Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/4049/15-к
Провадження № 1-в/644/250/15
№ 644/4049/15-к
1-в/644/250/15
УХВАЛА

Іменем України

23 квітня 2015 року.

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

представника ХВК ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові спільне подання адміністрації Харківської виправної колонії (№ 43) та Спостережної комісії в Орджонікідзевському районі м. Харкова про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання у Харківській виправній колонії (№ 43),

ВСТАНОВИВ:

Вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24 грудня 2012 року ОСОБА_5 було визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 186, ст. 70 КК України, та засуджено до покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Адміністрація Харківської виправної колонії та Спостережна комісія в Орджонікідзевському районі м. Харкова звернулися до суду зі спільним поданням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого посилаючись на те, що під час відбування покарання він характеризується позитивно, до праці ставиться добре, режим відбування покарання не порушував, дисциплінарних стягнень не має, має два заохочення.

Вислухавши прокурора, представника колонії, засудженого, вивчивши матеріали особової справи засудженого суд вважає, що подання задоволенню не підлягає. До такого висновку суд дійшов виходячи з наступного…

Відповідно до положень ч. 2 ст. 81 КК України і Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання м`яким» головною умовою при прийнятті судом рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений добросовісною поведінкою і відношенням до праці довів своє виправлення. При чому добросовісна поведінка - це не пасивна поведінка засудженого, який утримується від порушення режиму відбування покарання, а його активна участь в громадському житті, виконання громадських доручень, підвищення свого освітнього рівня і так далі, а добросовісне відношення до праці - це постійне виконання і перевиконання планів робіт, добросовісне відношення до дорученої роботи, підвищення кваліфікації, прояв ініціативи так далі.

В той же час, при вирішенні питання про те, чи довів засуджений своєю добросовісною поведінкою і відношенням до праці своє виправлення суд повинен виходити з аналізу усього процесу виправлення засудженого упродовж усього терміну відбування їм покарання, а не за короткий період часу перед внесенням подання.

Як вбачається з матеріалів особової справи засудженого він раніше вже був судимий за вчинення тяжких злочинів і на теперішній час відбуває покарання за вчинення знову умисних тяжких злочинів, в тому числі і передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, що свідчить про стійку тенденцію поведінки засудженого і поступове підвищення тяжкості вчинених ним злочинів (а.с. 1).

З матеріалів особової справи засудженого також вбачається, що засуджений ОСОБА_5 упродовж усього терміну відбування покарання у Харківській виправній колонії характеризувався як засуджений, який на шлях виправлення не стає. Наведене підтверджується характеристиками засудженого від 01 жовтня 2013 року і 24 червня 2014 року (особова справа а.с. 64, 69).

Протягом останніх 9 місяців засудженому ОСОБА_5 було оголошено три подяки за загально позитивну поведінку під час відбування покарання, а фактично за недопущення ним порушення режиму відбування покарання.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Суд вважає, що надані адміністрацією Харківської виправної колонії докази, а також матеріали особової справи засудженого ОСОБА_5 не свідчать про те, що він впевнено став на путь виправлення та своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів відсутність необхідності подальше відбування ним покарання у вигляді позбавлення волі.

При цьому суд зазначає, що сумлінна поведінка і ставлення до праці засудженого протягом останніх 9 місяців з трьох років відбутого ним покарання не є тією обставиною, якої достатньо для висновку про те, що засуджений довів своє виправлення і заслуговує на умовно дострокове звільнення від покарання на такий великий строк 1 рік 4 місяці 28 днів, а тому підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого від подальшого відбування призначеного вироком суду покарання у вигляді позбавлення волі, на теперішній час суд не вбачає.

Відповідно до ст.81 КК України, п. 2 ч. 1 ст. 537, ст. 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні спільного подання адміністрації Харківської виправної колонії (№ 43) та Спостережної комісії в Орджонікідзевському районі м. Харкова про умовно дострокове звільнення від подальшого відбування покарання у вигляді позбавлення волі ОСОБА_5 , відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляцію до апеляційного суду Харківської області через районний суд протягом семи діб з дня проголошення ухвали.

Суддя: ОСОБА_1