Справа №485/795/15-к 20.05.2015 20.05.2015 20.05.2015
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 травня 2015 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника прокурора Снігурівського району Миколаївської області ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Снігурівського районного суду Миколаївської області від 13 травня 2015 року, якою задоволено клопотання заступника начальника СВ Снігурівського РВ УМВС України в Миколаївській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_7 , який народився у ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Веселе Березнегуватського району Миколаївської області та мешканця АДРЕСА_1 ,

- підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України, по кримінальному провадженню 0000338.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_8
підозрюваний ОСОБА_7
захисник ОСОБА_9
встановив:
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без встановлення розміру застави.

Короткий зміст ухвали слідчого судді.
Ухвалою слідчого судді Снігурівського районного суду Миколаївської області задоволено клопотання заступника начальника СВ Снігурівського РВ УМВС України в Миколаївській області ОСОБА_6 та обрано ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів до 10 липня 2015 року.

Визначено розмір застави 20 мінімальних заробітних платв сумі 24 360 грн.

Вразі внесення застави на ОСОБА_7 покладено слідуючі обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого СВ Сінгурівського РВ УМВС України в Миколаївській області, прокурора та суду;

- не відлучатись з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора та суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця проживання або роботи.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор посилається на те , що слідчим суддею безпідставно вирішено питання про застосування до підозрюваного застави.

Так зазначає, що при вирішенні питання про визначення застави як альтернативи запобіжному заходу у вигляді триманню під вартою слідчий суддя недостатньо врахував обставини справи та відомості, що характеризують особу підозрюваного.

Вказує, що ОСОБА_7 будучи раніше судимий, на шлях виправлення не встав та вчинив новий злочин проти власності із застосуванням насильства щодо потерпілого.

Обираючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд визнав доведеним наявність ризику, а саме те, що ОСОБА_7 зможе незаконно впливати на потерпілого, який є одинокою особою похилого віку, та свідків. Проте, при визначені застави, слідчій суддя не у повній мірі врахував ту обставину, що кримінальне правопорушення ОСОБА_7 вчинив із застосуванням фізичного насильства до потерпілого та не встановив обмеження щодо утримання підозрюваного від спілкування з потерпілим та свідками.

Апелянт зауважує, що суд також не врахував те, що ОСОБА_7 не має паспорта громадянина України, не має реєстрації та постійного місця проживання, не працює та не навчається, утриманців немає, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Крім того, стверджує, що поведінка підозрюваного, який після вчинення злочину намагався втекти від працівників міліції, дані про особу, свідчать про те, що ОСОБА_10 є небезпечною особою для суспільства, а перебування його не в умовах ізоляції у разі внесення застави не зможе гарантувати належної процесуальної поведінки та не забезпечить запобіганню, ризиків, зазначених у клопотанні слідчого.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.
Згідно ухвали слідчого судді та матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 підозрюється в тому, що 10 травня 2015 року близько 21.00 години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою відкритого викрадення грошових коштів, прийшов до домоволодіння ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_2 , де переліз через огорожу та потратив до території двору вказаного домоволодіння. Після цього, ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, впевнившись у наявності ОСОБА_11 у приміщенні житлового будинку, постукав у вікно та, дочекавшись поки потерпілий відчинить вхідні двері, наніс йому удар кулаком в обличчя, в результаті чого спричинив потерпілому ОСОБА_11 тілесні ушкодження. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_7 зайшов у приміщення будинку де почав вимагати у потерпілого передачі йому грошових коштів. На відмову ОСОБА_11 , передати грошові кошти, ОСОБА_7 вийшов із потерпілим в двір, звідки потерпілий зміг втекти до сусіднього домоволодіння, а ОСОБА_7 повернувся в будинок потерпілого, де розпочав пошук грошових коштів, однак самостійно їх знайти не зміг та залишив територію домоволодіння ОСОБА_11 , тобто вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину, однак не довів його до кінця з причин, які не залежали від його волі.

11 травня 2015 року відомості по даному факту правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000338 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.

Того ж дня за підозрою у вчиненні даного злочину було затримано ОСОБА_7

12 травня 2015 року кримінальне правопорушення було перекваліфіковано та того ж дня ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України.

Приймаючи рішення про задоволення клопотання заступника начальника СВ Снігурівського РВ УМВС України в Миколаївській області ОСОБА_6 про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. Слідчий суддя послався на те, що в ході кримінального провадження встановлені обставини, які є достатніми для підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України, ОСОБА_7 винним себе визнав частково. Крім того, підозрюваний, маючи непогашену судимість, продовжив злочинну діяльність, офіційно не працює, неодружений, постійного місця проживання не має, не зареєстрований, не має паспорту.

Посилаючись на вимоги ч.3 ст. 183 КПК України слідчий суддя визначив розмір застави - 20 мінімальних заробітних плат.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідь судді, прокурора на підтримку вимог апеляційної скарги, підозрюваного ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_9 про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді, вивчивши матеріали судового та кримінального провадження, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1, 2 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Вказані вимоги закону слідчим суддею були дотримані не в повній мірі, а також не в повній мірі оцінені в сукупності всі обставини, які відповідно до ст. 178 КПК України, враховуються при обранні запобіжного заходу.

Так, слідчий суддя врахував, що ОСОБА_7 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке може бути призначено покарання у виді позбавлення волі строком від 4 до 8 років, та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і вірно обрав йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Проте, приймаючи рішення про визначення застави, слідчій суддя не врахував вимоги ч.4 ст. 183 КПК України, а саме те, що слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Як вбачається із матеріалів судового та кримінального провадження, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням насильства стосовно особи похилого віку, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічного злочину, немає постійного місця проживання та реєстрації, не працює, немає родини та міцних соціальних зв`язків, а тому існують реальні ризики, що вразі внесення застави та звільнення з під варти ОСОБА_7 може ухилитись від правосуддя, незаконно впливати на потерпілого, продовжити злочинну діяльність. З цих підстав рішення слідчого судді про визначення застави при обрані ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є помилковим.

З огляду на наведене апеляційна скарга прокурора є обґрунтованою і підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді у відповідності із вимогами п.2 ч.3 ст. 407 КПК України - скасуванню, з постановленням нової ухвали.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 422, 532 КПК України, суд,-
постановив:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Снігурівського району Миколаївської області ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Снігурівського районного суду Миколаївської області від 13 травня 2015 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 скасувати та постановити нову ухвалу.

Задовольнити клопотання заступника начальника СВ Снігурівського РВ УМВС України в Миколаївській області ОСОБА_6 та обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб до 10 липня 2015 року.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Головуючий
Судді