Справа №
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Луцьк 16
січня 2008 року

Луцький
міськрайонний суд Волинської області

під головуванням
судді Клока О.М. ,

за участю
секретаря Мартинюк О.Г.,

прокурора Решетника О.Л., розглянувши у
відкритому судовому засіданні кримінальну справу про обвинувачення
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, який народився і мешкає в АДРЕСА_1, громадянин України, з середньою спеціальною освітою, неодружений,
не працює, несудимий,

у вчиненні
злочину, передбаченого ст. 383 ч.2 КК України,

ВСТАНОВИВ

Підсудний
ОСОБА_1., 23 жовтня 2007 року, керуючись корисливим мотивом, будучи попередженим про кримінальну
відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, перебуваючи в приміщенні Луцького MB
У MB
С України у Волинській області, в
протоколі-заяві про вчинений злочин,
завідомо неправдиво повідомив орган дізнання про вчинений злочин, а саме,
що невідомі особи відкрито заволоділий належним йому майном, спричинивши збитки на загальну суму 2600 грн., тобто,
що відносно нього був вчинений злочин,
передбачений ст. 186 ч. 2 КК
України.

Допитаний
в судовому засіданні підсудний ОСОБА_1. вину у вчиненні інкримінованого злочину
визнав повністю та показав, що ніякого
пограбування щодо нього вчинено не було,
а мобільним телефоном Сіменс, про
заволодіння яким неправдиво повідомив міліцію,
розрахувався за надані йому сексуальні послуги двома дівчатами. Коли
їхав до дівчат, то також зняв з руки
золотий браслет та поклав в кишеню, де
були гроші. Повернувшись додому,
виявив, що зникли гроші і золотий
браслет. Оскільки зрозумів, що не зможе
пояснити батькам зникнення телефону,
браслета та грошей, повідомив
їм, що його пограбували, а сам поїхав в міліцію щоб написати заяву.
Усвіломлював той факт, що неправдиво
повідомляє про злочин працівників міліції. У вчиненому щиро розкаюється. Крім
того підтвердив ту обставину, що коли
повертався від дівчат додому, то за ним
йшли якісь хлопці. Побачивши схожого на одного з тих хлопців, 27 жовтня 2007 року поблизу клубу «21
століття», викликав міліцію і вказав на
ОСОБА_2., як на особу, яка вчинила пограбування, оскільки думав, що можливо ті хлопці знаходили браслет і
гроші.

Зважаючи
на повне визнання самим підсудним своєї вини у вчиненні інкримінованого злочину, винуватість ОСОБА_1. повністю доводиться
дослідженими в суді доказами.

Так, з протоколу-заяви (а.с. 6) вбачається, що ОСОБА_1. попереджувався про кримінальну
відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину.
Зважаючи на це, повідомив про
заволодіння невідомими особами його майном,
зокрема і мобільним телефоном Сіменс.

В
порушенні кримінальної справи за заявою ОСОБА_1. відмовлено на підставі ст. 6 ч.1 п.1 КПК України за відстністю події
злочину (а.с. 16).

Той
факт, що ОСОБА_1. розрахувався за надані
йому сексуальні послуги мобільним телефоном Сіменс підтверджується оголошеними
в суді показаннями ОСОБА_3. (а.с. 30).

2

За таких обставин, суд вважає винуватість ОСОБА_1. у завідомо
неправдивому повідомленні про вчинення злочину,
поєднаному із обвинуваченням в тяжкому злочині, вчиненому з корисливих мотивів, доведеною і кваліфікує дії підсудного за ст. 383 ч.2 КК України.

Призначаючи
покарання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, який відносяться до категорії середньої
тяжкості, особу винного та обставини
справи, що пом'якшують та обтяжують
покарання.

Обставин, що обтяжують покарання підсудного
ОСОБА_1., суд не вбачає.

Обставиною, що пом'якшує покарання ОСОБА_1., суд вважає щире каяття.

З
урахуванням конкретних обставин справи,
зокрема того, що ОСОБА_1.
завідомо неправдиво повідомив про вчинення злочину, ще й вказував на непричетну особу, яка ніби вчинила щодо нього злочин, суд вважає,
що підсудному слід призначити покарання у виді позбавлення волі ближче
до вищої межі, передбаченої
санкцією ст. 383 ч.2 КК України.

Разом з
тим, ОСОБА_1. вперше притягується до
кримінальної відповідальності, позитивно
характеризується.

Тому суд знаходить за можливе звільнити ОСОБА_1. від відбування покарання з
випробуванням на підставі ст. 75 КК України, однак встановлює при цьому максимальний
іспитовий строк, визначений ч.3 ст. 75 КК України.

На підставі
наведеного, керуючись ст.
ст. 323, 324 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ

Визнати
винним ОСОБА_1 у вчиненні злочину,
передбаченого ст. 383 ч.2 КК
України, і призначити йому покарання у
виді 4(чотири) років позбавлення волі.

На підставі ст.
ст. 75, 76 КК України звільнити
ОСОБА_1 від

призначеного
покарання з випробуванням, якщо він
протягом іспитового строку тривалістю З (три) роки не вчинить нового злочину і
виконає покладені на нього обов'язки, а
саме:

не
виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу
кримінально-виконавчої системи;

повідомляти
органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця свого проживання, роботи;

періодично
з'являтись на реєстрацію в органи кримінально-виконавчої системи.

Запобіжний
захід ОСОБА_1. до вступу вироку у законну силу залишити попередній -підписку
про невиїзд.

Апеляція
на вирок може бути подана до Апеляційного суду Волинської області протягом
п'ятнадцяти діб з моменту його проголошення через Луцький міськрайонний суд.