Провадження №: 1/752/33/14
П О С Т А Н О В А

10.12.2014 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

з участю прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10

захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві справу по обвинуваченню:

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сергіївка, Березнігуватського району, Миколаївської області, громадянина Укроаїни, українця, з вищою освітою, не одруженого, на момент інкримінованих злочинів працюючого фізичною особою-підприємцем, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 359, ч. 2 ст. 361-2 КК України,

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Києва, громадянина України, українця, з вищою освітою, одруженого, на момент інкримінованого злочину працюючого на посаді головного спеціаліста відділу моніторингу та охорони служби економічної, інформаційної безпеки та моніторнигу КП "Київтранспарксервіс", раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 359 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
Органами досудового слідства підсудний ОСОБА_13 обвинувачується у несанкціонованому збуті інформації з обмеженим доступом, яка зберігається в електронно-обчислювальних машинах та автоматизованих системах, створених та захищених відповідно до чинного законодавства, повторно, за попередньою змовою групою осіб а також підсудні ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , обвинувачених у незаконному придбанні та збуті спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації, повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Органами досудового слідства, дії ОСОБА_13 кваліфіковано за ч. 2 ст. 359, ч. 2 ст. 361-2 КК України, ОСОБА_14 за ч. 2 ст. 359 КК України.

В ході судового розгляду справи, захисниками ОСОБА_12 та ОСОБА_11 було заявлене клопотання про направлення кримінальної справи на додаткове розслідування у зв`язку з неповнотою та неправильністю досудового слідства, в тому числі через велику кількість істотних порушень кримінально-процесуального законодавства органами досудового слідства, неналежним проведенням збору і перевірки доказів, встановлення обставин, мотивів, часу та місця вчинення злочинів, які суд позбавлений можливості усунути та провести повний, всебічний та об`єктивний розгляд справи та прийняти законне рішення по справі.

Прокурор ОСОБА_8 заперечувала проти задоволення клопотання захисників про направлення справи на додаткове розслідування.

Підсудні підтримали клопотання захисників та просили направити справу на додаткове розслідування.

Суд, заслухавши думки учасників справи, приходить до висновку про необхідність направлення зазначеної кримінальної справи на додаткове розслідування за наступних підстав.

Згідно ст. 281 КПК України кримінальна справа підлягає направленню на додаткове розслідування у разі неповноти чи неправильності досудового слідства, коли ця неповнота не може бути усунута в судовому засіданні.

Згідно роз`яснення Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 11.02.2005 року Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування досудове слідство визнається неповним, якщо під час його провадження, всупереч вимогам ст.ст. 22, 64 КПК України, не були досліджені або були поверхово чи однобічно досліджені обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи (не були встановлені певні особи, не досліджені інші докази для підтвердження чи спростування відповідних обставин, тощо).

Неправильним досудове слідство визнається в разі, коли органами досудового слідства при вчиненні процесуальних дій і прийнятті процесуальних рішень були неправильно застосовані або безпідставно не застосовані норми кримінально-процесуального чи кримінального закону і без усунення цих порушень справа не може бути розглянута в суді.

Відповідно до положень ст. 22 КПК України (в редакції 1960 року), прокурор, слідчий і особа, яка провадить дізнання, зобов`язані вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдують обвинуваченого, а також обставин, що пом`якшують і обтяжують його відповідальність.

На виконання вимог ст. ст. 22, 64 - 66 КПК України (в редакції 1960 року), орган досудового слідства має вжити заходів для повного, всебічного та об`єктивного дослідження обставин справи, не тільки тих, що викривають, а й тих, що виправдовують обвинувачених.

Відповідно до положень ст. 370 КПК України, істотним порушенням кримінально-процесуального закону є такі порушення вимог цього кодексу, які можуть перешкоджати суду постановити законний, обґрунтований і справедливий вирок. У будь-якому разі вирок підлягає скасуванню у разі порушення права обвинуваченого на захист, а також порушення вимог щодо обов`язковості пред`явлення обвинувачення і матеріалів справи до ознайомлення.

Враховуючи вказані положення кримінально-процесуального закону, під повнотою дослідження слід розуміти правильне визначення предмету доказування, тобто, з`ясування усіх обставин, які підлягають доказуванню у кримінальній справі, системну оцінку всіх допустимих і належних доказів у сукупності, що є основою прийняття законного і обґрунтованого рішення у справі.

Однак, вказані вимоги Кримінального закону, органом досудового розслідування не виконані. Як наслідок, залишилося не з`ясованим питання, стосовно того, чи дійсно 11 липня 2011 року підсудний ОСОБА_13 зустрівся з підсудним ОСОБА_14 по Кільцевій дорозі в м. Києві для передачі спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації. Оскільки, як вбачається з роздруківок дзвінків належного підсудному ОСОБА_13 номеру телефону ( НОМЕР_1 ) з Тому 1, а/с 204-240, останній перебував у м. Свалява, Свалявського району, Закарпатської області.

Більше того, допитаний в ході судового слідства підсудний ОСОБА_13 показав, що саме 11 липня 2011 року він відпочивав у готелі Меліса, що розташований у м. Сваляві, Свалявського району, Закарпатської області, та те, що зазначений факт можуть підтвердити свідки: ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , з якими він спілкувався, перебуваючи на відпочинку. Також зазначив, що останні проживали неподалік його готелю, на базі відпочинку Перлина Закарпаття. Зважаючи на викладене, підсудний ОСОБА_13 звернув увагу на те, що він фізично не міг бути присутній у м. Києві та зустрічатися з підсудним ОСОБА_14 у зазначений в обвинуваченні час, для передачі будь-яких речей, зокрема спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації , хоча сторона обвинувачення заперечує ці факти без належної аргументації зі свого боку.

У відповідності зі ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Згідно ст.22 КПК України слідчий не вправі перекладати обов`язок доказування на обвинуваченого, який в даному випадку заперечує підписання та завірення копій вказаних документів.

Так, досудовим слідством не встановлено конкретний час, місце та спосіб придбання підсудними спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації, так, як пред`явлене особам обвинувачення, згідно з положеннями ст. 132 КПК України (в редакції 1960 року), має бути конкретним і містити дані про час, місце та інші обставини вчинення злочину, оскільки особа має право знати, в чому саме вона обвинувачується і захищатися від пред`явленого їй обвинувачення. Вказані помилки не можуть бути виправлені у судовому процесі, а потребують повторного досудового слідства.

Крім того, допитаний в ході судового слідства підсудний ОСОБА_17 зазначив, що писав явку з повинною під тиском та під диктовку працівників правоохоронних органів, ОСОБА_14 , в свою чергу, звернув увагу суду на те, що йому обіцяли, що він буде проходити по справі, як свідок, тільки тому погодився давати покази.

Прокурор посилався на те, що обвинувачений ОСОБА_13 розповсюджував спеціальні технічні засоби негласного отримання інформації через мережу інтернет, зокрема через електронні поштові скриньки ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_4 на поштову скриньку ІНФОРМАЦІЯ_5 . Однак, стороною обвинувачення не було надано жодних доказів щодо перевірки місцезнаходження комп`ютера, серверу з якого надсилалася інформація, та місця знаходження інтернет провайдерів, які обслуговували дані скриньки.

До того ж, стороною обвинувачення не було надано доказів щодо того, що з комп`ютера (ПЕОМ), інв. № 10481636, який знаходився в кабінеті №420 за адресою: АДРЕСА_3 та з якого здійснювалася перевірка поштових скриньок, може оброблятися конфіденційна інформація (згідно п.7 Порядку підключення до глобальних мереж передачі даних, затвердженого Постановою КМ України № 522 від 12.04.2002 року) та чи належить останній до складу інтернет-студії УСБ України в м. Києві.

Стосовно свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , які були понятими під час огляду покупця ОСОБА_20 в кабінеті №420 СБ України у місті Києві від 16.07.2011 року, який здійснював оперативну закупку спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації та які давали покази під час досудового слідства, суду не вдалося забезпечити явку вказаних осіб, хоча до них неодноразово застосовувався привід більше того не вдалося встановити їх реальне місце проживання, про що свідчать постанови про судове доручення в порядку ст. 315-1 КПК України, що позбавляє суд можливості перевірити дані покази, бо неодноразові постанови про їх привід до суду не виконувалися. Водночас слід відмітити, що саме на показах зазначених свідків ґрунтується обвинувачення по справі.

Отже, у випадку пред`явлення неконкретного обвинувачення, що є порушенням права на захист, справа підлягає поверненню на додаткове розслідування з підстав істотного порушення закону.

Відповідно до ст.16-1 КПК України на суд покладена функція розгляду справи, недопустимим є покладення на нього функцій, які властиві слідчим органам.

Суд, в судовому засіданні, позбавлений можливості усунути вказані порушення вимог закону, оскільки у справі належить здійснити цілий комплекс оперативно-розшукових та слідчих дій, що суперечить процесуальній природі судового розгляду.

Враховуючи зазначене, а також той факт, що органом досудового слідства були допущені істотні порушення кримінально-процесуального законодавства при проведенні досудового слідства, кримінальна справа по обвинуваченню слідства ОСОБА_13 обвинувачуються у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 359, ч. 2 ст. 361-2 КК України, ОСОБА_14 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 359 КК України, підлягає направленню на додаткове розслідування для виконання вимог закону.

В ході додаткового розслідування необхідно усунути неповноту та однобічність досудового слідства, та встановити обставини обвинувачення, а саме:

- перевірити версію підсудного ОСОБА_13 щодо того, що він 11.07.2011 року перебував у м. Сваляві, Свалявського району, Закарпатської області, шляхом розширення кола свідків по справі та провести інші оперативно-розшукові заходи по перевірці вказаної версії.

-встановити, кому саме належали поштові скриньки ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_4 .

- встановити, чи заходили з техніки, яка належала ОСОБА_13 на електронні поштові скриньки ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_4 .

- встановити місцезнаходження або фактичного проживання свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_19

- встановити, з якого саме серверу заходили на скриньку ІНФОРМАЦІЯ_5 .

- провести експертизу жорсткого диску сервера, де знаходилась скринька ІНФОРМАЦІЯ_5 , для проведення перевірки дійсності знаходження інформації з обмеженим доступом саме на ньому.

- встановити, чи належить комп`ютер (ПЕОМ), інв. № 10481636, який знаходився в кабінеті №420 за адресою: м. Київ, Аскольдів провулок, 3-А, до складу інтернет-студії УСБУ в м. Києві.

- ретельним чином перевірити, з урахуванням доводів захисників, викладених у їх клопотаннях про направлення справи на додаткове розслідування, законність оформлення процесуальних рішень та протоколів по справі, у тому числі перевірити, чи дотримувалася інструкція про порядок проведення оперативної закупівлі та контрольованого постачання предметів, товарів та речовин, у тому числі заборонених до обігу у фізичних та юридичних осіб незалежно від форми власності.

- перевірити дотримання кримінально-процесуальних норм співробітниками правоохоронних органів під час виявлення предмету злочину, його оформлення відповідного опечатування, скріплення належними підписами.

Вказаний перелік недоліків, які необхідно усунути, оперативно розшукових та слідчих дій, які необхідно провести, не може бути вичерпним, оскільки результати проведення таких дій можуть вимагати здійснення також інших з метою встановлення фактичних обставин справи.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 281, 368 КПК України (в редакції 1960), суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання сторони захисту, заявлене захисниками ОСОБА_12 та ОСОБА_11 щодо направлення кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_13 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 359, ч. 2 ст. 361-2 КК України, ОСОБА_14 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 359 КК України на додаткове розслідування - задовольнити.

Кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_13 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 359, ч. 2 ст. 361-2, ОСОБА_14 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 359 КК України, направити прокурору м. Києва для проведення додаткового розслідування.

Міру запобіжного заходу підсудним ОСОБА_13 та ОСОБА_14 - підписку про невиїзд - залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду міста Києва через Голосіївський районний суд міста Києва протягом семи діб з дня її винесення.

Суддя ОСОБА_1