Справа
№ 11 -а-64 2008 рік
Головуючий у суді 1 -ій інстанції - Волошина Н.Л.
Категорія - ч.2 ст. 355 КК України.
Доповідач у суді 2 інстанції- Борщ B.C.
УХВАЛА

ІМЕНЕ.М УКРАЇНИ

19
лютого 2008 року Колегія суддів
судової палати у кримінальних справах

апеляційного
суду Кіровоградської області в складі:

Головуючого-
судді Зубко К.А.,

суддів: Кадегроб
А.І.,
Борща B.C.,

при секретарі:
Поповій О.А.,

за участю
прокурора: Чабанюк Т.В.

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м.
Кіровограді кримінальну справу за апеляцією прокурора, який брав участь у розгляді справи судом
першої інстанції, та засудженого ОСОБА_1
на вирок Світловодського міськрайонного суду від 25 жовтня 2007 року, яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженець с В.
Верещаки Олександрівсь-кого району Кіровоградської області, українець,
громадянин України, із середньою
- спеціальною освітою, одружений, приватний підприємець, інвалід 2-ї групи, постраждалий внаслідок аварії на ЧАЕС, прож. АДРЕСА_1, судимий 12.09.2007р. Світловодським
міськрайонним судом за ч.3 ст. 212 КК
України із застосуванням ст. 69 КК
України на 5 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України звільнений від відбування
покарання з випробуванням та з іспитовим строком на 3 роки засуджений за ч. 2 ст.
355 КК України на 3 (три) роки позбавлення волі, за ч. 1
ст. 129 КК України на 1 (один)
рік обмеження волі.

На підставі ст. 70
КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено остаточне покарання 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75
КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням та з іспитовим
терміном у 2 (два) роки.

На підставі ст. 76
КК України зобов'язаний періодично з'являтися до кримінально виконавчої
інспекції для реєстрації та повідомляти їм про зміну свого місці проживання або
роботи.

На підставі п.
„ж" ст. 1 Закону України „Про амністію" від 19
квітня 2005 року ОСОБА_1 звільнений від призначеного покарання.

Стягнуто з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 5000 грн. на відшкодування моральної
шкоди.

Суд визнав
винним ОСОБА_1 у тому, що він скоїв
злочини за наступних обставин.

Згідно розписки
від 12 серпня 2005 року потерпіла ОСОБА_2 заборгувала дружині підсудного
ОСОБА_4 гроші в
сумі 2648 грн. 84 коп.3 метою повернення вказаного боргу підсудний вступив з
невстановленою досудовим слідством особою у

попередню
змову, направлену на примушування
ОСОБА_2 до виконання цивільно -правового зобов'язання. Після чого, 06 вересня 2005 року близько 14 години 30 хв.
підсудний, разом з невстановленою
досудовим слідством особою, матеріали
кримінальної справи відносно якої виділені в окреме провадження, на автомобілі іноземного виробництва прибули
до домоволодіння ОСОБА_2., розташованого
за адресою АДРЕСА_1, самочинно зайшли на
подвір'я вказаного домоволодіння , де
підсудний схопив потерпілу рукою за волосся та,
вимагаючи повернення йому вищевказаного боргу, наніс їй йшзько 3 ударів кулаком в область
спини та 2-3 удари ногою в область поясниці,
а потім став примушувати її їхати з ними. Після того як потерпіла
відмовилась від поїздки з ОСОБА_1,
останній, продовжуючи тримати
ОСОБА_2 рукою за волосся, завів її до
будинку та, утримуючи рукою за шию, наніс їй удар кулаком в область обличчя
і, демонструючи написану нею розписку, став знову вимагати повернення боргу, на що вона відмовилась. В цей час
невстановлена досудовим слідством особа,
яка прибула разом з ОСОБА_1 пропонувала присутньому на подвір'ї домоволодіння
потерпілої ОСОБА_5 вплинути на ОСОБА_2,
щоб вона віддала борг. Коли потерпіла відмовилась повернути борг, ОСОБА_1 разом з невстановленою особою
незаконно заволоділи телевізором "Чайка", який підсудний самовільно забрав з кімнати
будинку, після чого поїхали з місця
скоєння злочину. Внаслідок злочинних дій підсудного потерпілій ОСОБА_2 були
заподіяні тілесні ушкодження у вигляді двох крововиливів на правому плечі, одного крововиливу на лівому плечі, одного крововиливу на правій сідниці, які по ступеню тяжкості відносяться до
категорії легких і не є небезпечними для життя та здоров'я потерпілої.

Крім того, 01 грудня 2005 року близько 11 год. 30 хв. підсудний
ОСОБА_1, будучи притягнутим до
адміністративної відповідальності 29 березня 2005 року Світловодським
міськрайонним судом за ст. 174 КУпАП за стрільбу з власної рушниці в
населеному пункті, після спроби
державних виконавців провести виконавчі дії в його домоволодінні по виконанню
рішення Світловодського міськрайонного суду по задоволенню позовних вимог
ОСОБА_6, знаходився на балконі другого
поверху власного будинку поАДРЕСА_1. При цьому ОСОБА_1, який перебував з ОСОБА_6 в давніх особистих
неприязних стосунках, діючи навмисно з
метою залякування потерпілої та супроводжуючи свої дії погрозами, направленими на позбавлення її життя, направив в її сторону мисливську
рушницю, в той час, коли вона знаходилася на вулиці біля свого
домоволодіння. Своїми навмисними діями підсудний викликав у потерпілої
ОСОБА_6, яка знала про те що ОСОБА_1
раніше допускав стрільбу з власної зброї,
а також про дії підсудного по відношенню до державних виконавців та
працівників міліції, реальні побоювання
виконання цієї погрози.

В апеляції та
доповненні до неї прокурор просить вирок скасувати та постановити свій
вирок, так як суд застосував
амністію, а ОСОБА_1 заперечував проти
цього. Суд не врахував при призначенні покарання вирок Світловодського
міськрайонного суду від 12 вересня 2007 року яким останній засуджений за
ч.3 ст. 212 (69) КК України на 5 років
позбавлення волі з позбавленням права займатись підприємницькою діяльністю строком
на 2 роки, відповідно до ст. 75 КК України звільнений від відбуття
покарання з іспитовим строком 3 роки. Пропонує постановити новий вирок, яким ОСОБА_1 призначити за ч.2 ст. 355 КК України 3 роки позбавлення
волі, за ч.1 ст. 129 КК України 1 рік обмеження волі, відповідно до
ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш
суворим призначити покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, відповідно до ч.4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш
суворого покарання більш суворим за вироком суду від 12.09.2007 року остаточно
призначити покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з позбавленням права
займатись підприємницькою діяльністю строком на 2 роки, відповідно до
ст. 75 КК України звільнити від відбуття покарання з іспитовим строком 3
роки, відповідно до ст. 76 КК України зобов'язати його
повідомляти органи кримінально -виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В апеляції та доповненні до неї засуджений ОСОБА_1 просить скасувати

вирок, а справу закрити за
відсутністю, в його діях складу злочину.
Суд однобічно оцінив

докази, повністю ігнорував покази
підсудного, свідків викликаних за його
ініціативою,

письмові докази.

Не було
дано належної оцінки показам потерпілих,
свідків викликаних за їх ініціативою,
які давали суреречливі свідчення і плутались в показах. Так свідок
ОСОБА_5 на досудовому слідстві
свідчив, що ОСОБА_1 приїхав до двору на
автомобілі се ребристого кольору(а.с.
18, 49), потім стверджував, що на автомобілі темного кольору (а.с. 51).
Суд не допитував в судовому засіданні свідка ОСОБА_5 , а незаконно оголосив його покази.

Суд не
дав належної оцінки тому факту, що
термін сплати грошей, які розтратила чи
присвоїла собі потерпіла ОСОБА_2, на час
скоєння злочину не сплинув і в нього не було підстав вимагати негайної сплати
цього боргу, тим більше, що розписка дана не ОСОБА_1, а його дружині.

Суд
незаконно послався у вироку на протокол огляду місця події, згідно якого виявлено відсутність
телевізора, а відомо, що під час огляду місця події встановлюються
докази скоєння злочину, а не відсутність
чого не будь.

Органи
досудового слідства фальсифікували матеріали справи тим фактом, що через півроку після подання ОСОБА_4 заяви
їй для впізнання пред'являють фотокартки ОСОБА_1. ОСОБА_2подала заяву в якій
вказувала, що тілесні ушкодження їй
наніс невідомий чоловік, а на а.с. 23
містяться її свідчення де вона вказує,
що знає його як чоловіка ОСОБА_7

Мотиви, з яких суд відкинув свідчення його дружини та
свідка ОСОБА_8 є надуманими.

Судом
некритично оцінені свідчення ОСОБА_2. і щодо обставин проходження нею
судово-медичного огляду, оскільки в
справі відсутні будь-які документи, які
б підтверджували факт її звернення до судово-медичної установи безпосередньо
після отримання нею тілесних ушкоджень і не дано належної оцінки тому
факту, що висновок експерта датований
лише 12.09.2006 р.

Суд не
врахував особу потерпілої, відносно якої
вже виносилась

постанова
про відмову в кримінальному переслідуванні в зв'язку з актом амністії і з тих
же підстав -привласнення чужих грошей і її заява про скоєння відносно неї
злочину ОСОБА_1 свідчить про її небажання віддати гроші.

Визнання
винним за ч.1 ст. 129 КК України
ґрунтується на припущеннях. Суд не надав оцінки показам свідків які є знайомим
потерпілої ОСОБА_3, а працівник міліції
не міг бачити те, що він казав.

Судом не
було дано оцінки діям органів досудового слідства, якими було допущено порушення КПК України.

Свідок ОСОБА_9
перебуває в дружніх стосунках з потерпілою ОСОБА_3.

Мотивуючи
вирок в цій частині суд не навів його показів і мотивів, з яких вони відкинуті.

Свідки
обвинувачення давали суперечливі свідчення.

Заслухавши
доповідача, думку прокурора
підтримавшого свою апеляцію, думку
засудженого ОСОБА_1 який підтримав свою апеляцію, вивчивши доводи апеляцій та матеріали
справи, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора підлягає задоволенню
частково, а засудженого ОСОБА_1 не
підлягає задоволенню з наступних підстав.

Незважаючи
на заперечення своєї вини засудженим,
пояснявшим, що до ОСОБА_2. він не
приїжджав та не погрожував рушницею ОСОБА_6,
винність ОСОБА_1 в скоєні злочинів доведена і підтверджується добутими
досудовим слідством і перевіреними в судовому засіданні доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила
суду, що 06 вересня 2005 року вона
знаходилась зі своїм знайомим ОСОБА_5 на подвір'ї свого домоволодіння

по АДРЕСА_1. Близько 14 год.
30 хв. до будинку під'їхав автомобіль іноземного виробництва темно синього чи
фіолетоврго кольору, з якого вийшли
підсудний з незнайомим їй чоловіком, які
самовільно, не отримавши від неї дозволу
зайшли в двір, де підсудний схопив її
рукою за волосся та став вимагати від неї повернення боргу. При цьому він наніс їй близько 3
ударів кулаком в область спини та декілька ударів ногою в область сідниць та
став вимагати, щоб вона їхала з ними.
Коли вона відмовилась, то підсудний за
волосся затягнув її в хату, вирвав шнур
телефону, щоб вона не мала змоги
зателефонувати в міліцію, став душити
рукою за шию і наніс удар кулаком в область обличчя, продовжуючи висувати вимоги щодо повернення
боргу. Вона відмовилась від повернення боргу,
пояснивши, що такі питання
вирішуються через суд, на що ОСОБА_1
разом з незнайомим чоловіком винесли з хати телевізор "Чайка", що належить її батькам та пригрозив їй, що якщо вона звернеться до міліції зі
скаргами відносно нього, то він
підпалить їй хату і вона більше не побачить своєї дитини. Після цього вони
погрузили телевізор в машину та поїхали.

Копією розписки
від 12 серпня 2005 року підтверджується наявність цивільно -правових відносин
між потерпілою та ОСОБА_4 (а.с.
107, т.1)

З протоколу
огляду документів вбачається, що ОСОБА_2
оглянула розписку від 12 серпня 2005 року та підтвердила, що вона дійсно її писала і саме за цією
розпискою підсудний примушував її до виконання цивільно - правових
зобов"язань. (а.с. 108, т.1)

Витягом
з паспорту на телевізор "Чайка" підтверджується наявність в володінні
ОСОБА_2. телевізора "Чайка" (а.с. 27,
т.1)

З протоколу
огляду місця події від 15 вересня 2005 року вбачається, що був оглянутий будинок по АДРЕСА_1 у
м. Світловодську та виявлено обірваний
шнур телефону та відсутність телевізора,
(а.с. 16, 17, т.1)

В ході
проведення пред'явлення фотознімків для впізнання потерпіла вказала на фотокартку
підсудного як на особу, що 06 вересня
2005 року вчинила відносно неї протиправні дії (а.с. 29, т. 1).

З
протоколу зводин віч-на-віч від 19 березня 2006 року вбачається, що ОСОБА_2 повністю підтвердила свої
покази, а ОСОБА_1 настоював на непричетності
до скоєння злочину, (а.с. 30-31, т. 1)

Покази
потерпілої повністю підтверджуються оголошеними в судовому засіданні показами
свідка ОСОБА_5 , де він засвідчив, що 06 вересня 2005 року він знаходився на
подвір'ї своєї знайомої ОСОБА_2. за адресою АДРЕСА_1. Близько 14 год. 30 хв. до
подвір'я підійшли двоє незнайомих йому чоловіків, один з яких зайшов на територію
подвір'я, схопив ОСОБА_2 за волосся та
став тягнути на вулицю, вимагав
повернення якогось боргу, при чому
завдавав їй удари кулаком в область спини та взутою ногою в область поясниці та
казав, щоб вона їхала з ними. ОСОБА_2
відмовилась їхати, пояснивши, що в неї сама вдома маленька дитина, після чого цей чоловік за волосся затягнув
потерпілу в хату, де між ними
відбувалась розмова на підвищених тонах. Сам свідок залишився на вулиці, а через декілька хвилин з хати вийшов той
чоловік та виніс телевізор, сказавши
потерпілій, що коли вона віддасть
гроші, тоді він поверне їй телевізор.
Разом з другим чоловіком вони винесли телевізор з двору, погрузли його в автомобіль , який стояв неподалік і поїхали. Свідок
повернувся до будинку, де знаходилась
потерпіла, яка скаржилася на біль в
області шиї, спини та поясниці, куди бив її той чоловік, (а.с. 49,
т. 1)

З протоколу
пред'явлення на впізнання від 20 березня 2006 року вбачається, що свідок ОСОБА_5 впізнав ОСОБА_1 як
особу, яка нанесла ОСОБА_2 тілесні
ушкодження та забрала з її домоволодіння телевізор, (а.с. 50,
т.1)

В ході
зводин віч-на-віч 20 березня 2006 року ОСОБА_5 та ОСОБА_1 свідок підтвердив
свої покази, (а.с. 51-52, т.1)

Свідок ОСОБА_10
в судовому засіданні пояснила, що
приблизно 06 чи 07 вересня 2005 року ,
точної дати вона не пам'ятає,
вона з чоловіком їздила на похорони тітки в с

Браїловку
Онуфріївського району. Коли близько 16 години вони повернулись додому , то їх дочка ОСОБА_2 була заплакана, мала на шиї синці, при чому пояснила, що приїжджав ОСОБА_1 ще з якимось
чоловіком, забрали телевізор, при чому ОСОБА_1 бив її по спині, хапав за шию та вимагав повернення якогось
боргу їх шестирічна онука була дуже злякана та також пояснила, що якийсь чоловік бив її маму.

Свідок ОСОБА_11
в судовому засіданні підтвердив покази свідка ОСОБА_10. ,
давши аналогічні свідчення.

З висновку
судово - медичної експертизи № 120 від 29 березня 2005 року вбачається, що у потерпілої ОСОБА_2 були виявлені
тілесні ушкодження у вигляді двох крововиливів на правому плечі, одного крововиливу на лівому плечі, одного крововиливу на правій сідниці, які по ступеню тяжкості відносяться до
категорії легких і не є небезпечними для життя та здоров'я потерпілої. Вказані
тілесні ушкодження могли утворитись в час та при обставинах, вказаних ОСОБА_2 (а. с. 34 ,
т.1)

З
протоколу допиту в якості свідка судмедексперта ОСОБА_12 вбачається, що він підтвердив висновки, викладені в висновку судово - медичної
експертизи, (а.с. 43,
т.1)

СвідокОСОБА_13
засвідчив суду, що ОСОБА_2 працювала
продавцем на ринку у ОСОБА_1 СП.
у 2005 чи в 2006 році. Одного разу він бачив на ній синці, але коли це було і з якого приводу у неї
були синці він пояснити не може.

Свідок ОСОБА_14
в судовому засіданні засвідчила суду,
що вона разом з ОСОБА_2 працювала продавцями на ринку на ОСОБА_4 Від ОСОБА_2. їй
відомо, що у неї перед ОСОБА_4 був борг
на 2700 грн., який утворився внаслідок
нестачі. 6 вересня 2005 року до неї зателефонувала ОСОБА_2 та повідомила, що до неї приїжджав чоловік ОСОБА_4 ще з
якимось чоловіком, побив її та забрав
телевізор. Згодом вона бачила ОСОБА_2,
на тілі якої були тілесні ушкодження,
при чому остання пояснила їй, що
ці тілесні ушкодження їй завдав ОСОБА_1

З протоколу
допиту свідка ОСОБА_15 вбачається, що
вона знає ОСОБА_2 і приблизно в вересні 2005 року вона її зустріла, при чому ОСОБА_2їй розповіла, що цього дня до неї приїжджав чоловік
ОСОБА_4, побив її та забрав з будинку
телевізор. Наступного дня вони разом ходили в міліцію, де потерпілій видали направлення до
судмедексперта, однак його на місці не
було, в зв'язку з чим вони наступного дня
знову пішли до нього і він оглянув потерпілу (а.с. 41,
т.1)

Допитана у
судовому засіданні свідок ОСОБА_4, яка
являється дружиною підсудного,
засвідчила суду, що дійсно між
нею та ОСОБА_4 мали місце цивільно правові відносини, так як остання взяла в неї в борг 2648
грн., про що написала розписку. Однак
її чоловік ОСОБА_1про цю розписку та боргові зобов'язання ОСОБА_2 нічого не знав,
а тому пояснення ОСОБА_2 є наклепом.

Суд вірно оцінив
свідчення свідка ОСОБА_4
в частині того, що ОСОБА_1 нічого не
знав про розписку такими, що дані з
метою уникнення підсудним кримінальної відповідальності за скоєні протиправні
діяння. Крим того, показами свідків і
потерпілої встановлено, що ОСОБА_2не
брала в борг гроші, а ОСОБА_1
вважала, що та зробила нестачу товарів
і взяла розписку про борг, замість того
щоб розібратись у встановленому законом порядку була нестача чи ні, хто винен в ній.

В судовому
засіданні був допитаний свідок ОСОБА_8 ,
який пояснив суду, що він
займається ремонтами автомобілів і 01 вересня 2005 року до нього звернувся
ОСОБА_1 з того приводу, що його
автомобіль зламався. В цей же день він зняв двигун з автомобіля Нісан зеленого
кольору, який належав підсудному та
ремонтував його близько двох тижнів,
впродовж яких підсудний періодично приїжджав до нього на різних
автомобілях та контролював роботу.

Засуджений
вважає, що свідченнями даного свідка
доводиться його непричетність до подій,
які, як вказує ОСОБА_2, мали місце 06 вересня 2005 року, мотивуючи тим, що він навіть не мав змоги приїхати до неї
через знаходження його автомобіля в ремонті. Разом з тим, судова колегія не вважає відсутність у
користуванні підсудного його автомобіля

доказом його
непричетності до скоєння злочину відносно ОСОБА_2, оскільки судом встановлено, що ОСОБА_1 приїжджав до ОСОБА_2. на
автомобілі разом з невстановленим досудовим слідством чоловіком, що підтверджується показами потерпілої, свідка ОСОБА_5 крім того,
як вбачається з показів свідка ОСОБА_8,
під час ремонту автомобіля засуджейого останній використовував інші
транспортні засоби.

Дійсно свідок
ОСОБА_5 в поясненні (а.с. 18)
вказував, що автомобіль був сріблястого
кольору, а при допиті в якості свідка
(а.с. 49) вказав, що автомобіль був
«сріблястого кольору (мокрий асфальт)»,
при зводинах віч - на - віч він вказав,
що автомобіль був темного кольору,
що свідчить лише про те, що
свідок не дуже розбирається в кольорах,
однак об обставинах події він давав послідовні покази які узгоджуються з
показами потерпілої та іншими доказами по справі.

Згідно ст. 306 КПК України суд з власної ініціативи
або за клопотанням прокурора чи інших учасників судового розгляду може
оголосити показання свідка, дані під час
досудового слідства у випадку неявки в судове засідання свідка, явка якого з тих або інших причин неможлива і
тому суд мав право оголосити покази свідка ОСОБА_5

Той факт, що термін сплати грошей по розписці не
сплинув і що розписка дана не ОСОБА_1, а
його дружині не впливає на кваліфікацію злочину.

В заяві (а.с.
10) 7.09.2005 р. ОСОБА_2 просила притягти до кримінальної відповідальності двох
невідомих їй осіб, в поясненні в цей же
день(а.с. 11) вона вказала, що в двір
зайшли двоє чоловіків прізвищ їх вона не знає,
але один з них є чоловіком ОСОБА_4 Таким чином, протиріч в її показах немає.

Слідчий має
право сам вирішувати коли і фотокартки чи особу пред'являти до впізнання і
фальсифікації в даному випадку немає.

Суд законно
послався у вироку на протокол огляду місця події як на доказ.

Покази свідка
ОСОБА_8 та ОСОБА_4 суд не відкинув, а
проаналізував їх поряд з другими доказами та дав їм належну оцінку.

ОСОБА_2 дійсно
звернулась в судово-медичну експертизу 12.09.2005 року і це її право. Висновок
експерта датований 12.09.2005 року і суд дав належну оцінку цьому факту, так як у акті вказано, що тілесні ушкодження могли були спричинені в
строк вказаний ОСОБА_4.

Яка б на думку
засудженого не була потерпіла, це не дає
право скоювати відносно неї злочин.

Таким
чином, суд дав належну оцінку показам
потерпілої та свідків.

Вина підсудного
у скоєні злочину, передбаченого ч.
1 ст.
129 КК України підтверджується слідуючими доказами.

Потерпіла
ОСОБА_6 в судовому засіданні засвідчила суду,
що вона проживає у будинку поряд з будинком ОСОБА_1 01 грудня 2005 року
вранці до будинку ОСОБА_1 приїхали держвиконавці з метою виконання рішення
суду, яке було винесено по цивільній
справі за її позовом до ОСОБА_1 та яким було задоволено її позовні вимоги.
Виконання рішення полягало у перенесенні винограду на подвір'ї домоволодіння
ОСОБА_1 та виконанні стоків для води. Вона разом з виконавцями просила ОСОБА_1
добровільно виконати рішення, на що він
відмовився. Після цього вона пішла до свого будинку, а виконавці залишились виконувати рішення.
Згодом до неї зайшла виконавець ОСОБА_17 та попросила викликати міліцію, так як ОСОБА_1 погрожує зброєю. Через деякий
час приїхала міліція зі зброєю, в бронежилетах та вела з підсудним
перемовини, а він в свою чергу з балкону
свого будинку погрожував їм рушницею. Вона спостерігала за цими подіями з вікна
свого будинку разом з ОСОБА_16, який
перебував у неї вдома. Через деякий час працівники міліції та державні
виконавці поїхали, взявши з собою
робочих, яких привозив ОСОБА_9 для
надання фізичної допомоги при пересаджуванні винограду та встановлені стоків.
ОСОБА_9 лишився у неї їх чекати. Близько 11 год. 30 хв. на вулиці почувся шум автомобіля і вони
подумали, що то привезли робочих. Коли

вони вийшли на
вулицю, то вона почула" голос;
ОСОБА_1, який стояв на балконі другого
поверху свого будинку та направдяв, на неї мисливську рушницю Він висловив
погрози вбити її, сказавши в її
адресу, що вона до ранку не доживе, а йому за це нічого не буде. Знаючи про
те, що раніше ОСОБА_1» притягувався до
адміністративної відповідальності за вчинення пострілів в населеному
пункті, будучи свідком передувавших
погроз ОСОБА_1, державним виконавцям та
працівникам міліції, а також зважаючи на
неприязні відносини, які мали місце між
нею та ОСОБА_1 в неї виникли реальні
побоювання за своє життя, внаслідок чого
у неї погіршився стан здоров'я.

Будучи допитаним
в залі судового засідання свідок ОСОБА_18 повністю підтвердив покази потерпілої
та повідомив, що дійсно 01 грудня 2005
року близько 11 год. 30 хв. в той час, коли
він з потерпілою вийшли на вулицю з її будинку,
ОСОБА_1, перебуваючи на балконі
другого поверху свого будинку направив в бік ОСОБА_3 стволи рушниці та висловив
погрозу її вбити. Він, як і потерпіла
ОСОБА_6 реально сприйняв ці погрози,
оскільки перед цим підсудний чинив опір державним виконавцям та
працівникам міліції також із застосуванням зброї.

Як
потерпіла ОСОБА_3, так і свідок ОСОБА_18
під час зводин віч-на- віч з підсудним ОСОБА_1 повністю підтвердили свої покази
(а.с. 79-80, 82-83,
т.1)

Свідки ОСОБА_19,
ОСОБА_20 в судовому засіданні засвідчили
суду, що 01 грудня 2005 року ними, як державними виконавцями проводились
виконавчі дії біля домоволодіння ОСОБА_1,
але внаслідок того, що останній
поводив себе агресивно та погрожував застосуванням наявної у нього мисливської
зброї, виконавчі дії проведені не були.

Свідки ОСОБА_21
, ОСОБА_22 , ОСОБА_23,
ОСОБА_24, які є працівниками
міліції, пояснили суду, що 01 грудня 2005 року в дообідній час вони
виїжджали за викликом до домоволодіння ОСОБА_1,
оскільки останній перешкоджав держвиконавцям проводити виконавчі дії та
погрожував застосуванням зброї, а саме
мисливської рушниці.

З довідки ДС
вбачається, що ОСОБА_1 є власником
мисливської зброї. (а.с. 69, т.1)

Постановою
Світловодського міськрайонного суду від 29 березня 2005 року ОСОБА_1
притягувався до адміністративної відповідальності за здійснення пострілів з
мисливської рушниці в населеному пункті за
ст. 174 КУпАП. (а.с. 70, т.1) З протоколу обшуку від 27 січня 2006
року вбачається, що за місцем проживання
підсудного було виявлено та вилучено мисливську рушницю ІЖ 12 № КХ 6233. (а.с.
101, т.1)

Порушень норм
КПК України органами досудового слідства не виявлено.

Твердження
засудженого про те, що свідок ОСОБА_9
перебуває в дружніх стосунках з потерпілою ОСОБА_3 не найшли свого
підтвердження. Покази свідка ОСОБА_9 узгоджуються з іншими доказами по справі.

Суд навів покази
засудженого в цій частині у вироку (т.3 а.с. 120) і вказав чому його вина в
скоєнні злочину доведена, а його покази
про те, що він не скоював злочину є намаганням
уникнути відповідальності.

Свідки
обвинувачення не давали суперечливих показів.

Суд вірно
кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч.2 ст.
355, ч.1
ст. 129 КК України.

При
вирішенні питання про призначення покарання суд вірно врахував згідно ст. 65 КК України ступінь тяжкості скоєних
злочинів, особу винного, обставини,
що пом'якшують чи обтяжують покарання.

Так, засуджений скоїв злочини невеликої та середньої тяжкості, за місцем проживання характеризується
негативно, на обліку у лікарів
нарколога та психіатра не перебуває,
одружений.

Обставинами
, що пом'якшують покарання визнано
те, що підсудний є інвалідом другої
групи, а також постраждалим від
наслідків аварії на ЧАЕС.

Обставин, що обтяжують
покарання не встановлено.

На підставі
викладеного, враховуючи обставини, що пом'якшують покарання колегія суддів
вважає, що суд правильно вирішив, що виправлення та перевиховання засудженого
можливе без ізоляції його від суспільства,
а тому підсудному обґрунтовано призначено покарання в межах санкцій ч. 2 ст.
355, ч. 1 ст.
129 КК України., із
застосуванням ст. 75 КК України.

Однак, ОСОБА_1 не згоден на застосування амністії і
тому Закон України «Про амністію» від 19 квітня 2005 року не може бути
застосований до нього.

Керуючись ст. ст.
362, 366 КПК України, колегія суддів , -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
прокурора задовольнити частково,
апеляцію засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Світловодського міськрайонного суду
від 25 жовтня 2007 року стосовно ОСОБА_1 змінити, виключити з резолютивної частини вироку
вказівку про його звільнення від призначеного покарання ОСОБА_1 на підставі
п.»ж» ст. 1 Закону України «Про
амністію» від 19 квітня 2005 р.

В решті вирок
залишити без зміни.