справа № 208/807/15-к
№ провадження 1-кп/208/206/15
УХВАЛА
Іменем України

13 лютого 2015 р. м. Дніпродзержинськ
Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, у складі:
Головуючого, судді ОСОБА_1 ,
При секретарі ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
Потерпілої ОСОБА_4 ,
Обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання потерпілої ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності, з підстав передбачених ст.. 46 КК України, відносно обвинуваченого:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської обл., громадянина України, освіта професійно - технічна, не працюючого, розлученого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше в силу ст. 89 КК України не судимого:
за ч. 1 ст. 164 КК України,
суд, -
встановив:
ОСОБА_5 згідно рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 09 грудня 2010 року, зобов`язаний до сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей: сина - ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , і доньки ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття ОСОБА_6 і ОСОБА_7 в особі ОСОБА_8 . Однак, ОСОБА_5 , достовірно знаючи про свій обов`язок щодо утримання дітей шляхом виплати аліментів згідно вказаного рішення суду, будучи 08.06.2011 року попередженим державним виконавцем про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів, встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), діючи умисно, вдався до ухилення від сплати встановлених рішенням суду аліментів на утримання дітей, допустивши таким чином заборгованість зі сплати аліментних платежів, чим порушив ч. 10 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», яка передбачає, що при наявності заборгованості по аліментах у розмірі, що сукупно перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, особа притягується до кримінальної відповідальності за злісне ухилення від сплати аліментів.
Відповідно рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 09 грудня 2010 року, ОСОБА_5 повинен сплачувати аліменти в наступному розмірі: за жовтень 2012 року - 1009,00 грн.; листопад 2014 року - 1009,00 грн.; грудень 2012 року - 1009,00 грн..; січень 2013 року - 1028,00 грн.; лютий 2013 року - 1028,00 грн.; березень року - 1028,00 грн.; квітень 2013 року - 1028,00 грн.; травень 2013 року - 1028,00 грн.; червень 2013 року - 1028,00 грн.; липень 2013 року - 1048,00 грн.; серпень 2013 року - 1048,00 грн.; вересень 2013 року - 1048,00 грн.; жовтень 2013 року - 1048,00 грн.; листопад 2013 року - 1048,00 грн.; грудень 2013 року - 1048,00 грн., січень 2014 року - 1093,00 грн.; лютий року - 1093,00 грн.; березень 2014 року - 1093,00 грн.; квітень 2014 року - 819,00 грн.; травень 2014 року - 197,00 грн.; червень 2014 року -547,00 грн.; липень 2014 року - 575,00 грн.; серпень 2014 року - 575,00 грн.; вересень 2014 року - 575,00 грн.; жовтень 2014 року - 575,00 грн.; листопад 2014 року - 575,00 грн.; грудень 2014 року - 575,00 грн.; січень 2015 року -397,00 грн.
Проте, в період часу з 01.10.2012 року до 15.04.2014 року, ОСОБА_5 працював у приватних осіб за усною домовленістю, маючи заробіток, аліменти добровільно не виплачував, матеріальної допомоги на утримання дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не надавав, до Державної служби зайнятості населення з питань працевлаштування не звертався, зусиль до пошуку роботи не докладав і допустив заборгованість зі сплати аліментів на загальну суму 19 308 гривень.
Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно абзацу четвертого п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України. При цьому зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.
Крім того, відповідно до ч.З ст. 183 Сімейного кодексу України якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.
Крім цього, у періоди часу з 16.04.2014 року до 01.05.2014 року та з 01.06.2014 року до 21.01.2015 року ОСОБА_5 працював у приватних осіб за усною домовленістю, маючи заробіток, аліменти добровільно не виплачував, матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_7 не надавав, до Державної служби зайнятості населення з питання працевлаштування не звертався, зусиль до пошуку роботи не докладав і допустив заборгованість зі сплати аліментів на загальну суму 4667 гривень.
Також, у період часу з 01.05.2014 року до 01.06.2014 року ОСОБА_5 працював у приватних осіб за усною домовленістю, маючи заробіток, аліменти виплачував, але не в повному обсязі, а частково, сплативши 350 гривень з нарахованих до сплати 547 гривень, чим також порушив ч. 10 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».
Таким чином ОСОБА_5 , будучи працездатною особою, знаючи про обов`язок зі сплати аліментів та будучи попередженим про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів, маючи умисел на злісне ухилення від сплати аліментів, злісно ухилявся від сплати аліментів у періоди часу з 01.10.2012 року до 15.04.2014 року, з 16.04.2014 року до 01.05.2014 року, з 01.06.2014 року до 21.01.2015 року, та з 01.05.2014 року до 01.06.2014 року, внаслідок чого допустив заборгованість зі сплати аліментів за 28 місяців або у твердій грошовій сумі 24 172 грн.
Дії ОСОБА_5 , кваліфіковані органом досудового слідства як кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 164 КК України, тобто умисні дії, що виразилися у злісному ухиленні від сплати, встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).
В судовому засіданні з боку потерпілої ОСОБА_4 заявлено клопотання про закриття провадження, з підстав передбачених ст.. 46 КК України, а саме примирення між нею та обвинуваченим, що виразилася в тому, що 12.02.2015 року, ОСОБА_5 повністю виплатив суму заборгованості по аліментам на утримання сина ОСОБА_9 та доньки ОСОБА_10 , що утворилася за період з 01.10.2012 року по 21.01.2015 року, в сумі 24 172 гривень, і на даний час заборгованості не має, та примирився з нею.
Клопотання потерпілої ОСОБА_4 , підтримано обвинуваченим ОСОБА_5 у повному обсязі, який пояснив, що свою вину у скоєні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 164 КК України визнає повністю, не оспорюючи кваліфікацію його дій, та пояснив, що дійсно 12.02.2015 року він виплатив суму заборгованості по аліментним зобов`язанням потерпілій ОСОБА_4 в розмірі 24 172 гривень, примирився з потерпілою.
Просить кримінальне провадження за його обвинуваченням за ч. 1 ст. 164 КК України, провадженням закрити, з підстав передбачених ст. 46 КК України.
Прокурор, не заперечував щодо заявленого клопотання, з врахуванням підтвердження потерпілої погашення обвинуваченим заборгованості по аліментним зобов`язанням в сумі 24 172 гривень, в повному обсязі, також враховуючи, що ОСОБА_5 приймає міри для уникнення подальшого порушення аліментних зобов`язань, примирився з потерпілою, а тому вважає, що можливе закриття провадження з підстав ст.. 46 КК України.
Вислухав сторони, дослідив матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного:
Так, як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_5 органом досудового слідства обвинувачується у скоєні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, яке згідно до ч. 2 ст. 12 КК України, відноситься до злочину невеликої тяжкості.
Згідно до характеризуючи даних обвинувачений ОСОБА_5 раніше, в силу ст..89 КК України, не засуджений.
Довідкою виданою державним виконавцем ОСОБА_11 Заводського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції від 12.02.2015 року за № 8/04-14/1795 підтверджено, що заборгованість по аліментам за виконавчим листом № 6-33 від 13.04.2011 року, виданим Заводським районним судом м. Дніпродзержинська про стягнення аліментів з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та доньки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відсутня.
Згідно до ст. 46 КК України, особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.
На підставі вище зазначеного, вивчив матеріали кримінального провадження, вислухав учасників процесу, які підтримали заявлене потерпілою ОСОБА_4 клопотання, в порядку ст. 46 КК України, та встановив що обвинувачений примирився з потерпілою та відшкодував завдану ним заборгованість по аліментам у повному обсязі, керуючись вимогами ст.. 46, ч. 1 ст. 164 КК України, ст..ст. 285-288 КПК України, суд
ухвалив:
ОСОБА_5 , як обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, з підстав передбачених ст.. 46 КК України звільнити від кримінальної відповідальності.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області, через суд першої інстанції, протягом семи днів з дня її оголошення.
Ухвала суду першої інстанції, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала суду не набрав законної сили.

Копію ухвали вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1