АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 197/1/15-кСуддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/143/К/15Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

23 лютого 2015 року м. Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області ОСОБА_2 , розглянувши апеляційну скаргу прокурора на вирок Широківського районного суду Дніпропетровської області від 12 січня 20145 року за кримінальним провадженням №00000002 відносно ОСОБА_3 по обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.366, ч.2 си.191 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До апеляційного суду Дніпропетровської області надійшла апеляційна скарга прокурора на вирок Широківського районного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2015 року за кримінальним провадженням №00000002 відносно ОСОБА_3 по обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.366, ч.2 ст.191 КК України.

Вказаним вироком було затверджено угоду про визнання винуватості від 26 грудня 2014 року, укладену між старшим прокурором прокуратури Широківського району Дніпропетровської області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнано винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.191, ч.1 ст.366 КК України та призначено покарання, узгоджене сторонами угоди:

- за ч.2 ст.191 КК України, із застосуванням ст.69 КК України у вигляді штрафу у розмірі 150 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 2550 грн., без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю;

- за ч.1 ст.366 КК України, у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено остаточне покарання у вигляді штрафу у розмірі 150 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 2550 грн., без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

Прокурор в апеляційній скарзі просить змінити вирок Широківського районного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2015 року щодо ОСОБА_3 у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Зазначити у резолютивній частині вироку посилання на призначення ОСОБА_3 покарання за ч.1 ст.366 КК України із застосуванням ст.69 КК України. В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали даного кримінального провадження, зокрема вирок суду першої інстанції, та угоду про визнання винуватості, вважаю, що у відкритті провадження по апеляційній скарзі прокурора слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до п.2 ч.4 ст. 394 КПК України, вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, а саме з угоди про визнання винуватості (а.кп.8-10) та вироку суду першої інстанції (а.кп.24-29), обвинуваченому ОСОБА_3 було узгоджене та призначене покарання
- за ч.2 ст.191 КК України, із застосуванням ст.69 КК України у вигляді штрафу у розмірі 150 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 2550 грн., без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю;

- за ч.1 ст.366 КК України, у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено остаточне покарання у вигляді штрафу у розмірі 150 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 2550 грн., без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

Крім того, під час судового засідання, обвинуваченому було роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст.473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди. Вищевказане підтверджується аудіозаписом судового засідання від 12 січня 2015 року (8 хвилина аудіозапису).

Таким чином, з огляду на вищевикладене, оскільки обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав себе винним у скоєнні кримінальних правопорушень за обставин, викладених в обвинувальному акті, учасники судового провадження не заперечували проти затвердження угоди про визнання винуватості, суд першої інстанції, керуючись положеннями діючого КПК України, затвердив вказану угоду.

За змістом поданої апеляційної скарги, прокурор оскаржує вирок суду з підстав своєї незгоди з затвердженою судом згідно угоди мірою покарання, яка не є більш м`якою, ніж було передбачено в угоді. Тобто вирок суду оскаржується з підстав, з яких не може бути оскарженим, а саме призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди.

Суд першої інстанції, перевіряючи угод на відповідність її вимогам кримінального закону, не звернув належної уваги на те, що її умови (зокрема, в частині узгодженого покарання за ч.1 ст.366 КК України), ще на етапі укладання не відповідали кримінальному закону, оскільки за ч.1 ст.366 Кримінального кодексу України передбачено покарання у вигляді штрафу до двохсот п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Водночас, незважаючи на наявність таких порушень, наведене, з огляду на межі встановленні законом для оскарження прокурором вироку суду першої інстанції, постановленого на підставі угоди, не може слугувати підставою для оскарження судового рішення прокурором.

Відповідно до ч.4 ст.399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями ст.394 цього Кодексу.

Враховуючи вищенаведене, вважаю, що апеляційна скарга прокурора не підлягає розгляду в апеляційній інстанції, а тому йому слід відмовити у відкритті провадження.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.349, 393, 394, 399, 419 КПК України, -

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Широківського районного суду Дніпропетровської області від 12 січня 20145 року за кримінальним провадженням №00000002 відносно ОСОБА_3 по обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.366, ч.2 си.191 КК України відмовити.

Копію ухвали, разом з апеляційною скаргою надіслати прокурору.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних и кримінальних справ протягом 3 місяців з моменту проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_2