Справа № 488/417/13- к р.
Провадження № 1-кп/488/18/2013 р.
В И Р О К

Іменем України

19.12.2013 року

Корабельний районний суд міста
Миколаєва

у складі: головуючого суддіКороткова
Т.В.при секретаряхСидоровій Т.А.,
Безхмельнициній О.О.за участю
прокурорів:Гончарова В.В., Непши Н.П.,
Рябоконь А.В.обвинувачених:ОСОБА_7,
ОСОБА_8потерпілого:ОСОБА_9представника
потерпілого:ОСОБА_10

розглянувши в судовому засіданні
кримінальне провадження за
обвинуваченням:

ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець міста
Миколаєва, громадянин України,
українець, не одружений, не працює,
раніше не судимий, зареєстрований та
мешкає за адресою: АДРЕСА_1;

ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженець міста
Миколаєва, громадянин України,
українець, не одружений, не працює,
раніше не судимий, зареєстрований та
мешкає за адресою: АДРЕСА_1;

обвинувачених у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого частиною 2 статті 296 КК
України, -

ВСТАНОВИВ:

01.09.2012 року близько 21:00 години
обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8,
знаходячись в стані алкогольного
сп'яніння, пересувались на мопеді
«ЯМАХА» під керуванням ОСОБА_8 по
проспекту Жовтневому в Корабельному
районі міста Миколаєва, де перед
світлофором, на перехресті проспекту
Жовтневого та вулиці Новобудівної,
порушуючи правила дорожнього руху,
зробили маневр в напрямку автобусу
«Рута», державний номер НОМЕР_1, який
перевозив пасажирів за маршрутом № 52,
внаслідок чого водій автобусу змушений
був різко загальмувати, що призвело
падіння пасажирів, що їхали стоячи,
серед яких був потерпілий ОСОБА_9, який,
обурившись поведінкою обвинувачених
на дорозі, попросив водія маршрутного
таксі відкрити двері автобусу, вийшов
на дорогу та, підійшовши до
обвинувачених, що знаходились на
мопеді, зробив їм зауваження з приводу
їх поведінки на дорозі. В свою чергу
обвинувачені, діючи спільно,
проявляючи явну неповагу до
суспільства, в присутності інших
пасажирів автобусу та перехожих,
висловлюючись на адресу потерпілого
нецензурною лайкою, спільно почали
наносити йому удари в область тіла та
голови. В цей час інший чоловік, чия
особа не була встановлена в ході
розслідування спробував відволікти
увагу обвинуваченого ОСОБА_8, який, не
бажаючи припиняти свої хуліганські
дії, побіг в бік цієї людини,
висловлюючись на його адресу
нецензурною лайкою, внаслідок чого той
втік з місця події. В цей же час
обвинувачений ОСОБА_7, продовжуючи свої
хуліганські дії, діючи з особливою
зухвалістю, на очах обурених громадян
декілька разів вдарив потерпілого о
борт автобусу. В цей час на місце події
повернувся обвинувачений ОСОБА_8 та
спільно із ОСОБА_7 наніс потерпілому ще
декілька ударів руками в область
тулубу та голови, від чого останній
впав на землю. Дії обвинувачених
намагався зупинити водій маршрутного
таксі - свідок ОСОБА_11, однак вони на
його дії не відреагували, продовжуючи
бити потерпілого. Дії обвинувачених
були припинені працівниками міліції,
які прибули на місце події.

Допитаний в судовому засіданні
обвинувачений ОСОБА_7, свою провину у
вчиненні інкримінованого йому
кримінального правопорушення визнав
частково та повідомив суду, що 01.09.2012
року він із братом, ОСОБА_8 їхали на
мопеді. При цьому обидва вони
перебували у стані алкогольного
сп'яніння. Діючи умисно, ОСОБА_7 рукою
вдарив по дзеркалу маршрутного таксі
під керуванням ОСОБА_12, не пояснивши
суду причину, по якій він це зробив, а
ОСОБА_8 створив цьому ж маршрутному
таксі перешкоду у русі, «підрізавши»
його. На перехресті проспекту
Жовтневого та вулиця Новобудівної
маршрутне таксі зупинилося, з нього
вийшов раніше не відомий
обвинуваченому потерпілий ОСОБА_9, який
також знаходився у стані алкогольного
сп'яніння, із іншою особою. Вони
підійшли до мопеду, на якому сиділи
обвинувачені, після чого потерпілий
вдарив ОСОБА_7, а інша особа - ОСОБА_8
Внаслідок ударів обвинувачені разом із
мопедом впали, після чого ОСОБА_7
піднявся, та наніс потерпілому
декілька ударів руками в голову, після
чого штовхнув потерпілого, який
вдарився о маршрутне таксі. Потерпілий
йому наніс лише один удар - перший.
Після цього удари наносив тільки
ОСОБА_7

Дії обвинуваченого намагався
припинити водій маршрутки, а також інші
люди, що перебували поруч, які кричали
та просили їх припинити бійку, але
обвинувачений на це не реагував, а
потім підбігли співробітники міліції,
які припинили нанесення ним ударів
потерпілому. На думку обвинуваченого,
усі події відбувалися дуже швидко та
тривали близько п'яти хвилин.

Вважає, що ОСОБА_8 дійсно порушив
правила дорожнього руху, у тому числі
тим, що керував транспортним засобом у
стані алкогольного сп'яніння, за що на
нього було накладене стягнення у
вигляді громадських робіт, яке було ним
виконане у повному обсязі. При цьому
зауважує, що потерпілому його брат
удари не наносив, оскільки у цей час
переслідував та бив вищевказану іншу
особу.

Причиною бійки вважає поведінку
потерпілого.

Зі слів водія маршрутного таксі -
свідка ОСОБА_12, йому відомо, що
потерпілий пропонував свідку написати
заяву на обвинувачених, щоб отримати з
них гроші.

Обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у
вчиненні інкримінованого йому
кримінального правопорушення не
визнав та надав суду показання, які в
цілому узгоджуються із показаннями
ОСОБА_7, зауваживши, що в ході описаних
подій вони обоє та потерпілий ОСОБА_9
висловлювалися нецензурною лайкою.
Також обвинувачений пояснив, що дійсно
бігав за іншим чоловіком, намагаючись
його вдарити, але не бив. Повернувшись
до місця події, бачив, як ОСОБА_7 один
раз штовхнув потерпілого так, щоб той
вдарився об автобус.

Винність ОСОБА_7, ОСОБА_8 у скоєні
інкримінованого їм кримінального
правопорушення (злочину), незважаючи на
заперечення вини самими
обвинуваченими, підтверджується
іншими доказами, дослідженими судом.

Так, з показань потерпілого ОСОБА_9
вбачається, що 01.09.2012 року він в якості
пасажира їхав у маршрутному таксі № 52
по проспекту Жовтневому. В автобусі
було близько 30 пасажирів. На відрізку
проспекту Жовтневого між вулицями
Металургів та Новобудівної, маршрутку
«підрізав» мопед, на якому знаходилися
обидва обвинувачені, за кермом був РАК
Д.В. На перехресті проспекту Жотвневого
та вулиці Новобудівної потерпілий та
водій вийшли із претензіями до
обвинувачених з приводу їх поведінки,
потерпілий зробив їм зауваження.
ОСОБА_7 зліз з мопеду та направився до
маршрутки, потерпілий намагався його
стримати, підбіг ОСОБА_8 та вони удвох
почали бити потерпілого, нанісши йому
3-4 удари в область голови, а коли він
упав, підняли його та почали бити об
маршрутку, внаслідок чого він втратив
свідомість, при цьому першим удар
завдав ОСОБА_7 Прийшовши до тями,
побачив співробітників міліції, які на
службовій машині відвезли його до
райвідділу міліції. Сам обвинувачених
не бив, нецензурною лайкою не
виражався, до того, як втратив
свідомість, чув, що люди навколо
кричали, вимагаючи від обвинувачених
припинення їх протиправної поведінки.

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_13 пояснив, що 01.09.2013 року,
здійснюючи патрулювання, в районі
будинку № 309 по проспекту Жовтневому
(на розі проспекту Жовтневого та вулиці
Новобудвної), побачив скупчення людей.
Підійшовши, побачив, що обвинувачені
вдвох б'ють потерпілого ОСОБА_9 На думку
свідка, обвинувачені знаходилися у
стані алкогольного сп'яніння. Після
припинення бійки виявилося, що у
потерпілого наявні тілесні ушкодження,
він проїхав до райвідділу для
написання заяви, туди ж згодом привезли
обвинувачених, при чому на
обвинуваченого ОСОБА_8 співробітниками
ДАЇ складалися матеріали про вчинені
ним адміністративні правопорушення.

Свідок ОСОБА_12 суду повідомив, що 01.09.2012
року він, керуючи маршрутним таксі,
рухався по маршруту № 52 по проспекту
Жовтневому від вулиці Металургів в бік
вулиці Новобудівної, коли йому по
лівому боковому дзеркалу наніс удар
рукою один з обвинувачених, що
випередили його маршрутне таксі на
своєму мопеді. Оскільки ОСОБА_8 керував
мопедом, вважає, що по дзеркалу вдарив
ОСОБА_7 Після цього обвинувачені
«підрізали» його, внаслідок чого він
змушений був загальмувати, що призвело
до падіння пасажирів, а маршрутне таксі
було заповнене повністю (приблизно 35-40
пасажирів). Після цього один з
пасажирів, а саме потерпілий ОСОБА_9,
який знаходився у стані алкогольного
сп'яніння, попросив його відкрити
двері, оскільки хотів зробити
обвинуваченим зауваження. З маршрутки
свідок та потерпілий вийшли разом,
потерпілий зробив обвинуваченим
зауваження, а потім на щось відволікся
та раптом побачив, що між
обвинуваченими та потерпілим
відбувається бійка, хто наніс удар
першим, він не бачив. Усі вони
виражалися нецензурною лайкою. Його
намагання та спроби інших осіб
припинити бійку не призвели до
результату, адже обвинувачені,
наносячи потерпілому удари, не бажали
припиняти свої дії. На місце події
швидко прибув наряд міліції, який і
припинив бійку. У потерпілого текла
кров з носа. Приблизно через місяць
після цієї події до нього приходив
потерпілий, пропонував йому також
написати заяву на обвинувачених та
стягнути з них спричинену йому шкоду,
але він відмовився, оскільки вважає, що
шкода йому не була спричинена.

Досліджені судом письмові докази
стосуються тих обставин, які не
заперечувалися учасниками
кримінального провадження. Так, з
висновку експерта № 436 від 17.01.2013 року
(а.п. 26-27) вбачається, що у потерпілого
були виявлені тілесні ушкодження у
вигляді струсу головного мозку,
інфікованої рани нижньої губи, забоїв
м'яких тканин обличчя, саден правого
ліктьового суглобу, що відносяться до
категорії легких тілесних ушкоджень,
спричинивших короткочасний розлад
здоров'я та могли утворитися від дій
тупих твердих предметів, за механізмом
удару, в тому числі і за обставин,
викладених постанові (які є
аналогічними тим, що викладені в
обвинуваченому акті). Потерпілому було
спричинено не менше 2-3 травматичних
дій, в момент спричинення тілесних
ушкоджень потерпілий міг знаходитися
як у вертикальному, так і в
горизонтальному положеннях. В крові
потерпілого виявлений етиловий спирт в
концентрації 0,53 проміле.

Окрім того, судом досліджені протоколи,
складені у відношенні обвинуваченого
ОСОБА_8 у зв'язку з порушенням ним
правил дорожнього руху, які не
стосуються суті пред'явленого
обвинувачення (керування транспортним
засобом, не зареєстрованим у
встановленому порядку та без
документу, що підтверджує право
керування).

Аналізуючи досліджені докази, суд
відзначає, що показання учасників
кримінального провадження практично
не містять протиріч в частині, що
описує поведінку учасників
кримінального провадження до моменту
виходу з маршрутного таксі потерпілого
та свідка ОСОБА_12, але подальші події
вони описують з деякими розходженнями.

Зокрема, обвинувачений ОСОБА_7 не
заперечує, що наносив потерпілому
удари рукою в область голови та тулуба,
але заявляє, що такі його дії були
викликані саме поведінкою потерпілого,
який першим завдав йому удар. Проте, ці
показання підтверджується лише
показаннями іншого обвинуваченого,
його брата ОСОБА_8 Потерпілий
категорично заперечує проти цього, а
свідок ОСОБА_12 заявив, що відволікся та
не бачив, хто наніс удар першим. При
цьому, показання обвинувачених про те,
що удари потерпілому наносив виключно
ОСОБА_7, не знайшли свого підтвердження
в судовому засіданні та спростовуються
показаннями як потерпілого, так і обох
свідків, які заявили про те, що
обвинувачені спільно наносили удари
потерпілому.

З іншого боку, показання, дані
потерпілим суду, не були спростовані в
ході судового розгляду.

За таких обставин суд критично
ставиться до показань обвинувачених в
частині, в якій вони не підтверджуються
іншими дослідженими судом доказами та
оцінює їх, як обраний ними спосіб
захисту від обвинувачення, спрямований
на уникнення відповідальності за
вчинені дії.

За таких обставин суд вважає, що дії
обвинувачених, які підлягають
кваліфікації, почалися із того, що вони
створили перешкоду в русі маршрутного
транспортного засобу під керуванням
свідка ОСОБА_12, продовжилися тим, що на
правомірне та обґрунтоване зауваження
потерпілого ОСОБА_9 відреагували
шляхом нанесення йому ударів руками в
область голови та тулубу, побиття його
ОСОБА_7 о борт автобусу та спричинення
легких тілесних ушкоджень, що потягли
короткочасний розлад здоров'я,
ігнорували спроби та прохання
присутніх на місці події осіб (свідка
ОСОБА_12, чоловіка, особа якого не
встановлена та інших присутніх
пасажирів маршрутного таксі та
перехожих) припинити свої неправомірні
дії та були зупинені лише
співробітниками міліції. Викладені
обставини, на думку суду,
характеризують дії обвинувачених як
такі, що супроводжувались особливою
зухвалістю.

Таким чином, проаналізувавши
досліджені в судовому засіданні докази
в їх сукупності, суд вважає доказаною
вину обвинувачених у вчиненні
інкримінованого їм кримінального
правопорушення (злочину). Дії
обвинувачених, тобто грубе порушення
громадського порядку з мотивів явної
неповаги до суспільства, що
супроводжувались особливою
зухвалістю, вчинене групою осіб
(хуліганство), суд кваліфікує за
частиною 2 статті 296 КК України.

Вивченням особистості обвинуваченого
ОСОБА_7 встановлено, що він повнолітній
(а.п. 21), раніше не судимий (а.п. 22), на
обліку у лікаря-психіатра (а.п. 23) та
лікаря-нарколога (а.п. 24) не знаходиться,
за місцем проживання характеризується
позитивно (а.п. 25).

Вивченням особистості обвинуваченого
ОСОБА_8 встановлено, що він повнолітній
(а.п. 28), раніше не судимий (а.п. 32), на
обліку у лікаря-психіатра (а.п. 29) та
лікаря-нарколога (а.п. 30) не знаходиться,
за місцем проживання характеризується
позитивно (а.п. 31).

Призначаючи покарання, суд враховує
ступінь тяжкості скоєного
обвинуваченими кримінального
правопорушення (злочину), який
відноситься до злочинів середньої
тяжкості, сукупність усіх обставин, що
характеризують даний злочин, який є
умисним, особистості обвинувачених,
про що детально вказано вище.

Обставини, що пом'якшують покарання,
судом не встановлені.

Обставиною, що обтяжує покарання
обвинувачених, у відповідності до
пункту 15 частини 1 статті 67 КК України,
суд вважає вчинення злочину у стані
алкогольного сп'яніння.

Таким чином, суд доходить до висновку
про призначення обвинуваченим
покарання у вигляді обмеження волі у
розмірі, що буде достатнім як для
покарання обвинувачених, так і для їх
виправлення та запобігання вчиненню
нових злочинів як ними, так і іншими
особами, однак вважає можливим
виправлення обвинувачених без
відбування покарання та звільнення їх
від відбування покарання з
випробуванням в порядку, передбаченому
статтею 75 КК України з покладенням на
них обов'язків, передбачених статтею 76
КК України.

Прокурором первісно був поданий позов
про стягнення витрат на стаціонарне
лікування потерпілого в сумі 11.523,33
гривні (а.п. 33), але в ході судового
розгляду позовні вимоги були
прокурором зменшені до 962,29 гривень (а.п.
116-118). На доведення позовних вимог
прокурором надана довідка-розрахунок
№ 84 від 09.12.2013 року (а.п. 122) на вказану
суму.

Вказані позовні вимоги були визнані
обвинуваченими в повному обсязі.

Відповідно до статті 1206 ЦК України
особа, яка вчинила злочин, зобов'язана
відшкодувати витрати закладові
охорони здоров'я на лікування
потерпілого від цього злочину, а якщо
лікування проводилося закладом
охорони здоров'я, що є у державній
власності, у власності Автономної
Республіки Крим або територіальної
громади, кошти на відшкодування витрат
на лікування зараховуються до
відповідного бюджету.

Відповідно до пункту 8 Постанови
Пленуму ВСУ № 11 від 07.07.1995 року «Про
відшкодування витрат на стаціонарне
лікування особи, яка потерпіла від
злочину, та судових витрат», у разі
вчинення злочину групою осіб витрати
на стаціонарне лікування потерпілого
стягуються з кожного засудженого
окремо з урахуванням ступеня їх вини та
майнового стану.

За таких обставин суд доходить
висновку про задоволення заявленого
прокурором позову та про стягнення
суми, на яку він заявлений із обох
обвинувачених в рівних частках,
оскільки вважає, що вони однаково винні
у спричиненні шкоди здоров'ю
потерпілого.

ОСОБА_9 заявлені позовні вимоги про
відшкодування матеріальної шкоди в
розмірі 1.500,00 гривень та моральної
шкоди в розмірі 10.000,00 гривень (а.п. 6). В
якості доказів спричинення
матеріальної шкоди представником
потерпілого (цивільного позивача)
подані документи (чеки), що
підтверджують той факт, що потерпілим
на лікування понесені витрати у
розмірі 1.451,33 гривень. Оригінали чеків
оглянуті в судовому засіданні, копії
приєднані до матеріалів кримінального
провадження (а.п. 62-64). В обґрунтування
вимог про відшкодування моральної
шкоди потерпілий заявив про те, що у
зв'язку із отриманими тілесними
ушкодженнями він тривалий час
лікувався - спочатку у лікарні, а потім
дома, амбулаторно, а тому був порушений
усталений порядок його життя, він був
позбавлений можливості поїхати
працювати за кордон.

Обвинувачені заявлений потерпілим
позов не визнали, пояснивши, що на їх
думку, його ціна завищена, особливо
щодо відшкодування моральної шкоди.
Таким чином, заперечення обвинувачених
проти позову обмежуються лише їх
незгодою із сумою, на яку він заявлений
та не стосуються предмету та підстав
позову.

Відповідно до статті 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала. В ході
судового розгляду доведено те, що
ОСОБА_9 дійсно понесені витрати на
лікування у розмірі 1.451,33 гривень, тому
суд доходить до висновку про часткове
задоволення позовних вимог, що
стосуються відшкодування матеріальної
шкоди.

Відповідно до статті 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними діями,
відшкодовується особою, що її завдала.

При вирішенні питання стосовно
обґрунтованості вимог позивача про
відшкодування моральної шкоди, з
урахуванням вимог пункту 2 частини 2
статті 23 ЦК України, суд виходить із
наступного. Діями обвинувачених дійсно
спричинена потерпілому моральна шкода,
яка полягає в душевних стражданнях, які
останній зазнав у зв'язку із
протиправною поведінкою
обвинувачених. При визначенні розміру
грошового відшкодування моральної
шкоди, суд, у відповідності до частини 3
статті 23 ЦК України враховує характер
кримінального правопорушення
(злочину), вчиненого обвинуваченими,
ступінь їх вини, глибину душевних
страждань потерпілого, що знаходяться
у причинно-наслідковому зв'язку із
діями обвинувачених, вимоги розумності
та справедливості, а також майновий
стан обвинувачених, які на даний час не
працюють, не мають сталих джерел
доходів, приходячи, таким чином, до
висновку про часткове задоволення
вимог ОСОБА_9 про відшкодування
моральної шкоди.

Відповідно до пункту 13 Постанови
Пленуму ВСУ № 3 від 31.03.1989 року, особи,
діяння яких були об'єднані спільним
злочинним наміром, а заподіяна ними
шкода стала наслідком їх спільних дій,
несуть солідарну відповідальність по
відшкодуванню шкоди.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 370, 374
Кримінально-процесуального кодексу
України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні
кримінального правопорушення
(злочину), передбаченого частиною 2
статті 296 КК України та призначити йому
покарання у вигляді обмеження волі
строком на 2 (два) роки.

На підставі частини 1 статті 75 КК
України звільнити ОСОБА_7 від
відбування покарання з випробуванням,
встановивши іспитовий строк
тривалістю 1 (один) рік, поклавши на
нього на підставі пункту 3 частини 1
статті 76 КК України обов'язок
повідомляти органи
кримінально-виконавчої системи про
зміну місця проживання, роботи або
навчання.

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні
кримінального правопорушення
(злочину), передбаченого частиною 2
статті 296 КК України та призначити йому
покарання у вигляді обмеження волі
строком на 2 (два) роки.

На підставі частини 1 статті 75 КК
України звільнити ОСОБА_7 від
відбування покарання з випробуванням,
встановивши іспитовий строк
тривалістю 1 (один) рік и, поклавши на
нього на підставі пункту 3 частини 1
статті 76 КК України обов'язок
повідомляти органи
кримінально-виконавчої системи про
зміну місця проживання, роботи або
навчання.

Позов прокурора в інтересах держави в
особі фінансового управління
Жовтневої районної державної
адміністрації Миколаївської області
задовольнити, стягнути на користь
держави в особі фінансового управління
Жовтневої районної державної
адміністрації Миколаївської області
(ідентифікаційний код юридичної особи
37992601, р/р 0172 у ГУ ДКСУ в
Миколаївській області, МФО 826013, код
платежу 24060300):

- з ОСОБА_7 - 481,15 гривень (чотириста
вісімдесят одну гривню 15 копійок);

- з ОСОБА_8 - 481,15 гривень (чотириста
вісімдесят одну гривню 15 копійок).

Позов ОСОБА_9 задовольнити частково,
стягнути з ОСОБА_7, ОСОБА_8 солідарно на
користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду у
розмірі 1.451,33 гривень (одна тисяча
чотириста п'ятдесят одна гривня 33
копійки) та моральну шкоду у розмірі
1.500,00 (одна тисяча п'ятсот) гривень.

Вирок може бути оскаржений до
апеляційного суду Миколаївської
області через Корабельний районний суд
міста Миколаєва протягом 30 днів з дня
його проголошення.

Суддя
Т.В. Коротков