Єдиний унікальний номер 741/992/15
Провадження № 1-кп/741/69/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Носівка 11 серпня 2015 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого та його захсника адвоката ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000127 відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , який ніде не працює, з базовою загальною середньою освітою, громадянина України, неодруженого, на утриманні нікого не має, в порядку ст. 89 КК України не судимого, якому запобіжний захід не обрано,

за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

встановив:
27 березня 2015 року близько 18 години на залізничному вокзалі в м. Носівка ОСОБА_6 під час сварки із ОСОБА_5 , яка виникла на грунті раптово виниклих неприязних відносин, наніс їй один удар рукою та один удар головою в область обличчя. Продовжуючи сварку та злочинні дії, які направлені на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , близько 20 години ОСОБА_6 приїхав з потерпілою в с. Степові Хутори, знаходився на вул. Молодіжній, наніс їй неодноразові удари руками в область голови. ОСОБА_6 спричинив потерпілій ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми: струсу головного мозку, садна та гематоми лівої параорбітальної ділянки на фоні набряку підлеглих тканин, які відносяться до катергорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розгладом здоров`я.

ОСОБА_6 діючи умисно, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 в інкримінованому йому діянні підтверджується дослідженими по справі доказами, а саме:

- показаннями обвинуваченого ОСОБА_6 , який під час судового провадження визнав повністю вину у пред`явленому обвинуваченні, розкаявся, пояснив, що він перебував на службі у лавах Збройних Сил України. Більше двох років підтримував дружні стосунки з потерпілою, інколи вона проживала з ним в його будинку. 27 березня 2015 року потерпіла зателефонувала, просила забрати її з вокзалу. На вокзалі ОСОБА_7 відмовилася їхати в село на мопеді, стала сваритися, ображати його. Він вдарив її долонею, а потім головою. Після цього вони помирилися. Вони їхали додому в машині знайомого. В селі знову виникла сварка, а потім бійка, в ході якої він 3-4 рази вдарив потерпілу долонею по голові;

- показаннями потерпілої ОСОБА_5 , яка під час судового провадження пояснила, що 27 березня 2015 року вона посварилася з ОСОБА_6 через те, що він приїхав забрати її з вокзала на мопеді, а вона відмовилася їхати з ним. ОСОБА_8 перебував у стані алкогольно сп`яніння, сварився з нею, в ході сварки вдарив її долонею по обличчю, а потім взяв руками за одяг та лікті та навмисно наніс удар своєю головою їй в ліву брову. Лайка продовжувалася. Разом з ОСОБА_9 вона приїхала на автомобілі в с. Степові Хутори. Коли йшли до будинку, в якому мешкав ОСОБА_8 , то обвинувачений на вулиці продовжив побиття, наносив удари руками по її голові. Вона ( ОСОБА_7 ) кричала, просила не бити її. ОСОБА_8 залишив її на дорозі, пішов геть. Сусіди ОСОБА_10 відвезли її додому в с. Коломійцівку. В неї була гематома лівого ока, струс головного мозку. Вона (потерпіла) лікувалася на стаціонарі 10 днів. Пізніше обвинувачений просив у неї пробачення, але вона йому не пробачила;

- показаннями свідка ОСОБА_11 , який під час судового провадження пояснив, що 27 березня 2015 року на прохання обвинуваченого він приїхав з останнім на вокзал мопедом, щоб забрати в село Лазарєву К. Між ОСОБА_12 та потерпілою відбувалася розмова, а потім лайка, яку він не слухав, бо поїхав в м. Носівку, на поворот;

- показаннями свідка ОСОБА_13 , який під час судового провадження пояснив, що 27 березня 2015 року був на роботі, від дружини довідався про побиття дочки, яку відвезли в лікарню. 28 березня 2015 року він (свідок) бачив дочку в лікарні. На обличчі дочки були садна, гематома лівого ока;

- показаннями свідка ОСОБА_14 , який під час судового провадження пояснив, що 27 березня 2015 року близько 20 години знаходився у власному господарстві, почув жіночі крики: «Не бий мене». Пробіг близько 250 м до недобудованого будинку, побачив, що посередині асфальтної дороги сиділа та плакала потерпіла. ОСОБА_7 йому та присутнім розказала, що її побив ОСОБА_15 . Речі потерпілої були розкидані по дорозі. Сумка лежала на відстані 5 м від того місця, де сиділа потерпіла;

- висновком № 94 судово-медичної експертизи від 8 травня 2015 року (матеріали кримінального провадження а.с. 22-24), з якого видно, що у ОСОБА_16 мають місце ушкодження у вигляді закритої черпно-мозкової травми: струсу головного мозку, саден та гаметоми лівої параорбітальної ділянки на фоні набряку підлеглих тканин;

Аналізуючи зібрані і досліджені в судовому провадженні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , а саме: умисні легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, дійсно мало місце та містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

ОСОБА_6 винен у вчиненні даного кримінального правопорушення, оскільки усвідомлював суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачав його суспільно-небезпечні наслідки і бажав їх настання.

ОСОБА_6 підлягає покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення.

Суд визнає обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 , щире каяття, часткове добровільне відшкодування шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 , судом не встановлено.

Призначаючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного, його вік, стан здоров`я, сімейне положення, відсутність постійного місця роботи, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обираючи вид і міру покарання ОСОБА_6 , суд приймає до уваги його характеризуючі дані і приходить до висновку про необхідність призначити йому покарання у виді громадських робіт.

ОСОБА_6 повинен відбувати призначене покарання.

Прокурором заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого збитків за стаціонарне лікування потерпілої.

Згідно з довідкою Носівської ЦРЛ № 01-05/557 від 12 червня 2015 року (матеріали кримінального провадження а.с. 70) на лікування потерпілої ОСОБА_5 за період з 27 березня по 7 квітня 2015 року закладом охорони здоров`я витрачено 2 448,25 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину.

Розмір витрат на лікування потерпілої не викликає в суду будь-яких сумнівів, підтверджується належними доказами, а тому цивільний позов прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

засудив:
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, призначивши покарання у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Фінансового управління Носівської РДА (р/р 0361 в ГУДКСУ в Чернігівській області, код 37382880, МФО 853592) грошові кошти в сумі 2 448 (дві тисячі чотириста вісім) грн. 25 коп. у рахунок відшкодування витрат Носівської ЦРЛ на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_5 від злочину.

На вирок може бути подана апеляційна скарга через Носівський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а потерпілій надіслати.

Суддя ОСОБА_1