Справа № 11a-883 2007 р. Головуючий
у 1 інстанції Галій О.Й.
115 ч. 1 КК України Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року жовтня
23 дня Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду
Львівської області в складі: Головуючого: Пайонкевича Т.Т. Суддів: Михайлишин
Г.Я., Гнатіва Н.І. з участю прокурора: Галісевич О.П.

розглянула у
відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальну справу за апеляцією
адвоката ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на постанову Жидачівського районного суду
Львівської області від 19 липня 2007 року.

Цією постановою:
Відносно ОСОБА_2 застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді
госпіталізації його до психіатричного закладу із суворим наглядом.

В обгрунтування
такого рішення, суд покликався на те, що органами досудового слідства ОСОБА_2
обвинувачується у вчиненні умисного вбивства ОСОБА_3 А саме, що він
15.01.2007р. в м. Жидачеві Львівської області, на березі біля мосту через річку
Стрий, умисно, з метою вбивства наніс потерпілому ОСОБА_3 множинні удари
кухонним ножем в шию. Від отриманих проникаючих колено-різаних ран шиї з
наскрізним пошкодженням м'язів шиї, сліпим пошкодженням лівої сонної артерії,
що супроводжувалося масивною зовнішньою кровотечею, обезкровленням організму та
обумовило зупинку серцевої діяльності і дихання, ОСОБА_3 помер на місці події.

. Відповідно до
висновку стаціонарної судово-психіатричної експертизи № 103 від 28.03.2007р. у
ОСОБА_2 встановлено тимчасовий хворобливий розлад психічної діяльності у
вигляді реактивного психозу, тривожно-депресивного синдрому у психопатичної
особи, внаслідок чого він не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати
ними. До виходу з хворобливого стану потребує застосування примусових заходів
медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із
суворим наглядом.

В період
інкримінованих йому дій ОСОБА_2 психічним захворюванням не страждав і не
виявляв будь-яких тимчасових хворобливих розладів психічної діяльності, а
виявляв соціальний розлад підліткового віку, що не позбавляло його здатності
усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

В апеляції та
доповненнях до неї адвокат
ОСОБА_1 просить скасувати постанову
суду, покликаючись на те, що вона грунтується на неналежному висновку стаціонарної
судово-психіатричної експертизи. Експертною комісією не встановлено конкретних
симптомів захворювання, не вказано, що могло стати його причиною та не дано
фахового обґрунтування висновку.

Звертає увагу на
те, що захисники ОСОБА_2 не зауважували будь-яких змін поведінки і фізичного
стану підзахисного та не заявляли клопотань про призначення щодо нього
судово-психіатричних експертиз.

Просить
призначити по справі додаткову судово-психіатричну експертизу ОСОБА_2 з
врахуванням даних про покращення його психічного стану, що стверджується листом
ЛСІ-19 № 6184 від 10.09.2007р. та витікає із змісту листа Львівської обласної
психіатричної лікарні № 1009/01-43 від 01.10.2007р.

Заслухавши
доповідача; міркування прокурора та думку представника потерпілого ОСОБА_4 про
законність і обгрунтованість постанови суду, перевіривши матеріали справи та
доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція до задоволення не підлягає.

В апеляції
оспорюється питання достовірності даних стаціонарної судово-психіатричної
експертизи № 103 від 28.03.2007р. щодо наявності у ОСОБА_2 психічного
захворювання та, в зв'язку з цим, правомірності застосування щодо нього
примусових заходів медичного характеру.

Висновком
стаціонарної судово-психіатричної експертизи № 103 від 28.03.2007р. у ОСОБА_2
встановлено тимчасовий хворобливий розлад психічної діяльності у вигляді
реактивного психозу, тривожно-депресивного синдрому у психопатичної особи,
внаслідок чого він не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними,
до виходу із хворобливого стану потребує застосування примусових заходів
медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із
суворим наглядом./а.с.254-255/.

Колегія суддів
не погоджується з твердженням в апеляції про відсутність фахового обгрунтування
такого висновку та його недостовірність.

Експертиза була
проведена в стаціонарних умовах компетентною судово-психіатричною експертною
комісією. Члени експертної комісії, кваліфіковані судово-психіатричні експерти,
відповідно до вимог закону попереджені про кримінальну відповідальність за ст.
384, 385 КК України. Дані висновку судово-психіатричної експертизи досліджені
та перевірені в судовому засіданні, стверджені та роз'ясненні
експертом-психіатром з складу експертної комісії.

Зміст акту
експертизи відповідає затвердженим 08.10.2001р. МОЗ України та зареєстрованим
01.03.2002р. в Міністерстві Юстиції нормативно-правовим документам з питань про
застосування примусових заходів медичного характеру, зокрема, встановленому
"Порядку проведення судово-психіатричної експертизи". Висновок
експертизи містить необхідні дані щодо фактів, які стосуються психічного стану
особи, дані клінічного дослідження особи та фахове обгрунтування висновку.

Що стосується
поставленого в апеляції питання про можливі причини виникнення захворювання, то
з цього приводу експертом дані роз'яснення при розгляді справи в суді І
інстанції.

Щодо покликання
про необхідність залучення психолога, то при проведенні експертизи була
отримана відповідна консультація психолога.

На підставі
викладеного, колегія суддів вважає, що дані висновку судово-психіатричної
експертизи обгрунтовано були покладені в основу постанови суду І інстанції.

Оскільки за
своїм психічним станом ОСОБА_2 потребує застосування примусових заходів
медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із
суворим наглядом /висновок експертизи № 103 від 08.03.2007р. а.с.254-255/ та з
врахуванням характеру діяння, пов'язаного з посяганням на життя інших осіб, суд
І інстанції прийшов до вірного висновку про застосування відносно нього
примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації його до
психіатричного закладу з суворим наглядом.

В разі настання
змін в стані здоров'я ОСОБА_2 в результаті проведеного лікування, питання може
бути вирішене в установленому законом порядку, відповідно до положень ст. 95 КК
України.

Керуючись ст.
ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Постанову
Жидачівського районного суду Львівської області від 19 липня 2007 року про
застосування відносно ОСОБА_2 примусових заходів медичного характеру у вигляді
госпіталізації його до психіатричного закладу із суворим наглядом залишити без
змін, а апеляцію захисника ОСОБА_1 - без задоволення.