Справа № 357/6434/13-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.06.2013 Білоцерківський міськрайонний
суд Київської області в складі:

головуючий - суддя Бобкова Н.
В. ,

при секретарі - Тарасенко А.
В.,

за участю: прокурора -
Кандзьоби М.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Білої Церкви
кримінальне провадження, внесене в
Єдиний реєстр досудових розслідувань
за №0002185 від 08 квітня 2013 р.
стосовно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Біла
Церква Київської області, громадянина
України, українця, із базовою середньою
освітою, розлученого, маючого на
утриманні малолітнього сина ОСОБА_2
ІНФОРМАЦІЯ_4, тимчасово не працюючого,
раніше не судимого, зареєстрованого і
проживаючого за адресою: АДРЕСА_2,

обвинуваченого у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ст. 189 ч.2 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 вчинив вимогу передачі чужого
майна з погрозою насильства над
потерпілим, (вимагання), вчинене за
попередньою змовою групою осіб, за
наступних обставин.

31.03.2013 р. близько 14 год. потерпілий
ОСОБА_3 прийшов до місця проживання
ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1, де на той
час знаходився і ОСОБА_1 Останній та
особа, стосовно якої матеріали
кримінального провадження виділені в
окреме провадження в зв'язку з
розшуком, перебуваючи в стані
алкогольного сп'яніння, з метою
незаконного збагачення за рахунок
чужого майна попередньо домовившись,
запросили потерпілого ОСОБА_3 до кухні
вказаної квартири, де діючи зухвало і з
метою придавити волю потерпілого
ОСОБА_3, ОСОБА_1 наніс останньому удар
долонею руки по голові потерпілому.

При цьому, реалізовуючи всій злочинний
намір ОСОБА_1 та особа, стосовно якої
матеріали кримінального провадження
виділені в окреме провадження,.
перебуваючи на кухні вказаної квартири
погрожуючи потерпілому ОСОБА_3
насильством сад ним, висунули вимогу
про передачу коштів в сумі 1000 грн.
Переконуючи потерпілого ОСОБА_3 в
реальності погроз насильства, ОСОБА_1
наніс ще кілька ударів долонею руки по
голові та один удар кулаком по тулубу
потерпілого.

Від зазначеного удару потерпілий
ОСОБА_3 зігнувся та присів, а ОСОБА_1
взявши його рукою за шию, стискав її та
піднімав потерпілого.

Під тиском вимог та демонстрації
реальності погроз насильством
потерпілий ОСОБА_3 погодився на
наступний день - 01.04.2013 передати ОСОБА_1
та особі, стосовно якої матеріали
кримінального провадження виділені в
окреме провадження, гроші в сумі 1000 грн.

Наступного дня, в обумовленому місці
зустрічі ОСОБА_1 та особа, стосовно якої
матеріали кримінального провадження
на даний час виділені в окреме
провадження в зв'язку з розшуком, були
затримані працівниками міліції.

Допитаний в судовому засіданні
обвинувачений ОСОБА_1 вину у скоєнні
інкримінованого йому кримінального
правопорушення визнав повністю і
показав суду, що дійсно 31.03.2013 р.
близько 14 год. перебував за місцем
проживання знайомого ОСОБА_4 за
адресою: АДРЕСА_1, де був і потерпілий
ОСОБА_3

В подальшому дізнався від ОСОБА_4 про
боргові зобов'язання перед ним ОСОБА_3 і
оскільки ОСОБА_4 був винен йому (ОСОБА_1)
гроші в сумі 1000 грн., став вимагати їх
повернення у ОСОБА_3 При цьому дійсно
декілька ударів наніс потерпілому та
пригрозив насильством над потерпілим в
подальшому, якщо останній не віддасть
1000 грн. Оговоривши місце зустрічі,
наступного дня прийшов разом з ОСОБА_4
до кафе «Дача», де в подальшому вони
були затримані працівниками міліції.

У скоєному розкоюється, просить суворо
не карати та не позбавляти волі.

Визнаючи себе повністю винним та не
оспорюючи фактичні обставини справи,
обвинувачений ОСОБА_1 просив суд не
досліджувати докази зібрані під час
досудового розслідування і після
роз'яснення положень ч.3 ст. 349 КПК
України у суду немає сумнівів в
добровільності та істинності його
позиції.

Прокурор не заперечував проти
задоволення клопотання обвинуваченого
і суд визнав недоцільним дослідження
доказів щодо тих обставин, які ніким не
оспорюються.

Таким чином суд вважає, що вину ОСОБА_1
у вчиненні інкримінованих йому дій
доведено у повному обсязі і його дії
вірно кваліфіковані за ст. 189 ч.2 КК
України, оскільки він вчинив вимогу
передачі чужого майна з погрозою
насильства над потерпілим ОСОБА_3,
(вимагання), вчинене за попередньою
змовою групою осіб.

Призначаючи міру покарання
обвинуваченому, суд враховує характер
та ступінь суспільної небезпеки
скоєного злочину, особу винного,
обставини справи.

ОСОБА_1 раніше не судимий і вперше
притягується до кримінальної
відповідальності, як особа за місцем
проживання характеризується
позитивно, у скоєному чистосердечно
розкоюється, має на утриманні
малолітнього сина, потерпілий не має
будь-яких претензій до обвинуваченого -
наведені обставини суд розцінює як
пом'якшуючі відповідальність.

Обтяжуючою відповідальність
обставиною суд рахує вчинення
кримінального правопорушення в стані
алкогольного сп'яніння.

Враховуючи наведені обставини в їх
сукупності, суд вважає що виправлення
та перевиховання ОСОБА_1 можливе без
ізоляції від суспільства.

Речові докази та судові витрати по
справі - відсутні.

Запобіжний захід ОСОБА_1 - не обирався.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.373-374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ст. 189 ч.2 КК України та
призначити покарання - 3(три) роки
позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75,76 КК України
звільнити ОСОБА_1 від відбування
призначеного судом покарання з
випробуванням, якщо він протягом
іспитового строку 1 (один) рік не
вчинить нового злочину та виконає
покладені на нього обов'язки: не
виїжджати за межі України на постійне
проживання без дозволу
кримінально-виконавчої інспекції,
повідомляти кримінально-виконавчу
інспекцію про зміну місця проживання.

Контроль за поведінкою обвинуваченого
ОСОБА_1 покласти на відділ виконання
покарань ВВС за місцем його
проживання.

Вирок може бути оскаржений всіма
учасниками процесу до Апеляційного
суду Київської області через
Білоцерківський міськрайонний суд
протягом 30 днів з дня його
проголошення.

Суддя:
Н. В. Бобкова