У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого Міщенка С.М.,

суддів Федченка О.С. і
Кармазіна Ю.М.

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 1 липня 2008 року кримінальну справу за касаційними скаргами засудженого ОСОБА_1. і захисника
ОСОБА_2. в інтересах засудженого ОСОБА_3. на вирок Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської області від 1 березня 2007 року і ухвалу
колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області від 8 серпня 2007 року.

Цим
вироком

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянин України, такий, що

судимості не мав,

засуджений до позбавлення волі:

- за ч.
4 ст. 187 КК України на вісім років шість місяців з конфіскацією майна;

- за ч.
1 ст. 309 КК України на один рік шість місяців.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш
суворого покарання більш суворим ОСОБА_1. визначено за сукупністю злочинів остаточне
покарання у виді позбавлення волі строком на вісім років шість місяців з
конфіскацією майна.

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_2,

громадянин України, такий, що

неодноразово судився, останній раз:

3.02.2004 р. Красногвардійським

районним судом м. Дніпропетровська

за ст. 307 ч. 2 КК України на 5 років 1 місяць

позбавлення волі з конфіскацією майна,

засуджений за ч. 2 ст. 187 КК України на сім років позбавлення волі з конфіскацією
майна.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України до покарання призначеного за цим вироком
частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Красногвардійського
районного суду м. Дніпропетровська від 3.02.2004 року і ОСОБА_3. визначено
остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на вісім років з
конфіскацією майна.

Постановлено стягнути солідарно з
ОСОБА_1. і ОСОБА_3. на користь потерпілої ОСОБА_4. 295 грн. на відшкодування
майнової шкоди та 20000 грн. моральної шкоди.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних
справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 8 серпня 2007 року
вирок щодо ОСОБА_1. залишено без зміни, а щодо ОСОБА_3. змінено: виключено з
вироку вказівку суду про те, що умисними діями ОСОБА_3. потерпілій ОСОБА_4. було
заподіяно тяжкі тілесні ушкодження.

У решті вирок залишено без зміни.

За вироком ОСОБА_1. і ОСОБА_3. визнано винними та
засуджено за те, що вони 12 липня 2003 року о 21-ій год. 30 хв. на вул.
Заводській поблизу прохідної № 2 Новомосковського НТЗ м. Новомосковська
Дніпропетровської області вчинили розбійний напад на ОСОБА_4, поєднаний із
насильством, небезпечним для її життя та здоров'я, та заволоділи майном
потерпілої на загальну суму 295 грн., заподіявши їй легкі тілесні ушкодження з
короткочасним розладом здоров'я. Крім того, у ході розбою ОСОБА_1. завдав
ОСОБА_6. удар ножем у грудну клітку, заподіявши їй тяжкі тілесні ушкодження.

Також ОСОБА_1. 28 жовтня 2005 року вдень на території
свого домоволодіння за АДРЕСА_1 у м. Новомосковську Дніпропетровської області
виявив кущ дикоростучих конопель, які зірвав та переніс на горище цього ж
будинку, де висушив, а потім виготовив наркотичний засіб - марихуану, яку
зберігав для особистого вживання без мети збуту. 30 жовтня 2005 року при
проведенні працівниками міліції обшуку за місцем проживання ОСОБА_1. на горищі
було виявлено та вилучено речовину вагою 0,21 гр. а в серванті в будинку -
73,27 гр. речовини, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом
(марихуаною), яку він незаконно придбав, виготовив та зберігав без мети збуту
для особистого вживання.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1. просить судові
рішення в частині засудження за ч. 4 ст. 187 КК України скасувати, а справу
закрити за відсутністю в його діях складу злочину. Посилається на те, що розбій
не вчиняв і вказує, що висновки суду про його винуватість у цьому злочині
грунтуються на недостовірних доказах, отриманих з порушенням
кримінально-процесуального закону.
Стверджує, що на досудовому слідстві до нього застосовувались незаконні
методи і його позбавили права на захист.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_2 просить судові
рішення щодо ОСОБА_3 скасувати, а справу направити на нове розслідування,
обґрунтовуючи допущеними, на його думку, порушеннями вимог
кримінально-процесуального закону під час досудового та судового слідства.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали
справи та обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів
вважає, що в їх задоволенні необхідно відмовити.

Висновок суду про доведеність вини
ОСОБА_1. і ОСОБА_3. у вчиненні злочинів, за які їх засуджено, підтверджується
дослідженими та належно оціненими судом доказами.

Доводи касаційних скарг засудженого
ОСОБА_1. і захисника ОСОБА_2 в
інтересах засудженого ОСОБА_3. про те, що засуджені не вчиняли розбою на
потерпілу ОСОБА_4, є безпідставними, оскільки спростовуються такими доказами.

Так, у явці з повинною, на допитах як
підозрюваного і обвинуваченого від 13.12.2005 р. ОСОБА_1. у присутності
захисника показував, що влітку 2003 року з ОСОБА_3 поблизу прохідної № 2
Новомосковського НТЗ з метою заволодіння чужим майном вчинили напад на жінку,
заволодівши її сумкою з речами.

Суд з достатньою повнотою перевіряв
показання ОСОБА_1. і ОСОБА_3., які в суді заперечили їх причетність до
розбійного нападу на ОСОБА_4, а також наявність алібі на момент вчинення даного
злочину.

Зазначені показання засуджених суд з
огляду на те, що вони матеріалами справи не підтверджуються, обґрунтовано
визнав безпідставними і такими, що були спрямовані на уникнення ОСОБА_1 і
ОСОБА_3 відповідальності за скоєне.

Такий висновок суду ґрунтується на
показаннях потерпілої ОСОБА_4. про те, що 12 липня 2003 року в одному з нею
маршрутному таксі їхали двоє осіб, яких вона опізнала як ОСОБА_1. і ОСОБА_3.,
які вслід за нею вийшли на зупинці. Йдучи додому, ОСОБА_1. і ОСОБА_3 на неї
напали, завдали ножові удари в щоку, двічі в спину, грудну клітку, а коли впала
на землю, вони її били ногами у тулуб, забрали сумку і золоті вироби,
показаннях на досудовому слідстві свідків ОСОБА_7. і ОСОБА_8, свідків ОСОБА_9 і
ОСОБА_10

При проведенні відтворення обстановки
та обставин події потерпіла ОСОБА_4 показала місце вчиненого на неї нападу,
розповіла про обставини і механізм заподіяння їй тілесних ушкоджень.

За даними висновків судово-медичних експертиз виявлені у ОСОБА_4. тілесні
ушкодження у виді непроникаючих колото-різаних поранень правої щоки і правої
поперекової ділянки, проникаючого колото-різаного поранення грудної клітки
зліва могли утворитись в результаті механізму, вказаного потерпілою при
проведенні за її участю відтворення обстановки та обставин події (т. 1 а.с.
55-56, 144).

Перевіркою матеріалів справи не виявлено об'єктивних даних, які б свідчили
про те, що потерпіла ОСОБА_4 з особистої чи іншої зацікавленості давала
неправдиві показання і обмовила ОСОБА_1. і ОСОБА_3. у вчиненні ними розбою.

Крім того, аналогічні доводи тим, на які посилаються касатори, про застосування до ОСОБА_1. і ОСОБА_3.
незаконних методів досудового слідства перевірялись прокурором і судом. За
результатами перевірки факти застосування до них незаконних методів не підтвердились
і постановами помічника прокурора м. Новомосковська від 17.07.2006 року і
27.11.2006 року в порушенні кримінальної справи щодо працівників міліції
відмовлено за відсутністю в їх діях складу злочину, передбаченого ст.ст. 365,
373 КК України (т. 2 а.с. 4, 48).

Суд апеляційної
інстанції, розглядаючи кримінальну справу за апеляціями засуджених ОСОБА_1. і
ОСОБА_3. та їх захисників, перевірив
викладені в них доводи, які за змістом є аналогічними доводам касаційних
скарг, та з наведенням відповідних мотивів визнав їх безпідставними.

Дії ОСОБА_1. за ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст.
309 КК України і ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 187
КК України кваліфіковані правильно.

Покарання ОСОБА_1 і ОСОБА_3 призначено судом з дотримання вимог
ст. 65 КК України і є необхідним для виправлення та попередження вчинення нових
злочинів.

Істотних порушень вимог
кримінально-процесуального закону, які були б підставою для зміни або
скасування судових рішень, у справі не виявлено.

Як вбачається з матеріалів справи, при
затриманні ОСОБА_1. за його клопотанням був запрошений до участі в справі
адвокат ОСОБА_11, який здійснював захист його прав і законних інтересів.
Процесуальні права, в тому числі й право мати захисника, роз'яснювались також
ОСОБА_3, але скористатись цим правом при провадженні досудового слідства він
відмовився і заявив про здійснення захисту самостійно.

У судовому засіданні ОСОБА_1 і ОСОБА_3
юридичну допомогу надавали професійні захисники, а також було допущено до
участі в справі як захисника ОСОБА_12.

Отже, доводи в касаційних скаргах
засудженого ОСОБА_1. і захисника ОСОБА_2 про порушення права засуджених
ОСОБА_1. і ОСОБА_3. на захист є необґрунтованими.

Підстав для призначення кримінальної
справи до касаційного розгляду з обов'язковим повідомленням учасників процесу
немає.

Керуючись ст. 394 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

у задоволенні касаційних скарг
засудженого ОСОБА_1. і захисника ОСОБА_2. в інтересах засудженого ОСОБА_3.
відмовити.

Судді:

С.М. Міщенко
О.С. Федченко
Ю.М. Кармазін