У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних
справах Верховного Суду України в складі:

головуючого

Присяжнюк Т.І.,

суддів

Глоса Л.Ф. і Пекного С.Д.,

за участю
прокурора

Яковенко Р.І.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві 18 листопада 2008 року
кримінальну справу за касаційними скаргами захисника ОСОБА_1, засудженого
ОСОБА_2 на вирок Апеляційного суду
Одеської області від 27 червня 2008 року щодо засудженого ОСОБА_2,

встановила:

цим вироком

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,
уродженця с.
Червоноармійське Березовського району Одеської області, жителя м. Березовка Одеської області, раніше
судимого 10.03.2005 р. за ч. 2 ст.185, ч. 2 ст. ст. 263 КК України на 3 роки
позбавлення волі зі звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування
покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки,

засуджено:

- за ч. 3 ст. 152 КК України на 9 років
позбавлення волі;

- за
ч. 4 ст. 187 КК України на 12 років позбавлення волі з конфіскацією всього
майна, яке є його власністю;

- за
п. п. 6, 9, 12 ч. 2 ст. 115 КК України на 14 років позбавлення волі з
конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

На підставі ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів ОСОБА_2 визначено покарання у виді позбавлення волі на
строк 14 років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання за
цим вироком частково приєднано невідбуте покарання за попереднім вироком і
визначено ОСОБА_2 остаточне покарання у виді
позбавлення волі на строк 15 років з конфіскацією всього майна, яке є
його власністю.

Згідно з вироком суду ОСОБА_2 визнано винуватим та засуджено за те,
що він 26 лютого 2006 рок, будучи у
стані алкогольного сп'яніння, вирішив учинити крадіжку грошей ОСОБА_3, 1934
року народження, яку знав як особу, що торгує цигарками і проживає самотньо. З
цією метою він вступив у попередню змову на вчинення крадіжки з невстановленими
особами на ім'я ОСОБА_4 та ОСОБА_5, справа щодо яких виділена в окреме
провадження. Близько 3 год. ОСОБА_2
шляхом виймання з допомогою кухонного ножа скла вхідних дверей і відкриття
защіпки разом з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 таємно проникли до
будинку ОСОБА_3 по АДРЕСА_1, де
обшукали кімнати і знайшли гроші
в сумі 500 грн. та мобільний телефон "Моторолла", однак у цей момент
були викриті господаркою, яка почала кричати.
Бажаючи довести свої дії до кінця, ОСОБА_2 за попередньою змовою з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вирішили вчинити розбійний напад на ОСОБА_3,
її зґвалтування групою осіб та умисне вбивство з корисливих мотивів та з метою
полегшення вчинення злочинів та наступного їх приховання. Для цього ОСОБА_2 разом з ОСОБА_5ом та
ОСОБА_4ом напали на ОСОБА_3 та, застосовуючи до неї фізичне насильство, що полягало в нанесенні їй ударів кулаками в
грудну клітку та голову, повалили її на ліжко, де ОСОБА_4 та ОСОБА_5
зґвалтували її.

Після цього близько 4 год.30 хв. ОСОБА_2 за попередньою змовою з
ОСОБА_4ом та ОСОБА_5ом на умисне вбивство, діючи з корисливих мотивів та
бажаючи приховати вчинене зґвалтування та полегшити заволодіння чужим майном,
напали на ОСОБА_3, і ОСОБА_2 наніс
їй чотири удари ножем у голову та шию,
внаслідок чого потерпіла померла на місці події. Скоївши вбивство ОСОБА_3,
ОСОБА_2 за попередньою змовою з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заволодів майном загиблої: грошима в сумі 500
грн., мобільним телефоном "Моторолла" вартістю 290 грн., 5 пачками
сигарет "Монте-Карло" на суму 10 грн., а всього майном на суму 800 грн., після чого
вони з місця події втекли, розпорядившись викраденим за власним розсудом.

У касаційних скаргах:

- захисник ОСОБА_1 твердить про
невинуватість ОСОБА_2 у вчиненні злочинів, за які його засуджено, і стверджує,
що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а докази, на які
послався суд у вироку, є неналежними та суперечливими. Посилається на те, що до
засудженого на досудовому слідстві застосувалися недозволенні методи слідства,
внаслідок чого останній обмовив себе, що він був позбавлений можливості
користуватися окулярами, а тому підписував протоколи його допитів, не читаючи
їх. Судом не зазначено ролі ОСОБА_2 у зґвалтуванні потерпілої. Не взято до
уваги те, що слідчий сфальсифікував справу. Не дано оцінки показанням свідків
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про застосування слідством фізичного й психічного
насильства. На думку захисника вирок ґрунтується на припущеннях. Просить вирок
щодо ОСОБА_2 скасувати, а справу закрити;

- засуджений ОСОБА_2 висловлює аналогічні
доводи та прохання.

Заслухавши доповідь судді Верховного
Суду України, думку прокурора Яковенко Р.І. про безпідставність доводів скарг, перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню з таких підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні злочинів за обставин, викладених у вироку, відповідає фактичним
обставинам справи та ґрунтується на доказах, ретельно перевірених у судовому
засіданні.

Доводи в касаційних скаргах захисника ОСОБА_1 та засудженого ОСОБА_2 про те, що останній не брав участі у
вчиненні розбійного нападу на ОСОБА_3, її зґвалтуванні та вбивстві, що невстановлені особи на
ім'я ОСОБА_4 та ОСОБА_5 його тільки покликали у будинок
потерпілої, де показали її труп, а тому засуджений міг лише припускати, що ці
злочини вчинили зазначені особи удвох,
позбавлені підстав.

Як убачається з протоколу огляду місця
події від 27 лютого 2006 року в будинку АДРЕСА_1
виявлено труп ОСОБА_3 з ознаками насильницької смерті (т.1, а.с.
4-13).

Згідно з висновком судово-медичної
експертизи у ОСОБА_3 виявлено тілесні ушкодження у виді двох колото-різаних
поранень шиї з повним перетинанням сонної артерії, двох колото-різаних
поранень вилиці, забійної рани голови.
Смерть ОСОБА_3 настала внаслідок гострої крововтрати.

Із аналізу показань ОСОБА_2, даних
ним 28.02.2006 року під час його допиту
як підозрюваного, видно, що, поникнувши в будинок ОСОБА_3 з метою заволодіння
її майном, він завдав їй декілька ударів ножем в область голови через те, що
потерпіла стала кричати. Від цих ударів ОСОБА_3 замовкла, не виявляючи ознак
життя, і він накрив її голову ковдрами. Потім він ганчіркою витер ножа, яким
завдавав ударів, та закинув його за диван чи сервант й подовжив пошук майна,
яке б його зацікавило. Залишаючи місце вчинення злочину, він взяв на
веранді 5 пачок цигарок “Монте
Крло” ( т. 1 а.с. 26-30).

Ці показання він підтвердив 7 березня
2006 року у присутності захисника під час його допиту як обвинуваченого (т.1
а.с. 152) та у судових засіданнях Березівського районного суду Одеської області 3 й 10 березня 2006 року під
час розгляду подання про обрання щодо
нього запобіжного заходу у виді взяття
під варту (т. 1 а.с. 132, 153).

Із аналізу показань ОСОБА_2 даних у судовому засіданні видно, що
він був на місці вчинення злочину разом із невстановленими особами на ім'я ОСОБА_5 та ОСОБА_4. Після вбивства потерпілої ОСОБА_5 в його присутності здійснював у
будинку ОСОБА_3 пошук майна з метою заволодіти ним.
Знайшовши мобільний телефон “ Моторола” та належні потерпілій гроші, ОСОБА_5 передав йому зазначений телефон та близько 500 грн.
Частину цих грошей він витратив на придбання для себе нового мобільного
телефону” Самсунг” та на пригощання своїх знайомих, а залишок у нього було
виявлено та вилучено працівниками міліції при його затриманні.

Зазначені показання ОСОБА_2
про вчинення інкримінованих йому злочинів стверджуються іншими доказами,
тому суд обґрунтовано визнав їх
достовірними та поклав в основу вироку.

Так, з протоколу огляду місця події
убачається, що на місці, вказаному Казаковим В., виявлено кухонний ніж та
рушник з плямами, схожими на кров ( т.1 а.с. 68) Про те, що цим ножем
засуджений завдав удари потерпілій, а потім, витерши його ганчіркою, закинув за
диван, ОСОБА_2 твердив на початку досудового слідства.

Ці показання узгоджуються із висновками
криміналістичних, імунологічних та цитологічних експертиз, згідно з якими на
зазначеному ножі та рушнику виявлено сліди крові, походження якої від ОСОБА_3 не виключається; виявлені на трупі
потерпілої колото-різані рани могли бути заподіяні цим ножем; помарки крові на рушнику могли
утворитися при контакті з замараною кров'ю поверхнею, якою ймовірно був цей ніж; а у піднігтьовому
вмісті обох рук ОСОБА_2 виявлено епітеліальні клітини людини,
походження яких від ОСОБА_3 не виключається.
(т. 1 а.с. 64, 68, 79-81, 85-90, 95-97, 110-114)

Також показання ОСОБА_2 про протиправне заволодіння належними
Овечко Н. грішми, мобільним телефоном
“Моторола” й цигарками “Монте Карло” підтверджуються дослідженими у судовому
засідання доказами.

Зокрема, показаннями потерпілої ОСОБА_8 про те, що у її
матері - ОСОБА_3 був мобільний телефон “Моторола” і
вона кожного дня телефонувала своїй
матері. Останнього разу вони спілкувалися у телефонному режимі близько 10-11-ї
години 25 лютого 2006 року, а з 9 години 30 хвилин наступного дня номер її мобільного телефону уже не відповідав.

Свідок ОСОБА_9 - сестра засудженого підтвердила, що в
ніч з 25 на 26 лютого 2006 року її брат дома не ночував.

З показань свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13 убачається, що впродовж тижня до 26
лютого у ОСОБА_2
не було в наявності ні телефону, ні цигарок, ні грошей, а у зазначений
день у засудженого з'явився новий мобільний телефон, цигарки “Монте Карло” та
за свій рахунок він пригощав їх пивом й насінням.

Як убачається із протоколу особистого
обшуку ОСОБА_2 від 28 лютого 2006 року у нього було виявлено
та вилучено мобільний телефон “Самсунг С-210” та гроші в сумі 26 грн., номіналом по 2 грн. та 1 грн. ( т. 1 а.с.
32).

Крім показань ОСОБА_2 про його обізнаність у тому, що ОСОБА_3, яка самотньо проживала
у власному будинку, торгувала цигарками й спиртними напоями, це
стверджується показаннями
потерпілої ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_14-матері засудженого.

З даних, які містяться у протоколі огляду місця події, видно,
що на веранді будинку потерпілої
виявлено порожні блоки від цигарок “Монте Карло” та “Прилуки”. Даний доказ узгоджується
з показаннями ОСОБА_2, що саме в цьому місці він заволодів
цигарками “Монте Карло”.

Показання ОСОБА_2 про його непричетність до
зґвалтування та вбивства потерпілої
та про те, що наглядно йому знайомі особи на
ім'я ОСОБА_5 і ОСОБА_4 тільки вдвох протиправно проникли до
житла ОСОБА_3 у той
час, як він спав на лавці за парканом її будинку, а згодом,
заставивши його зайти у будинок
потерпілої, показали йому накрите ковдрою тіло ОСОБА_3 без ознак життя, суд обґрунтовано
визнав недостовірними, пославшись на такі докази.

Згідно з зазначеними показаннями
засудженого він не бачив способу проникнення у будинок потерпілої й механізму
заподіяння їй тілесних ушкоджень. Про ці обставини не розповідали йому ані ОСОБА_5, ані ОСОБА_4.

Проте показання ОСОБА_2 на початку досудового слідства, в яких
він чітко вказував спосіб проникнення до житла ОСОБА_3, а саме, що він з допомогою ножа,
піддівши штапики, вийняв нижнє ліве скло, через утворений отвір просунув руку,
якою відчинив замок й зайшов у будинок, узгоджуються з даними, що містяться у
протоколі огляду місця події.

Так, з цих даних убачається, що верхня
частина вхідних дверей будинку засклена п'ятьма стеклами, з яких нижнє ліве
скло відсутнє, а біля них виявлено
велику кількість трісок й фрагментів фарби з цих дверей. (т. 1 а. с. 5)

Його ж показання про те, що він завдав ОСОБА_3 декілька ударів ножем в область
голови, узгоджуються з висновком судово-медичної експертизи щодо механізму,
локалізації й кількості заподіяних потерпілій тілесних ушкоджень. (т. 1 а.с.
156-159)

Крім того, на початку досудового
слідства ОСОБА_2 посилався на такі обставини, які не могли бути відомі
слідчим органам. Зокрема, на ту обставину, що потерпіла прокинулась від
гуркотіння металевого тазику, об який він спіткнувся. Наявність цього предмету
безпосередньо у кімнаті, де виявлено труп ОСОБА_3, встановлено протоколом огляду місця
події. ( т. 1 а.с. 7)

Ураховуючи викладене, суд дійшов
обґрунтованого висновку, що на початку досудового слідства ОСОБА_2 вказував на такі обставини й деталі
вчинення злочинів, які могли бути відомими тільки особі, яка брала участь у їх
вчиненні.

Твердженню ОСОБА_2 про дачу ним цих показань під впливом
незаконних методів з боку працівників міліції
застосування фізичного насильства, погроз та шантажу, внаслідок чого він
обмовив себе у вчиненні злочинів та про те,
що він був позбавлений можливості користуватися окулярами, а тому
підписував протоколи його допитів, не читаючи їх, суд дав у вироку належну
оцінку, правильно визнавши ці твердження безпідставними.

Такого висновку суд дійшов після
проведення в судовому засіданні ретельної перевірки цих доводів шляхом
дослідження показань ОСОБА_2, в яких він зазначав про їх
добровільність і відсутність будь-якого незаконного впливу на нього; шляхом
допиту слідчого, працівників міліції, а саме: свідків ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, які заперечували застосування до ОСОБА_2 будь-якого незаконного насильства і
психологічного тиску, підтвердили добровільний характер його показань.

За дорученням суду зазначені доводи ОСОБА_2 також були перевірені прокуратурою Одеської області й не знайшли
свого підтвердження.

Крім того, як убачається з протоколу
судового засідання, ОСОБА_2 пояснив, що
слідчий не застосовував до нього недозволених методів слідства; під час його допиту як обвинуваченого 7 березня 2006 року у присутності захисника
фізичне насильство не застосовувалось, не повідомляв він про цю обставину й
своїм захисникам - адвокатам ОСОБА_18 чи ОСОБА_19. (т.2 а.с. 144, 174, т.4 а.с. 56, 59, 89)

Відповідно до даних, що містяться у
висновку судово-медичної експертизи, гострота зору ОСОБА_2 дозволяє йому читати без окулярів
звичайний книжковий та комп'ютерний текст, а за показаннями слідчого ОСОБА_15, він давав окуляри засудженому при
ознайомленні останнього з протоколами його допитів.

Не спростовують висновків суду про
безпідставність тверджень ОСОБА_2 про застосування працівниками міліції щодо нього
фізичного й психічного насильства показання свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (про що наголошується у касаційних
скаргах), оскільки ці свідки пояснили, що вони не бачили, щоб таке насильство
застосовувалося до засудженого.

Не заслуговують на увагу й доводи
касаційних скарг про те, що судом не зазначено ролі засудженого у зґвалтуванні
потерпілої, оскільки, як зазначено у вироку,
ОСОБА_2 за попередньою змовою з ОСОБА_5ом та ОСОБА_4ом з метою задоволення статевої
пристрасті з ОСОБА_3 напали на неї і, застосувавши фізичне
насильство, яке полягало в нанесенні ударів кулаками в груди та голову,
повалили її на ліжко, де невстановлені особи на ім'я ОСОБА_5 й ОСОБА_4 зґвалтували потерпілу.

Такий висновок суду ґрунтується на
зібраних у справі та перевірених у судовому засіданні доказах.

Зокрема, як убачається з протоколу огляду місця
події, труп ОСОБА_3 виявлено на ліжку у позі, характерній
для зґвалтування. Про це свідчать і виявлені у неї тілесні ушкодження у
виді крововиливів в м'які тканини
голови, шиї, грудної клітини. лівого стегна та сперматозоїди у її піхві.

Згідно з висновком судово-медичної
експертизи як ці тілесні ушкодження, так і ті, які призвели до настання смерті
ОСОБА_3, були заподіяні в один і той же час.

Аналіз цих доказів свідчить, що суд
мав підстави визнати їх достовірними і покласти в основу свого рішення.

З огляду на наведене колегія суддів
не погоджується з тими доводами касаційних скарг засудженого та його захисника,
які стосуються тверджень про відсутність у матеріалах справи доказів щодо вчинення засудженим зазначених у вироку
злочинів, а ті докази, на які послався суд, були нібито здобуті всупереч вимог кримінально-процесуального закону.

Отже, зробивши всебічний аналіз
усіх доказів у справі, суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні за
попередньою змовою групою осіб зґвалтування потерпілої ОСОБА_3, розбійного
нападу на неї, поєднаного з проникненням у житло та заподіянням тяжких тілесних
ушкоджень, а також її умисному вбивстві з користі та з метою приховати інші
злочини й правильно кваліфікував його дії за ч.3 ст. 152, ч. 4 ст.187, п.п. 6, 9, 12 ч.2
ст.115 КК України.

При призначенні ОСОБА_2 покарання
суд в повній мірі врахував характер і ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про його особу, те, що злочини
він вчинив під час іспитового строку за
попереднім вироком, а також обставину, яка обтяжує покарання, - вчинення
злочинів в стані алкогольного сп'яніння.

Таким чином колегія суддів вважає, що призначене
засудженому покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Ураховуючи наведене та беручи до
уваги, що будь-яких даних для зміни
чи скасування вироку немає, колегія суддів,
керуючись ст. ст. 394 - 396 КПК України

ухвалила:

касаційні скарги засудженого ОСОБА_2 та захисника ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а вирок Апеляційного суду
Одеської області від 27 червня 2008 року щодо засудженого ОСОБА_2 - без зміни.

Судді:

Присяжнюк Т.І. Пекний С.Д. Глос Л.Ф.