Справа № 192/471/15-к
Провадження № 1-в/192/160/15
Ухвала

"09" квітня 2015 р. смт Солоне

Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого-судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника СВК-21 ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання засудженого про звільнення від покарання за хворобою

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 02.04.2012 року Лисичанським міським судом Луганської області за ч.ч.1,2 ст.307, ч.1 ст. 311, ч.1 ст.70 КК України до 7 років позбавлення волі з 1/2 конфіскацією майна,

Початок строку:19.11.2010 року

Кінець строку: 19.11.2017 року

ВСТАНОВИВ:

Засуджений звернувся до суду з клопотанням про звільнення від покарання за хворобою, посилаючись на те, що він має хвороби, які дозволяють йому звертатись з клопотанням про звільнення від покарання за хворобою.

Засуджений в судовому засіданні просив клопотання задовольнити та звільнити його від покарання за хворобою.

Представник адміністрації СВК-21 у судовому засіданні проти клопотання заперечував.

Суд, вислухавши засудженого, представника адміністрації СВК21, думку прокурора, який заперечував проти задоволення клопотання, дослідивши матеріали справи, вивчивши матеріали особової справи засудженого, вважає, що клопотання не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Статтею 84 КК України передбачено, що особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу» від 28 вересня 1973 року № 8 факт захворювання засудженого на тяжку хворобу сам по собі не тягне обов`язкового звільнення від відбуття покарання.

Звільнення від відбуття покарання через хворобу з місць позбавлення волі може бути застосоване судом до тих засуджених, які захворіли під час відбуття покарання і ця хвороба перешкоджає відбувати покарання, тобто у випадках, коли подальше утримання в місцях позбавлення волі загрожує їх життю або може призвести до серйозного погіршення здоров`я чи інших тяжких наслідків. Це стосується й тих осіб, які захворіли до засудження, але під час відбуття покарання їхня хвороба внаслідок прогресування набула характеру, зазначеного в переліку захворювань.

Перелік захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від дальшого відбування покарання затверджений спільним Наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань та Міністерства охорони здоров`я України18.01.2000 N 3/6.

Відповідно до вищезазначеного Наказу та ст. 154 КВК України, на підтвердження наявності у засудженого хвороби, яка позбавляє його можливості відбувати покарання є висновок медико-соціальної експертної та спеціальної лікарської комісії.

Засудженим до свого клопотання не надано такого висновку, відсутній він і в матеріалах особової справи.

За таких підстав, оскільки ні засудженим, ні представником колонії не надано доказів наявності у засудженого хвороби, яка дає підстави для звільнення від покарання, тому в задоволенні клопотання слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст.84 КК України, ст.537, 539 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання ОСОБА_5 про звільнення його від покарання за хворобою - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий: суддя ОСОБА_1