Справа 688/5668/14-к
№ 1-кп/688/6/15
Вирок
Іменем України
26 січня 2015 року м.Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Шепетівці кримінальну справу у кримінальному провадженні №0001094 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Воркута, республіка Комі, Російської Федерації, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Шепетівським МВУДМС України в Хмельницькій області 28 березня 2013 року), раніше судимого:

1) вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 05 серпня 2010 року за ч.1 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі, із звільненням від відбування покарання на підставі ст.75 КК України з випробуванням протягом іспитового строку терміном 2 роки;

2) вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 03 травня 2012 року за ч.3 ст.185, ст.71 КК України у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі. Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 липня 2014 року звільнений від покарання на підставі ст.2 Закону України «Про амністію в 2014 році».

за ч.3 ст. 185 КК України,

встановив:
ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за вчинення умисних злочинів проти власності, маючи не зняту та непогашену судимість, повторно вчинив злочин проти власності. 27 листопада 2014 року близько 01 години 00 хвилин ОСОБА_4 , керуючись корисливим мотивом, з метою заволодіння чужим майном, зірвавши навісний замок з вхідних дверей, проник в сарай ОСОБА_6 , що розташований по АДРЕСА_1 , звідки повторно таємно викрав пластикову каністру ємністю 20л., вартістю 50 грн., пластикову каністру ємністю 5л., вартістю 17 грн., 65 л. дизельного пального, вартістю 16,50 грн. за один літр на загальну суму 1072 грн., які належали ОСОБА_5 , а всього майна на загальну суму 1139,50 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину визнав повністю та показав, що зареєстрований і проживає у будинку по АДРЕСА_1 , куди повернувся після звільнення з місць позбавлення волі. 26 листопада 2014 року близько 23 години перебував на залізничному вокзалі в м.Шепетівці, де вживав пиво. Побачивши автомобіль марки «Citroen», підійшов до водія та запропонував останньому придбати у нього соляру. В розмові домовилися про ціну 13 грн. за один літр та поїхали до будинку, де він проживає. По дорозі, підібрали ще одного чоловіка, який підсів до них в автомобіль, маючи дві каністри для пального по 20л. кожна. Під`їхавши до будинку, він запропонував покупцям залишитися в автомобілі, сам зайшов на подвір`я, за допомогою молотка збив навісний замок з вхідних дверей до сараю, в якому знаходилася бочка з пальним. Зайшовши в сарай, побачив дві каністри на 5л. та 20л., з пальним та відніс їх в автомобіль. Після цього викотив бочку з сараю на подвір`я, за допомогою шланга наповнив дві каністри по 20л., що належали покупцям, відніс їх в автомобіль, і всі разом поїхали в сторону парку, де хлопці розрахувалися з ним за придбане пальне, віддавши йому 700 грн. Вказав, що проживає у будинку, який належить його бабусі ОСОБА_7 та дядькові ОСОБА_6 . Бабуся виховувала його з дитинства, оскільки втратив матір у віці 8 місяців. Вільного доступу до сараю він не мав. Вказаним приміщенням користувався лише син дядька ОСОБА_5 , ключі від сараю були лише в останнього. Знав, що в сараї є бочка з пальним, оскільки напередодні допомагав ОСОБА_5 занести бочку з пальним в сарай. Вчинив крадіжку з образи на родичів, які не привітали його з днем народження. Гроші витратив на власні потреби.

У вчиненому розкаявся. Кількість та вартість викраденого майна, зазначені в обвинуваченні, не оспорює. Заподіяні збитки відшкодував. Зазначив, що правильно розуміє зміст фактичних обставин справи і вважає недоцільним їх дослідження, оскільки вони ніким не оспорюються.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні суду показав, що вранці 27 листопада 2014 року, прийшовши на подвір`я до батька та бабусі по АДРЕСА_1 , побачив, що бочка, з дизельним пальним, яка зберігалася в сараї, знаходиться на подвір`ї. Оглянувши бочку, зрозумів, що у ній залишилося близько 10-15 л. пального. Фактично було викрадено 65 л. пального, в т.ч. дві каністри з пальним. Вказав, що пальне належить йому, ключі від сараю були лише в нього. Збитки йому відшкодовані, просить обвинуваченого суворо не карати.

Крім показань обвинуваченого та потерпілого, вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджена дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами.

Протоколом огляду місця події від 02 грудня 2014 року, з фото-таблицями до нього, з якого слідує, що місцем вчинення злочину є сарай, що розташований в АДРЕСА_1 , саме те, на яке вказав обвинувачений як на сарай, до якого він проник в ніч на 27 листопада 2014 року та викрав дизельне пальне та дві каністри (а.10-17 кримінального провадження);

Довідкою ПП ОСОБА_8 , з якої слідує, що вартість однієї пластикової каністри об`ємом 5л. станом на 27 листопада 2014 року становить 17 грн. (а.48 кримінального провадження);

Довідкою ПП ОСОБА_8 , з якої слідує, що вартість однієї пластикової каністри об`ємом 20л. станом на 27 листопада 2014 року становить 50 грн. (а.50 кримінального провадження);

Довідкою ПАТ «Укрнафта» АЗС №22/023, з якої слідує, що вартість одного літра дизельного палива станом на 27 листопада 2014 року становить 16,50 грн. (а.54 кримінального провадження);

Довідкою ТОВ «Старокостянтинівська база нафтопродуктів» №292 від 26 грудня 2014 року, з якої слідує, що вартість одного літра дизельного палива станом на 27 листопада 2014 року становить 16,50 грн. (а.56 кримінального провадження);

Протоколом проведення слідчого експерименту від 19 грудня 2014 року, за участю обвинуваченого ОСОБА_4 , з якого вбачається, що при проведенні даної слідчої дії обвинувачений на території будинковолодіння АДРЕСА_1 детально розповів про обставини проникнення ним у сарай, викрадення дизельного пального та двох каністр. (а.70-71 кримінального провадження);

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об`єкта нерухомого майна, копії технічного паспорта на садибний житловий будинок АДРЕСА_1 , копії свідоцтва про право на спадщину за законом, витягів про державну реєстрацію права власності слідує, що будинковолодіння по АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а. 24,25, 31-36, 37-41 кримінального провадження).

В судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 , проживаючи у будинку АДРЕСА_1 , набув лише права користування житловим приміщенням, не мав вільного доступу до приміщення сараю, яким користувався виключно потерпілий з дозволу власників будинковолодіння, і лише останній мав ключі від приміщення сараю, у якому зберігалося належне йому майно. За таких обставин, вторгнення обвинуваченого, із застосуванням засобів подолання перешкод зриву навісного замка за допомогою молотка, у приміщення сараю, є незаконним, і кваліфікується як проникнення у приміщення з метою вчинення крадіжки.

Учасники судового провадження, визнали недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. З`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, зазначив про добровільність та істинність власної позиції.

Роз`яснивши учасникам судового провадження, що вони у такому випадку позбавляються права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку, - суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України розглянув справу за правилами, передбаченими даною нормою.

З матеріалів кримінального провадження слідує, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше судимий, має дві не погашені судимості за злочини проти власності, відбував покарання у виді позбавлення волі, звільнився з місць позбавлення волі на підставі ухвали Шепетівського міськрайонного суду від 18 липня 2014 року, у зв`язку з амністією.

Відповідно до п.1 примітки до ст.185 КК України повторним у статях 185, 186 та 189-191 КК визнається злочин, вчинений особою, яка раніше вчинила будь-який із злочинів, предбачених цими статями або статтями 187, 262 КК України.

За змістом п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 06.11.2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності» ознака повторності присутня, якщо судимість за раніше вчинений злочин не було погашено чи знято в установленному законом порядку.

Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину є доведеною, його дії правильно кваліфіковані органом досудового слідства за ч.3ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у приміщення.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності скоєного ним злочину, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування заподіяних злочином збитків.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому, суд визнає рецидив злочинів.

Обвинувачений ОСОБА_4 раніше судимий, на обліку у лікаря нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, не працює, за місцем проживання характеризується позитивно.

За таких обставин, приймаючи до уваги суспільну небезпечність вчиненого обвинуваченим злочину, який є тяжким, вчиненим таємним способом, з прямим умислом та корисливим мотивом, особу обвинуваченого, який раніше судимий, з попередніх судимостей жодних висновків не зробив, після застосування амністії та звільнення від покарання у виді позбавлення волі, вчинив новий тяжкий злочин, визнання ним своєї вини, каяття, активне сприяння розкриттю злочину, суд вважає, що обвинуваченому слід обрати покарання лише у виді позбавлення волі, що буде справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.

Процесуальних витрат та речових доказів у справі не має.

Обвинуваченому обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Враховуючи, що виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК, обвинувачений ОСОБА_4 , покладені на нього процесуальні обов`язки виконував, прибував за кожним викликом до суду, підстав для заміни йому запобіжного заходу на тримання під вартою не має.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.185 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити попередній - особисте зобов`язання.

Вирок суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Шепетівський міськрайонний суд, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії вироку.

Вирок суду, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: