Дата документу 23.01.2012 Справа № 1-879/11
П О С Т А Н О В А

Іменем України

23 січня 2012 року Октябрський районний
суд м. Полтави у складі:

головуючого - судді
Савченка А.Г.

при секретарі
Дудка А.С.

за участю прокурора
Кінашевського І.О.

захисника
ОСОБА_1

підсудного
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в м. Полтаві
кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця та мешканця АДРЕСА_1,
українця, громадянина України, освіта
вища, розлученого, ніде не працюючого,
має на утриманні неповнолітню дитину,
не судимого

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2
ст. 15, ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 369 КК
України,

в с т а н о в и в :

Підсудний ОСОБА_2, працюючи на
посаді головного державного
податкового ревізора-інспектора
відділу контрольно-перевірочної
роботи самозайнятих осіб ДПІ у м.
Полтаві, на підставі наказу начальника
ДПІ у м. Полтаві № 1100 від 9 березня 2011
року у зв'язку з припиненням
підприємницької діяльності СГД-ФО
ОСОБА_3 проводив документальну
позапланову невиїзну перевірку
фінансово-господарської діяльності
останнього з питань додержання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 1 січня 2008 по 9
березня 2011 року.

10 березня 2011 року у приміщенні ДПІ
у м. Полтаві по вул. Фрунзе, 155, ОСОБА_2 з
метою заволодіння грошовими коштами
запропонував ОСОБА_3 передати йому
гроші кошти в сумі 5000 грн. за проведення
у стислі строки перевірки
фінансово-господарської діяльності
СГД-ФО ОСОБА_3, пообіцявши, під час цього
не будуть виявлені порушення та
нараховані штрафи, а також буде видана
довідка про результати перевірки.

Для цього він передав ОСОБА_3
рахунок-фактуру №ПС-000002 від 26 лютого 2011
року ПП ОСОБА_4 про сплату коштів за
товар, щоб останній перерахував на
розрахунковий рахунок ПП ОСОБА_4 НОМЕР_2
у ПАТ КБ «Приватбанк»грошові кошти в
сумі 5000 грн. під виглядом оплати за
товар.

ОСОБА_3, усвідомлюючи, що ОСОБА_2 є
службовою особою Державної податкової
служби України, від якого залежать
строки та результати перевірки,
сприйняв пропозицію підсудного
передати грошові кошти в сумі 5000 грн. як
пропозицію дачі хабара службовій особі
за прискорення проведення перевірки та
її позитивні наслідки, а тому не
бажаючи погіршувати стосунки з
працівником контролюючого органу,
погодився передати ОСОБА_2 хабара на
названу ним суму за прискорення
перевірки, під час якої не будуть
виявлені порушення та нараховані
штрафи, а також видачу довідки про її
наслідки.

12 березня 2011 року відповідно до
наказу № 23-о від цієї є ж дати
начальника ДПІ у м. Полтаві ОСОБА_2 було
звільнено з посади головного
державного податкового
ревізора-інспектора відділу
контрольно-перевірочної роботи
самозайнятих осіб управління
оподаткування фізичних осіб ДПІ у м.
Полтаві за згодою сторін.

14 березня 2011 року ОСОБА_3, не
знаючи про звільнення ОСОБА_2,
перерахував для нього як хабар грошові
кошти в сумі 5000 грн. на рахунок ПП
ОСОБА_4 НОМЕР_2 у ПАТ КБ «ПриватБанк»за
прискорення перевірки.

Після цього, приблизно об 11 год. 30 хв.
ОСОБА_3 прийшов у ДПІ м. Полтави по вул.
Фрунзе, 155, де на той час у службовому
кабінеті № 426 перебував ОСОБА_2 і
передав останньому квитанцію про
перерахунок 5000 грн. на рахунок ПП
ОСОБА_4

У свою чергу ОСОБА_2, маючи намір
заволодіти грошовими коштами шляхом
обману, про своє звільнення з
податкової інспекції ОСОБА_3 не
повідомив. Натомість, удаючи з себе
службову особу ДПІ м. Полтави, він
одержав від ОСОБА_3 квитанцію про
сплату коштів, після чого передав йому
довідку №1713/17-03/ від 10 березня 2011
року про результати документальної
позапланової перевірки дотримання
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства СГД-ФО ОСОБА_3, згідно з
якою порушень податкового
законодавства не встановлено.

Після цього ОСОБА_2 був затриманий
працівниками міліції, що стало
перешкодою заволодіння ним грошовими
коштами в сумі 5000 грн., які він мав намір
зняти у банкоматі за допомогою
банківської картки ПП ОСОБА_4

Допитаний в ході судового розгляду
справи підсудний ОСОБА_2 вину у
вчиненні інкримінованих йому злочинів
визнав повністю, підтвердивши факти їх
скоєння за обставин, викладених вище.

Оскільки фактичні обставини справи
ніким із учасників судового розгляду
не оспорюються, підсудний та інші
учасники судового розгляду правильно
розуміють зміст цих обставин, сумнівів
у добровільності та істинності їх
позиції немає та їм роз'яснено про
позбавлення права оспорювати ці
фактичні обставини справи у
апеляційному порядку, суд відповідно
до ч. 3 ст. 299 КПК України визнав за
недоцільне дослідження доказів
стосовно цих фактичних обставин
справи.

Органами досудового слідства
дії підсудного вірно кваліфіковані за
ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 190 та ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 369
КК України.

23 січня 2012 року під час розгляду
кримінальної справи підсудний ОСОБА_2
заявив усне і письмове клопотання про
застосування щодо нього Закону України
«Про амністію»від 8 липня 2011 року (далі -
Закону), зазначивши, що він має на
утриманні неповнолітню дитину, щодо
якої не позбавлений батьківських прав.

Суд, заслухавши міркування
прокурора, який вважає, що справа
підлягає закриттю в зв'язку з
амністією, дослідивши матеріали
справи, приходить до висновку про
наявність підстав для її закриття,
виходячи з наступного.

ОСОБА_2 притягається до
кримінальної відповідальності за ч. 2
ст. 15, ч. 1 ст. 190 та ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 369 КК
України, санкції яких передбачають
максимальне покарання у виді обмеження
волі строком до трьох років.

Він являється батьком
неповнолітньої дитини -сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується копією
свідоцтва про народження і на день
набрання чинності Законом не
позбавлений батьківських прав.

Не заперечує проти
застосування щодо нього амністії і
надав суду письмову згоду на це.

Відповідно до статті 6 Закону
підлягають звільненню від
кримінальної відповідальності в
порядку та на умовах, визначених ним,
особи, які підпадають під дію статті 1
цього Закону, кримінальні справи
стосовно яких перебувають у
провадженні органів дізнання,
досудового слідства чи не розглянуті
судами, а так само розглянуті судами,
але вироки не набрали законної сили,
про злочини, вчинені до набрання цим
Законом чинності.

Відповідно до п. «в»ст. 1 Закону
звільненню підлягають особи, не
позбавлені батьківських прав, які на
день набрання чинності Законом мають
дітей, яким не виповнилося 18 років.

Судом встановлені наявні
підстави для задоволення клопотання
підсудного про застосування щодо нього
Закону, а тому суд приходить до
висновку про необхідність закриття
справи в зв'язку з амністією.

При прийнятті рішення суд
враховує також характеристику його
особи, обставини, що пом'якшують
покарання та відсутність тих, які його
обтяжують, щире каяття підсудного.

Цивільний позов по справі не
заявлений.

Питання про речові докази суд
вирішує відповідно до вимог статті 81 КК
України.

Керуючись статтею 282 КПК
України, пунктом «в» статті 1, статтями
6, 9 та 10 Закону України «Про
амністію»від 8 липня 2011 року, суд,

п о с т а н о в и в :

Закрити справу щодо ОСОБА_2
внаслідок акта амністії на підставі
пункту «в» статті 1, статей 6, 9 та 10
Закону України «Про амністію»від 8
липня 2011 року.

Обраний щодо підсудного
запобіжний захід у вигляді підписки
про невиїзд скасувати.

Речові докази: пластикову картку
№ НОМЕР_2; диктофон «Olympus VN-6800РС»,
картонну коробку від диктофону і чек
№23922, який в ній знаходиться, грошові
кошти в розмірі 5000 грн., що передані на
зберігання в ВФЗБО УМВС України в
Полтавській області згідно квитанції
№000114, - повернути за належністю, інші
-знищити (том 1 а. с. 87).

Копію постанови надіслати
сторонам.

На постанову протягом семи діб
з дня її винесення сторони можуть
подати апеляції до апеляційного суду
Полтавської області.

Суддя
А.Г.Савченко