Справа № 669/671/14-к
Провадження № 1-в/669/6/15
У Х В А Л А

06 лютого 2015 року смт.Білогір`я

Білогірський районний суд Хмельницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю засудженого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , інспектора Білогірського районного підрозділу Ізяславського міжрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції УДПтС України у Хмельницькій області ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Білогір`я подання інспектора Білогірського районного підрозділу Ізяславського міжрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції УДПтС України у Хмельницькій області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого ОСОБА_3 для відбування покарання, призначеного вироком Білогірського районного суду Хмельницької області від 02 липня 2014 року,

В С Т А Н О В И В:

Інспектор Білогірського районного підрозділу Ізяславського міжрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції УДПтС України у Хмельницькій області ОСОБА_5 звернувся до суду з поданням про скасування ОСОБА_3 звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення його для відбування покарання, призначеного вироком Білогірського районного суду Хмельницької області від 02 липня 2014 року у виді обмеження волі на строк два роки, мотивуючи тим, що ОСОБА_3 з часу перебування на обліку в кримінально-виконавчій інспекції систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення та свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

В судовому засіданні інспектор кримінально-виконавчої інспекції подання підтримав, але вказав, що засуджений ОСОБА_3 належно виконує покладені на нього судом обов`язки, передбачені ст. 76 КК України. Однак, пояснив, що засудженого ОСОБА_3 29 серпня 2014 року було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення дрібної крадіжки, а 24 жовтня 2014 року та 26 січня 2015 року притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення правил адміністративного нагляду.

Засуджений ОСОБА_3 просив не направляти його до місць обмеження волі та надати можливість для виправлення, обіцяв в подальшому не вчиняти адміністративних правопорушень та не порушувати обов`язків, покладених на нього вироком суду.

Прокурор ОСОБА_4 вважає, що подання підлягає задоволенню.

Заслухавши пояснення засудженого, інспектора кримінально-виконавчої інспекції та думку прокурора, вивчивши та дослідивши матеріали особової справи ОСОБА_3 , суд вважає, що подання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так, за змістом ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 166 КВК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, кримінально-виконавча інспекція вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Судом встановлено, що вироком Білогірського районного суду Хмельницької області від 02 липня 2014 року ОСОБА_3 засуджений за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк два роки. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування зазначеного покарання, якщо він протягом 1 р. 6 міс. іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Відповідно до ст. 76 КК України його зобов`язано не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти цей орган про зміну місця проживання, а також періодично з`являтися в кримінально-виконавчу інспекцію для реєстрації.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року № 7, згідно з ч. 2 ст. 78 КК України суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК України, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Аналіз положень ст. 78 КК України, ст. 166 КВК України та вищевказаних роз`яснень Верховного Суду України свідчить про те, що кримінально-виконавча інспекція має право внести до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання тільки при наявності наступних правових підстав: 1) якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки; 2) якщо він систематично вчинює правопорушення (три і більше), що потягли за собою адміністративні стягнення. Крім того, вказані підстави обов`язково повинні свідчити про небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Разом з тим, в матеріалах особової справи ОСОБА_3 відсутні будь-які докази невиконання останнім покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК України. Більше того, з наявного в особовій справі листка реєстрації слідує, що на виконання постанови інспектора Білогірського районного підрозділу Ізяславського міжрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції УДПтС України у Хмельницькій області про встановлення днів явки на реєстрацію від 13 серпня 2014 року засуджений ОСОБА_3 вчасно з`являється на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції.

Також, в матеріалах особової справи ОСОБА_3 відсутні будь-які докази того, що він без поважних причин залишив постійне місце проживання і таким чином ухиляється від відбування призначеного судом покарання.

Крім того, представлені інспектором кримінально-виконавчої інспекції докази, зокрема, постанови Білогірського районного суду Хмельницької області від 24 жовтня 2014 року та 26 січня 2015 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за порушення правил адміністративного нагляду (ч. 2 ст. 187 КУпАП), не є в розумінні ч. 2 ст. 78 КК України систематичними порушеннями, що категорично свідчили б про небажання засудженого ОСОБА_3 стати на шлях виправлення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що подання інспектора кримінально-виконавчої інспекції задоволенню не підлягає у зв`язку з безпідставністю.

Керуючись ч. 2 ст. 166 КВК України, ч. 2 ст. 78 КК України, п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року № 7, ст. ст. 372, 376, 537, 539 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання інспектора Білогірського районного підрозділу Ізяславського міжрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції УДПтС України у Хмельницькій області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого ОСОБА_3 для відбування покарання, призначеного вироком Білогірського районного суду Хмельницької області від 02 липня 2014 року, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Хмельницької області через Білогірський районний суд Хмельницької області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1