йСправа № 304/1967/14-к Провадження № 1-кп/304/26/2015
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 січня 2015 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000610 від 18 жовтня 2014 року по обвинуваченню
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, тимчасово непрацюючого, раніше не судимого,-
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.2 ст.342, ч.2 ст.345 КК України,-

за участю сторін кримінального провадження:

з боку обвинувачення прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

з боку захисту адвоката ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В :

18 жовтня 2014 року біля 04.00 год. ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та знаходячись у будинку АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_6 , умисно, на ґрунті особистих неприязних відносин, схопив останню за волосся та повалив на ліжко, після чого наніс їй 3 удари кулаками по голові та обличчю, чим спричинив потерпілій тілесні ушкодження у вигляді розриву слизової оболонки губи, забій нижньої щелепи, стан після ЗЧМТ, струс головного мозку, які згідно висновку експерта №1013 від 06 листопада 2014 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначну стійку втрату працездатності.

Крім цього, 18 жовтня 2014 року біля 04.00 год. ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись на подвір`ї будинку АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_6 , на вимогу працівників міліції, які знаходилися при виконання службових обов`язків, а саме о/у КР ССМ Перечинського РВ (з обслуговування Перечинського та Великоберезнянського районів) УМВС України в Закарпатській області лейтенанта міліції ОСОБА_7 та ДІМ СДІМ Перечинського РВ (з обслуговування Перечинського та Великоберезнянського районів) УМВС України в Закарпатській області капітана міліції ОСОБА_9 , пройти з ними до Перечинського РВ для дачі пояснення, агресивно себе поводив, в присутності сторонніх осіб ображав працівників міліції нецензурними та образливими словами, на їх зауваження щодо припинення вказаних протиправних дій не реагував, з метою нанесення тілесних ушкоджень почав замахуватись на них руками та ногами, при цьому розірвав форменнний одяг лейтенанта міліції ОСОБА_7 та вкусив останнього за перший палець правої кисті, після чого вдарив його ногою у живіт, а потім вдарив лівою ногою по правій кисті капітана міліції ОСОБА_9 . Внаслідок вищевказаних дій ОСОБА_3 лейтенанту міліції ОСОБА_7 спричинено тілесні ушкодження у вигляді поверхневих ран на шкірних покривах тильної поверхні першого пальця правої кисті, які згідно висновку експерта №982 від 03 листопада 2014 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності, а капітану міліції ОСОБА_9 спричинено тілесні ушкодження у вигляді синця на шкірних покривах тильної поверхні правої кисті, набряку м`яких тканин правої кисті, які згідно висновку експерта №983 від 03 листопада 2014 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності

Статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачають відповідальність за кримінальні правопорушення, винним у вчиненні яких визнається обвинувачений ОСОБА_3 , є: ч.1 ст.125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження, ч.2 ст.342 КК України, тобто опір працівникові правоохоронного органу під час виконання цим працівником покладених на нього обов`язків щодо охорони громадського порядку та ч.2 ст.345 КК України, тобто умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів за обставин, зазначених у обвинувальному акті, визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив, що 17 жовтня 2014 року біля 23.00 год. він прийшов у диско-бар «Авеню», що знаходиться по вул.Жовтневій у м.Перечин Закарпатської області, де випив близько 10-12 бокалів алкогольного пива. Після цього, 18 жовтня 2014 року біля 03.00 год. він вирішив піти до своєї колишньої дружини ОСОБА_6 , яка проживає у АДРЕСА_2 . Підійшовши до її будинку, він покликав ОСОБА_6 , на що остання відчинила йому двері і він зайшов до будинку. Потім між ними на ґрунті ревнощів виникла сварка, в ході якої він наніс їй 3 удари кулаками по голові та обличчю, а потім зайшов до спальної кімнати та почав розкидати одяг. Через декілька хвилин до вказаного будинку під`їхали працівники міліції та запросили його до Перечинського РВ для дачі пояснень. По дорозі до службового автомобіля він почав ображати працівників міліції нецензурними словами та тікати від них. Один з працівників міліції наздогнав його, а він, в свою чергу, надірвав погон та кітель на форменному одязі такого. Після чого, він почав розмахувати руками та ногами перед працівниками міліції, намагаючись їх вдарити, в результаті чого наніс одному з них один удар по руці. Потім, до нього було застосовано спецзасіб кайданки та доставлено до Перечинської ЦРЛ для освідчення на ступінь алкогольного сп`яніння, а згодом до райвідділу міліції. По дорозі до Перечинської ЦРЛ, знаходячись в службовому автомобілі, він вкусив одного з працівників міліції. Як йому потім стало відомо, це був лейтенант міліції ОСОБА_7 . Крім цього, ОСОБА_3 висловив щирий жаль з приводу своїх незаконних дій, засудив свою незаконну поведінку та зобов`язався у майбутньому не порушувати закон.

У судовому засідання потерпіла ОСОБА_6 просила суворо ОСОБА_3 не карати, при цьому зазначила, що будь-яких претензій до нього матеріального чи морального характеру не має.

Потерпілий ОСОБА_7 у судовому засіданні змінив пред`явлений ним до обвинуваченого ОСОБА_3 цивільний позов про стягнення з останнього 2000,00грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 15000,00грн. на відшкодування моральної шкоди, а саме просив стягнути з обвинуваченого лише 5000,00 грн. моральної шкоди.

Потерпілий ОСОБА_9 у судове засідання не з`явився, однак до початку розгляду справи по суті через канцелярію суду подав цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_3 , у якому просив стягнути з останнього 500,00грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 15000,00грн. на відшкодування моральної шкоди.

Враховуючи, що вищезазначені фактичні обставини справи ніким не оспорюються, а учасники судового провадження правильно зрозуміли зміст цих обставин і сумнівів у добровільності та істинності їх позиції немає, суд в порядку ч.3 ст.349 КПК України вирішив обмежитися визнавальними показаннями обвинуваченого, а дослідження решти доказів вважав недоцільним.

З врахуванням обсягу доказів, які досліджувались у судовому засіданні, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у пред`явленому йому обвинуваченні та кваліфікує його дії:

- за ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження,

- за ч.2 ст.342 КК України, як опір працівникові правоохоронного органу під час виконання цим працівником покладених на нього обов`язків щодо охорони громадського порядку,

- за ч.2 ст.345 КК України, як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Відповідно до ст.12 КК України обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злочини невеликої тяжкості (ч.1 ст.125, ч.2 ст.342 КК України) та злочин середньої тяжкості (ч.2 ст.345 КК України).

Як особа винного ОСОБА_3 по місцю проживання характеризується позитивно.

Згідно ч.1 ст.66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ч.1 ст.67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, відповідно до вимог кримінального закону і передбаченої цим законом санкції, обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно й достатньо для його виправлення та попередження нових злочинів призначити покарання у межах санкцій статтей, за якими кваліфіковано його дії.

Призначаючи покарання за сукупністю злочинів, суд вважає за необхідне у відповідності до ч.1 ст.70 КК України застосувати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Разом з цим, враховуючи тяжкість злочинів, особу винного ОСОБА_3 , конкретні обставини справи, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченому, та те, що такий у вчиненому щиро розкаявся, у судовому засіданні висловив щирий жаль з приводу своїх незаконних дій, засудив свою злочинну поведінку та зобов`язався у майбутньому не порушувати закон, а також ураховуючи думку прокурора, який просив звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, тому суд вважає за можливе та справедливе на підставі ст.ст.75,76 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирішуючи питання про заявлений потерпілим ОСОБА_9 цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 500,00 грн. та моральної шкоди в розмірі 15000,00 грн., а також заявлений потерпілим ОСОБА_7 змінений цивільний позов про відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн., суд приходить до наступного.

Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданні у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, заподіяних протиправною поведінкою щодо самої особи, члена її сім`ї або близьких родичів, у душевних стражданнях у зв`язку із знищенням або пошкодженням майна фізичної особи, у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної особи.

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка завдала цю шкоду за наявності її вини.

Як роз`яснено в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану …

Отже, враховуючи те, що у зв`язку з неправомірними діями обвинуваченого потерпілі не можуть повноцінно вести звичний спосіб життя, зазнали моральних страждань, що відбилося на їх самопочутті, погіршенню нервової системи, змушені докладати додаткових зусиль до нормалізації свого життя, а тому виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи обсяг їх страждання та визнання обвинуваченим ОСОБА_3 позовів в розмірі по 5000 грн. кожному, суд вважає, що з обвинуваченого на користь потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_7 слід стягнути по 5000,00 грн. заподіяної моральної шкоди кожному.

Що стосується цивільного позову потерпілого ОСОБА_9 в частині стягнення на його користь з обвинуваченого ОСОБА_3 500,00 грн. матеріальної шкоди, то суд вважає, що такий до задоволення не підлягає, оскільки потерпілим будь-якими належними та допустимими доказами не доведено заподіяння йому такої матеріальної шкоди.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 в ході досудового розслідування не обирався.

Речових доказів та процесуальних витрат по справі немає.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.368,373,374 КПК України, с у д, -
З А С У Д И В :
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч.1 ст.125, ч.2 ст.342, ч.2 ст.345 КК України і призначити йому покарання:

за ч.1 ст.125 КК України у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин;

за ч.1 ст.342 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки;

за ч.3 ст.345 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_3 призначити 4 (чотири) роки позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки, якщо він не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, а саме: не виїжджатиме за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомлятиме кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Змінений цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 5000 (п`ять тисяч) грн.00 коп. моральної шкоди.

Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_9 5000 (п`ять тисяч) грн.00 коп. моральної шкоди, а у решті позовних вимог відмовити.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в Перечинському районному суді Закарпатської області.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні копію вироку надіслати не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Головуючий: ОСОБА_1