Справа № 161/5087/15-к Провадження №11-кп/773/274/15 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.185, ст.395 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 липня 2015 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження №0000661 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 квітня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Гірка Полонка, Луцького району Волинської області, житель АДРЕСА_1 , не працюючий, неодружений, українець, громадянин України, раніше судимий:
- 27.08.2003 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ст.186 ч.2, ст.75 КК у виді позбавлення волі на строк на 4 роки, з іспитовим строком на 2 роки;
- 14.01.2005 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ст.185 ч.3, 71 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць;
- 22.11.2005 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ст. ст. 185 ч.3, 70 ч.4 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць;
- 16.04.2010 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ст. 190 ч.2, ст.186 ч.2, 185 ч.3, ст.70 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців;

засуджений:
- за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 1 (один) місяць;
- за ст.395 КК України до покарання у виді арешту на строк 3 (три) місяці.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 1 (один) місяць.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 , до вступу вироку в законну силу, залишено попередній тримання під вартою.
Зараховано ОСОБА_7 в строк покарання, термін його перебування під вартою з 02.03.2015 по 30.04.2015 року.
Вирішено питання про речові докази.
Розглядаючи справу в апеляційному порядку, суд

В С Т А Н О В И В:
Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним і засуджений за те, що 24.09.2014 року, близько 01 год. 00 хв., в АДРЕСА_2 , повторно, діючи умисно, з корисливих мотивів, керуючись метою таємного викрадення чужого майна, усвідомлюючи при цьому протиправність своїх дій, за попередньою змовою з особами, матеріали кримінального провадження відносно яких виділено в окреме провадження, із баку автомобіля марки «ДАФ», д.н.з. НОМЕР_1 , викрав 150 літрів дизельного палива, чим завдав потерпілому ОСОБА_9 матеріальних збитків на суму 2400 гривень.
Крім того, ОСОБА_7 , 20.10.2014 року, біля 19 год.00 хв., перебуваючи в приміщенні торгового залу супермаркету «Велика Кишеня», що по вул. Ветеранів, 6, м. Луцька, повторно, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, шляхом вільного доступу з полиць торгового залу, таємно викрав товарів на загальну суму 598 грн. 43 коп., чим завдав ТзОВ «ФУДМЕРЕЖА» майнової шкоди на вказану суму.
Крім того, ОСОБА_7 , відносно якого 27.05.2014 року Сихівським районним судом міста Львова, встановлений адміністративний нагляд терміном на 2 роки, незважаючи на обмеження встановлені судом, а саме: заборону виходу з квартири з 22.00 години до 06.00 години, заборону виїзду в особистих справах за межі району (міста) без відома ОВС, реєстрацію в міліції 3 рази на місяць, заборону відвідувати місця, де продають алкогольні напої на розлив строком на 2 роки, будучи ознайомлений з постановою суду, умисно, з метою ухилення від адміністративного нагляду, 15.08.2014 о 23.00 годині, 18.08.2014 о 22.35 годині, 08.09.2014 року о 22.10 годині при перевірці був відсутнім за місцем проживання, а саме самовільно залишив своє фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , та виїхав без поважних на те причин за його межі, крім того вчинив новий корисливий злочин та переховувався від органів досудового розслідування, внаслідок чого 19.12.2014 року був оголошений в розшук, а тому до 02.03.2015 року, тобто до часу його встановлення правоохоронними органами Луцького РВ УМВС України у Волинській області, умисно ухилився від встановленого йому адміністративного нагляду.
Обвинувачений в своїй апеляції, не оспорюючи доведеності вини та правильності кваліфікації його дій, просить вирок щодо нього в частині призначеного покарання змінити, призначивши більш м`яке покарання.

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку суду першої інстанції, повідомив ким та в якому обсязі він оскаржений, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, які апеляційну скаргу підтримали, думку прокурора, який апеляційну скаргу заперечив, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів за обставин, вказаних у вироку, стверджуються зібраними в провадженні доказами, яким суд дав правильну юридичну оцінку, вірно кваліфікувавши його дії за ч.2 ст.185, ст.395 КК України.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України та п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.
Зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані, а тому твердження обвинуваченого про суворість призначеного йому покарання є безпідставними.

Зокрема, судом враховано характер та ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які відноситься до категорії злочинів невеликої та середньої тяжкості, особу винного, який вину визнав та щиро розкаявся у вчиненому, відшкодував завдані збитки, не працює, будучи раніше судимим за вчинення корисливих злочинів, судимості за які, у встановленому законом порядку не зняті та не погашені, на шлях виправлення не став, повторно вчинив корисливі злочини, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення.

До обставин, що пом`якшують покарання, суд відніс щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку.
До обставин, що обтяжують покарання, суд відніс рецидив злочинів.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обставини, що характеризують особу обвинуваченого були встановлені та досліджені повно і об`єктивно. Крім того, достатніх підстав для призначення ОСОБА_7 більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Врахувавши всі обставини в їх сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства шляхом призначення остаточного покарання у виді позбавлення волі.
Підстав для зміни вироку з врахуванням доводів, зазначених у апеляції, колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 квітня 2015 року в даному кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. На ухвалу може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.
Головуючий:

Судді: