АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11-4507 Головуючий
Категорія ст.. 185 ч. 3 СЕРЕДА Л.В.
КК України Доповідач в апеляційній інстанції
ВИРОК

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"6"
березня 2007 р.
Колегія, суддів
судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в
складі:

головуючого ОХРІМЕНКА І.К.

суддів КОЛОДНИЦЬКОГО Е.Й.,

ШВИДКОГО Д.М.

за участю прокурора
СВИЩ Л.А.

потерпілої ОСОБА_1

розглянувши кримінальну справу за апеляційним поданням
пом. прокурора Золотоніської міжрайонної
прокуратури на вирок Золотоніського міськрайонного суду від 3 листопада 2006 року, яким

ОСОБА_2,

1967 року народження, раніше

неодноразово судимий, -

засуджений за ст.. 185 ч. 3 КК України з застосуванням ст., ст.. 75,
76 КК України до 4 років позбавлення волі з звільненням від відбування покарання з
випробуванням, з іспитовим строком 2
роки та покладенням на нього певних зобов'язань.

ОСОБА_3,

1968 року народження,

раніше не судимий,

засуджений за ст.. 185 ч. З КК України з застосуванням ст., ст.. 75,
76 КК України до 3 років позбавлення волі з звільненням від відбування покарання, з іспитовим
строком 1 рік та покладенням на
нього певних зобов'язань.

Постановлено про стягнення з засудженого ОСОБА_2 на користь
потерпілого ОСОБА_4 1650
грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 1000 грн. в рахунок
відшкодування моральної шкоди та 3100
грн. на користь потерпілої ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної
шкоди.

Вирішена доля
речових доказів.

Вироком суду ОСОБА_2 та ОСОБА_3 засуджені за вчинення
слідуючих злочинів.

13 березня 2006 року ОСОБА_2 близько 01.00 год., за змовою
з невстановленою особою, у АДРЕСА_1
проникли на подвір'я та в домоволодіння потерпілого ОСОБА_4, звідки викрали
його майно на загальну суму 1698.4
грн.

28 квітня 2006 року близько 01.00 год. ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
невстановлена особа в АДРЕСА_1 з сараю
потерпілого ОСОБА_5 викрали корову, вартістю 4200.9 грн.

ОСОБА_2 2 травня 2006 року близько 24.00 год. в АДРЕСА_2 з території
подвір'я потерпілої ОСОБА_1 викрав корову вартістю 3035 грн.

В апеляційному поданні прокурор, не оспорюючи доведеності чи правильності
кваліфікації дій засудженого ОСОБА_2,
посилаючись на м'якість призначеного йому покарання, просить про скасування
вироку суду першої інстанції та постановити новий вирок, призначивши ОСОБА_2у покарання у
вигляді 4 років
реального позбавлення волі.

В апеляції потерпілий ОСОБА_4 також просить про скасування вироку суду з-за
його м'якості та призначення засудженому ОСОБА_2у
більш суворого покарання. Окрім того просить визначити порядок виконання
вироку в частині відшкодування матеріальних збитків.

Щодо засудженого
ОСОБА_3 апеляції не подані.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_2 та потерпілої
ОСОБА_1 про залишення вироку без змін, міркування прокурора, який підтримав
апеляційне подання, вивчивши матеріали кримінальної справи та перевіривши
доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що подання прокурора належить до
задоволення, а апеляція потерпілого ОСОБА_4 належить до часткового задоволення.

Погоджуючись з доводами апеляційного подання прокурора, колегія суддів, на
підставі ст.. 378 КПК
України, вважає за необхідне скасувати вирок в частині призначеного покарання ОСОБА_2у внаслідок його
м'якості і постановити свій вирок з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, винність ОСОБА_2 у вчиненні
злочину, за який він

засуджений, доведена зібраними в справі доказами, які
досліджені в судовому засіданні і їм

дана правильна юридична оцінка.

Дії
засудженого ОСОБА_2 за ст. 185 ч. 3 КК України
кваліфіковані правильно. Проте суд, приймаючи рішенні про звільнення ОСОБА_2
від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до ст.. 75 КК України, в
достатній ступені не врахував ступені тяжкості вчиненого ним злочину, який у
відповідності до ст.. 12
КК України, класифікується як тяжкий, дані про особу засудженого, а саме ті
обставини, що ОСОБА_2 раніше
неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за аналогічні
злочини, за які відбував реальне покарання у вигляді 5 років
позбавлення волі, і знову вчинив цілий ряд крадіжок чужого майна в той період,
коли судимість за попередні злочини щодо нього не погашена, матеріальні збитки
потерпілим не відшкодував.

При таких обставинах, колегія суддів вважає, що призначене засудженому ОСОБА_2 покарання, не
відповідає вимогам ст..
65 КК України і не є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження
нових злочинів. А тому колегія суддів вважає за необхідне постановлений щодо ОСОБА_2 вирок, як такий,
що в частині призначеного покарання не відповідає ступеню тяжкості та особі
засудженого внаслідок м'якості, скасувати і призначити йому покарання без
застосування ст., ст..
75, 76 КК України.

При цьому колегія суддів вважає за неможливе задоволити апеляцію
потерпілого ОСОБА_4 в частині визначення порядку відшкодування матеріальних
збитків, оскільки такий порядок визначається на стадії виконання судового
рішення.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.,
ст.. 362, 366, 378, 379 КПК України, колегія суддів, -

ЗАСУДИЛА:

Апеляційне подання помічника Золотоніського міжрайонного
прокурора задоволити, а апеляцію потерпілого ОСОБА_4 задоволити частково.

Вирок Золотоніського міськрайонного
суду Черкаської області від 3 листопада 2006 року
щодо ОСОБА_2 в
частині призначення йому покарання згідно ст.,
ст.. 75, 76 КК України скасувати у зв'язку з невідповідністю
призначеного судом покарання особі засудженого внаслідок м'якості.

Вважати засудженим ОСОБА_2 за ст.. 185 ч. 3 КК України до 4 років позбавлення волі.

В решті вирок Золотоніського районного суду від 3 листопада 2006 року відносно ОСОБА_2 залишити без
змін.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_2 змінити
на тримання під вартою і взяти його під варту з залу суду.

На вирок апеляційного суду може бути подані касаційні скарги чи подання до
судової палати з кримінальних справ Верховного Суду України
протягом одного місяця з моменту його
проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення йому даного
вироку.