організації «ДНР» з позивними « ОСОБА_8 », «Тихон», «Прапор», детальну інформацію щодо місць дислокації, маршрутів пересування військовослужбовців та військової техніки Збройних сил України, їх кількість та склад, час висунення на позиції, місце розташування блок-постів та наявність на них бойової сили, з метою подальшого використання учасниками «ДНР» даної інформації у ведені терористичної діяльності проти органів державної влади та військових підрозділів України.

У кримінальному провадженні № 0000076 відкритому за ч.1 ст.258-3 КК України відносно ОСОБА_7 слідчий СВ Управління СБУ в Донецькій області звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 05 лютого 2015 року клопотання слідчого задоволено та до підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 03 квітня 2015 року.

З зазначеною ухвалою не погодився захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 і оскаржив її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі захисник, посилаючись на незаконність судового рішення, просив вищезазначену ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити слідчому у задоволенні клопотання щодо обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 .

Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу, захисник посилається на недотримання слідчим суддею положень кримінального процесуального закону, зокрема, статті 194 КПК, яка передбачає обов`язкове з`ясування наявності обґрунтованої підозри у вчиненні правопорушення та наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.117 КК України.

На думку захисника,ні прокурор, ні слідчий не навів достатніх доказів та підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 самого суворого запобіжного заходу.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_6 який підтримав апеляцію, думку прокурора, який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, дослідивши надані матеріали та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою застосовується виключно в разі, якщо є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, та якщо прокурором буде доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Згідно з ч. 5 ст. 176 КК України запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не можуть бути застосовані до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261 Кримінального кодексу України.

У кримінальному провадженні №0000076 ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України , який віднесено до категорії особливо тяжких, оскільки передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком від 8 до 15 років.

Висновки слідчого судді про обґрунтованість підозри, про яку повідомлено ОСОБА_7 , підтверджується матеріалами справи, зокрема копіями протоколів допиту підозрюваного та свідків.

Тому, враховуючи як викладені обставини, так і суворість можливого покарання, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про те, що мають місце ризики того, що перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_7 може продовжувати свою злочину діяльність.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, із додержанням вимог ст.ст.176, 178, 183, 193, 194 КПК України, обрав відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія апеляційного суду -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Залишити без змін ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 05 лютого 2015 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_7 , підозрюваного за ч.1ст. 258-3КК України у кримінальному провадженні № 0000076.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: