справа № 208/9967/13-к
№ провадження 1-кп/208/59/15
ВИРОК
Іменем України
12 січня 2015 р. м. Дніпродзержинськ
Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області, у складі:
Головуючого, судді ОСОБА_1 ,
При секретарі ОСОБА_2 ,
Прокурора ОСОБА_3 ,
Захисника ОСОБА_4 ,
Потерпілого ОСОБА_5 ,
Обвинуваченого ОСОБА_6 ,
провів судовий розгляд у відкритому судовому засіданні у місті Дніпродзержинську Дніпропетровській області, кримінального провадження у скоєні кримінального правопорушення відносно обвинуваченого:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Дніпропетровської області, Петриківського району селище Курилівка, українця, громадянина України, не працюючого, одруженого, має на утриманні малолітню особу ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 16.01.2001 року Петриківським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.140 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст..45 КК України звільнений із іспитовим строком на 1 рік;
- 04.06.2002 року Петриківським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.289, 69, ч.2 ст.15, ч.3 ст.185, 69,70 КК України до 2 років позбавлення волі. За постановою Павлоградського міського суду Дніпропетровської області від 04.03.2003 року умовно-достроково звільнений від відбуття не відбутої частини покарання строком на 11 місяців 14 днів, згідно до ст.107 КК України;
- 11.03.2005 року Петриківським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185, ч. 1 ст. 71 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі. 14.07.2005 року звільнений з Солонянської виправної колонії Дніпропетровської області після відбуття строку покарання;
- 27.07.2006 року Петриківським районним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст. 296, ч. 2 ст.289, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 9 років позбавлення волі. За Ухвалою Дніпропетровського Апеляційного суду від 01.08.2008 року, засуджений за ст. 296 ч.1, 289 ч.2, 185 ч.3, ч.1 ст.70 до 7 років позбавлення волі. 21.02.2013 року звільнений з Солонянської виправної колонії № 21 Дніпропетровської області після відбуття строку покарання;
- 19.09.2013 року Петриківським районним судом Дніпропетровської області за ч.4 ст. 296 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75, 76 КК України звільнений від відбування покарання терміном на 3 роки,
за ч. 2 ст.289 КК України,
суд
встановив:
Отримавши можливість розпоряджатись викраденим транспортним засобом на власний розсуд ОСОБА_6 з міста злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.
Вчиненні ОСОБА_6 діяння, а саме незаконне заволодіння транспортним засобом, скоєне повторно, містять склад кримінального правопорушення - за ч. 2 ст. 289 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у пред`явленому обвинувачені не визнав, та суду пояснив, що він 13.10.2013 року прийшов до свого знайомого ОСОБА_5 додому, де разом вживали алкогольні напої. Перебравши, ОСОБА_8 пішов відпочивати. Через деякий час, він підійшов до ОСОБА_8 , розбудив його та попросив у нього автомобіль для поїздки додому. ОСОБА_8 дозволив взяти автомобіль, після чого він взяв на кухні ключі та пішов на стоянку. Через декілька годин, ОСОБА_8 передзвонив до нього та запитав де він знаходиться. Він сказав, що зараз під`їде, але у подальшому у нього вимкнувся телефон і він не мав з ОСОБА_8 зв`язку. За кермом він вживав алкоголь. На лівому березі міста був зупинений співробітниками ДАІ, та злякавшись, залишив машину та втік.
Незважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_6 , його вина у повному обсязі пред`явленого йому обвинувачення доказується:
- показаннями потерпілого ОСОБА_5 , який суду пояснив, що 13.10.2013 року він з ОСОБА_6 у себе вдома в квартирі АДРЕСА_2 розпивали спиртні напої, після чого він пішов спати, а ОСОБА_6 залишився в нього у квартирі. Прокинувшись приблизно об 19.00 годині виявив, що зникли ключі від його автомобіля, тому він одразу ж пішов до автостоянки, де залишив автомобіль 13.10.2013 року, про що було відомо ОСОБА_6 .. Прийшовши до автостоянки, він дізнався що його автомобіль «Део Ланос» державний номер. НОМЕР_1 , відсутній, і співробітники стоянки йому повідомили, що автомобіль взяв чоловік з яким він прийзджав і залишав автомобіль 13.10.2013 року. Він одразу ж став дзвонити ОСОБА_6 , так як тільки він був в квартирі в нього до того як зникли ключі від автомобілю, і додзвонившись ОСОБА_6 підтвердив що він взяв автомобіль та зобов`язався одразу ж приїхати та повернути автомобіль. Почекав деякий час, розуміючи що ОСОБА_6 не має наміру повертати автомобіль, так як і мобільний телефон він вимкнув, він пішов до відділу міліції та подав заяву про викрадення належного йому автомобіля «Део Ланос» державний номер. НОМЕР_1 , ОСОБА_6 , якому дозволу на керування транспортним засобом, а саме вказаним автомобілем він не давав, ніяких договорів з ОСОБА_6 він не реєстрував. Автомобіль «Део Ланос» державний номер. НОМЕР_1 йому було повернуто вже під час слідства співробітниками міліції. Автомобіль мав пошкодження, яких станом на 13.10.2013 року коли він залишав його на автостоянці не мав. На даний час матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого не має;
- показаннями самого обвинуваченого ОСОБА_6 , який в ході судового розгляду підтвердив що він не мав і не має посвідчення водія, а тому не мав можливості офіційно керувати транспортними засобами. Право на керування транспортним засобом «Део Ланос» державний номер. НОМЕР_1 він ніде офіційно зареєстроване від потерпілого не отримував. Підтвердив факт заволодіння автомобілем потерпілого ОСОБА_5 , зазначив що автомобіль він відчинив ключами які забрав з дому потерпілого, в той час, коли потерпілий спав перебуваючи у стані сильного алкогольного сп`яніння, завів двигун автомобіля який перебував на стоянці зазначеними ключами потерпілого, та виїхав зі стоянки, поїхав за своїми справами. Дійсно потерпілий йому 13.10.2013 року дзвонив ввечері на телефон та вимагав повернення автомобіля, але автомобіль він не повернув потерпілому;
- протоколом огляду місця події від 14.10.2013 року (т.1 а.с.8-9), з фото таблицями, згідно до якого місцем огляду являється ділянка місцевості, яка розташовано по вул. Мурахтова в м. Дніпродзержинську, де під час огляду встановлено, що по вул. Мурахтова між будинками №10 та будинком №12 мається проїзд, прямо по якому маються ворота з металевої сітки, які зачиняються навісним замком. З правої сторони від воріт мається стежка, прямо від воріт мається площадка-стоянка з асфальтним покриттям, де на лівій сторони мається паркан з металевої рабиці. На території стоянки розташовані автомобілі у кількості 15 автомобілів;
- протоколом огляду місця події від 13.10.2013 року (т.1 а.с.10-19), з фото таблицями, згідно до якого місцем злочину є ділянка землі при в`їзді на автозаправку «УкрНафта» у м. Дніпродзержинську, де з лівої сторони на перехресті пр.. Перемоги та Єлізаветівського шосе розташований автомобіль марки «Деу Ланос», державний номер НОМЕР_2 сірого кольору, який знаходився по центру дороги по направленню руху з зазначеними пошкодженнями;
- протокол пред`явлення особи для впізнання від 21.10.2014 року (т.1 а.с.44-47), з фото таблицями, згідно до якого серед пред`явлення для впізнання осіб, інспектор ДПС ОСОБА_9 впізнав ОСОБА_6 , як особу, яка залишив автомобіль марки «Деу Ланос», державний номер НОМЕР_2 на території автозаправки та втік;
- протокол пред`явлення особи для впізнання від 21.10.2014 року (т.1 а.с.40-43), з фото таблицями, згідно до якого серед пред`явлення для впізнання осіб, потерпілий ОСОБА_5 впізнав ОСОБА_6 , як особу, з якою перебував 13.10.2013 року в продовж дня, та яка потім йому зізналася, що заволоділа його автомобілем;
- протоколом слідчого експерименту від 22.11.2013 року (т.1 а.с.123-126), згідно до якого, ОСОБА_6 вказав місце, з якого він забрав автомобіль, а саме з автомобільної стоянки, скористувавшись ключами від автомобіля, які він взяв вдома у потерпілого.
Невизнання обвинуваченим ОСОБА_6 своєї вини у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України суд розцінює як позицію захисту обвинуваченого, яка в ході судового розгляду спростована послідовними та незмінними показами потерпілого ОСОБА_5 який стверджував що 13.10.2013 року ОСОБА_6 знав де він залишив автомобіль «Део Ланос» державний номер. НОМЕР_1 , який є його власністю, також що саме з ОСОБА_6 він розпивав впродовж дня 13.10.2013 року спиртне в його квартирі, і інших осіб у квартирі не було, що ОСОБА_6 залишався в його квартирі коли він пішов спати, і в цей час теж в квартирі крім ОСОБА_6 сторонніх не було, що проснувшись він не побачив ОСОБА_6 в квартирі і зясував що ключів від автомобіля «Део Ланос» державний номер. НОМЕР_1 не має, та також не має на автостоянці вказаного автомобіля, та що додзвонившись до ОСОБА_6 13.10.2013 року в вечері, він особисто підтвердив що він взяв його автомобіль, та те, що потерпілий ОСОБА_5 не надавав ОСОБА_6 ніякого дозволу на керування транспортним засобом - «Део Ланос» державний номер. НОМЕР_1 , та не передавав йому ключі від зазначеного автомобіля, що також підтверджено самим обвинуваченим ОСОБА_6 під час судового розгляду.
А тому, оцінивши у сукупності всі докази дослідженні під час судового розгляду, вислухав обвинуваченого та потерпілого, суд приходить до висновку щодо наявності в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, в якому він винен.
З врахуванням зазначеного, за скоєне кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 289 КК України, обвинувачений ОСОБА_6 підлягає покаранню.
При обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд виходить з вимог ст. 65 КК України, обтяжуючих та пом`якшуючих покарання обставин.
Згідно до вимог ст. 67 КК України, обставиною що обтяжує покарання за скоєне кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_6 , є скоєння злочину у стані алкогольного сп`яніння, рецидив злочину.
Згідно до вимог ст.66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання за скоєні кримінальні правопорушення ОСОБА_6 , є знаходження на його утриманні малолітньої дитини, та стан здоров`я обвинуваченого.
Враховуючи характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, тяжкість скоєного ОСОБА_6 кримінального правопорушення, згідно до вимог ст.12 КК України, особу обвинуваченого, який має не зняту та непогашену в передбаченому законом порядку судимість, та вчинив новий злочин в період знаходження на випробувальному терміні встановленому за Вироком Петриківським районним судом Дніпропетровської області від 19.09.2013 року, його характеризуючи данні, стан його здоров`я, знаходження на його утриманні малолітньої особи ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що за місцем мешкання ОСОБА_6 характеризується посередньо, за місцем відбуття попереднього покарання характеризується негативно (порушував режим утримань та мав 35 стягнень), під час знаходження на випробувальному терміні притягувався до адміністративної відповідальності, також судом враховується відношення обвинуваченого до скоєного, а саме не визнання ним своєї вини та відсутність каяття, а тому суд приходить до висновку, що достатнім та необхідним для виправлення ОСОБА_6 та попередження нових злочинів з його сторони, є покарання у вигляді позбавлення волі, та враховуючи утримання малолітньої особи та відсутність постійного місця роботи, стан здоров`я обвинуваченого без застосування конфіскації майна.
На підставі вище зазначеного та керуючись вимогами ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд
З А С У Д И В:
Визнати винуватим ОСОБА_6 у скоєні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.
Призначити ОСОБА_6 покарання:
- за ч. 2 ст. 289 КК України, у вигляді позбавлення волі строком на шість років, без конфіскації належного йому майна.
На підставі ст. 71 КК України, до покарання призначеного ОСОБА_6 за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання ОСОБА_6 за Вироком Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 19.09.2013 року у вигляді одного місяця позбавлення волі, і остаточно призначити ОСОБА_6 до відбуття покарання у вигляді позбавлення волі строком на шість років і один місяць, без конфіскації належного йому майна.
Рахувати строк відбуття ОСОБА_6 призначене за даним вироком покарання з часу його затримання, в порядку передбаченому ст. 87 Кримінально-виконавчого кодексу України.
Зарахувати у час відбуття покарання ОСОБА_6 призначеного йому за даним вироком, час його знаходження під вартою з 23.10.2013 року, тобто з часу затримання, по 02.04.2014 року, включно.
Речовий доказ: (т.1 а.с.22): автомобіль «Део Ланос», державний знак НОМЕР_2 , який переданий під схорону розписку до вирішення справи по суті потерпілому ОСОБА_5 - залишити у потерпілого ОСОБА_5 .
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області, протягом 30 днів з дня його проголошення, через місцевий суд.

Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала суду не набрала законної сили.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1