Справа № 699/64/14-к
Номер провадження 1-кп/699/3/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.04.2015 м.Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

представників потерпілих адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10

обвинуваченого ОСОБА_11 та його захисників адвокатів ОСОБА_12 , ОСОБА_13 (з 01.08.2014 року призваний на військову службу т.7 а.с.92), ОСОБА_14 (приймав участь в судовому засіданні 27.11.2014 року за дорученням центру з надання правової дороги т.8 а.с.а.с.53, 56-59)

обвинуваченого ОСОБА_15 та його захисників адвокатів ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000425 щодо обвинувачення

ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродж. і жит. АДРЕСА_1 , гр. України, неодруженого, непрацюючого, несудимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.121, ч.1 ст.296 КК України,

ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродж. м. Черкаси, жит. АДРЕСА_2 , гр. України, студента Черкаського Державного технологічного університету, неодруженого, непрацюючого, несудимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.121, ч.1 ст.296 КК України,

ВСТАНОВИВ:

21.09.2013 року в період часу з 01 години по 02 годину ночі обвинувачений ОСОБА_15 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у громадському місці, біля нічного клубу «Корона» за адресою: провулок Миру, 19, смт. Лисянка Черкаської області, грубо порушуючи громадський порядок, виражаючи явну неповагу до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, яка виразилась в ігноруванні існуючих в суспільстві елементарних правил поведінки, добропристойності та моралі, у присутності сторонніх осіб, використовуючи малозначний привід, проявивши грубу силу, принижуючи честь та гідність потерпілих, в ході спровокованого ним конфлікту з ОСОБА_5 та ОСОБА_20 , усвідомлюючи та передбачаючи наслідки у вигляді спричинення тілесних ушкоджень, з хуліганських мотивів безпричинно наніс останньому один удар кулаком правої руки в обличчя ОСОБА_20 , від якого останній втративши рівновагу, впав на землю, та продовжуючи свої хуліганські дії, вперто не бажаючи їх припинити, безпричинно наніс декілька ударів в обличчя ОСОБА_5 , від яких останній також впав на землю та втратив свідомість.

В динаміці розвитку подій, приблизно через 5-15 хвилин, тобто близько 02.00 години 21.09.2013 року, після спричинення ОСОБА_15 тілесних ушкоджень ОСОБА_20 , обвинувачений ОСОБА_11 знаходячись у громадському місці, біля нічного клубу «Корона» за адресою: провулок Миру, 19, смт. Лисянка Черкаської області, після вживання алкогольних напоїв, безпричинно, грубо порушуючи громадський порядок, виражаючи явну неповагу до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, яка виразилась в ігноруванні існуючих в суспільстві елементарних правил поведінки, добропристойності та моралі, у присутності сторонніх осіб, використовуючи малозначний необгрунтований привід, проявивши грубу силу, принижуючи честь та гідність потерпілого, усвідомлюючи та передбачаючи наслідки своїх дій у вигляді спричинення тілесних ушкоджень, діючи з хуліганських мотивів, умисно наніс ОСОБА_20 один удар рукою в задню частину голови, від якого останній впав на землю, та продовжуючи свої хуліганські дії, безпричинно наніс один удар правою ногою в область поперекової ділянки спини лежачому на землі ОСОБА_20 .

Внаслідок послідовного побиття обвинуваченим ОСОБА_15 , а згодом і обвинуваченим ОСОБА_11 потерпілому ОСОБА_20 відповідно до висновку експерта № 44-к від 29.10.2014 заподіяно тяжкі тілесні ушкодження, а саме поєднану травму голови та шиї, внаслідок якої настала його смерть, у вигляді: субарахноїдальних крововиливів на поверхні мозочка та стовбуру головного мозку (довгастий мозок, міст і середній мозок), крововиливу у мозкову тканину бічного шлуночку лівої великої півкулі головного мозку, крововиливів під м`яку та тверду оболонки спинного мозку на рівні 2-го шийного хребця, субарахноїдального крововиливу в ділянці лівої скроневої частки великої півкулі головного мозку, субарахноїдального крововиливу в ділянці правої скроневої частки великої півкулі головного мозку із розповсюдженням на її базальну (основа) поверхню, а також легкі тілесні ушкодження, тобто рану на слизовій оболонці центру нижньої губи, 2 садна, які розташовані на верхній третині задньої поверхні шиї, садно на тильній поверхні 5-го пальця лівої кисті, крововилив у товщі жирової клітковини на рівні 8-го ребра справа по передньо-пахвовій лінії, садно правої поперекової області, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Потерпілому ОСОБА_5 внаслідок побиття його обвинуваченим ОСОБА_15 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з струсом головного мозку, садна на виличній ділянці справа, рубців на правій і лівій щоках, які згідно висновку експерта № 196 від 10.10.2013 року, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Спричинення ОСОБА_15 та ОСОБА_11 тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_20 знаходиться у причинному зв`язку із наслідком у вигляді смерті останнього, яка була зафіксована уЛисянській центральній районній лікарні о 03.00 21.09.2013 року після без результативних реанімаційних заходів, що тривали близько 40 хвилин.

Будучи допитаним у суді обвинувачений ОСОБА_15 вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів не визнав і показав, що 21.09.2013 року близько 02.00 він перебував у барі «Корона» в смт Лисянка, де вживав алкогольні напої. Біля вхідних дверей бару він зустрівся з покійним ОСОБА_20 і між ними виник конфлікт з приводу знайомої дівчини, під час якого ОСОБА_20 намагався його ударити кулаком. Ухилившись від вказаного удару він, у свою чергу, наніс удар кулаком в обличчя ОСОБА_20 , від якого останній впав на землю. За їхніми діями спостерігав і потерпілий ОСОБА_5 , який також намагався його вдарити, але він ухилився від удару останнього та ударом кулака збив останнього з ніг.

Згодом ОСОБА_5 та ОСОБА_20 підвелися на ноги і відійшли в сторону від місця бійки, а через 15-20 хвилин він почув крик і побачив, що ОСОБА_11 кулаком правої руки вдарив ОСОБА_20 ззаду в потиличну частину голови. Від вказаного удару ОСОБА_20 впав на землю.

Вину не визнає тому, що у даній обстановці він захищався від дій ОСОБА_5 та ОСОБА_20 .

Допитаний у суді обвинувачений ОСОБА_11 вину у вчиненні інкримінованих злочинів не визнав, вважаючи, що в його діях відсутній був умисел на спричинення смерті ОСОБА_20 , вибачився перед матір*ю і сестрою покійного за свої дії та показав, що перебуваючи в барі «Корона» в смт Лисянка він вживав алкогольні напої разом з ОСОБА_15 та іншими своїми друзями. Згодом він помітив, що ОСОБА_15 та потерпілий ОСОБА_5 сваряться між собою. Через деякий час він помітив, ОСОБА_20 і підійшов до нього з*ясувати причину побаченого конфлікту, але останній, розмовляючи по телефону, образив його. Після цього він ударом навідмаш справа наліво, знизу вгору вдарив ОСОБА_20 в область вуха, до якого був прикладений телефон, від чого телефон випав з рук ОСОБА_20 , а останній впав на землю, можливо вдарившись головою об автомобіль, що стояв поруч. Далі він відійшов від ОСОБА_20 і пішов у бар, де продовжив далі відпочивати.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_11 показав, що в свій час він займався футболом і тайським боксом.

Вину у вчиненні інкримінованих злочинів не визнає тому, що наносячи удар ОСОБА_20 намагався попередити масову бійку, яка могла виникнути за наслідком телефонної розмови останнього з невідомою йому особою, тобто внаслідок надання ОСОБА_20 фізичної допомоги щодо розв*язання конфлікту з ОСОБА_15 іншими особами.

Винуватість обвинувачених ОСОБА_15 і ОСОБА_11 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.121, ч.1 ст.296 КК України, доведена показаннями:
Потерпілого ОСОБА_5 , який у суді показав, що 21.09.2013 року близько 01.00 він перебував в барі «Корона», де, вийшовши з приміщення бару, помітив суперечку, яка відбувалася між обвинуваченим ОСОБА_15 та ОСОБА_20 . Вирішивши розібратися в причинах сварки він підійшов до останніх, але ОСОБА_15 раптово вдарив його кулаком в обличчя. Від вказаного удару він без свідомості впав на землю, а коли його підвели на ноги ОСОБА_15 не менше трьох разів вдарив його.

Моменту побиття ОСОБА_21 . ОСОБА_20 він не бачив, але від присутніх у барі довідався, що останньому погано і він без свідомості.

Потерпілої ОСОБА_6 , яка показала суду, що 20.09.2013 року її син покійний ОСОБА_20 , який тимчасово самостійно проживав і працював в м.Києві, приїхав з м.Києва в смт Лисянку Черкаської області і увечері пішов відпочивати. 21.09.2013 року близько 02.00 син перестав відповідати на телефонні дзвінки, а згодом із відділення «швидкої допомоги» їй повідомили, що син помер.

Крім того, потерпіла ОСОБА_6 показала суду, що після настання смерті сина обвинувачені ніяким чином не виказували їй співчуття, не вчиняли жодних дій щодо відшкодування заподіяної шкоди, не приймали участі у витратах на поховання.

Потерпілої ОСОБА_7 , яка показала у суді, що з 2011 року її брат покійний ОСОБА_20 окремо від неї і матері проживав в м.Києві. 20.09.2013 року останній поїхав в смт Лисянка додому. 21.09.2013 року близько 03.30 їй зателефонувала мати і викликала додому. Приїхавши додому вона довідалася про смерть брата.

Свідка ОСОБА_22 , який у суді показав, що близько 02.00 21.09.2013 року бачив у барі «Корона» потерпілого ОСОБА_20 та обвинуваченого ОСОБА_15 . Останній вів себе агресивно по відношенню до інших відвідувачів бару.

Свідка ОСОБА_23 , який показав суду, що 21.09.2013 року в нічний час він бачив сварку ОСОБА_20 та ОСОБА_15 на вході в бар «Корона». Далі до них підійшов ОСОБА_5 і став вмішуватися у сварку, намагаючись нанести удар ОСОБА_15 . У відповідь останній вдарив один раз ОСОБА_5 , від чого той впав на землю. Після цього ОСОБА_15 вдарив в обличчя ОСОБА_20 , внаслідок чого останній також впав спиною на землю. Згодом ОСОБА_5 та ОСОБА_20 підвелися на ноги і стали відходити від місця сварки. ОСОБА_20 став розмовляти по телефону і в цей час до нього підійшов ОСОБА_11 з вимогою припинити розмову. Після цього ОСОБА_11 рукою вдарив ОСОБА_20 в голову ззаду, від чого останній впав на землю, а ОСОБА_11 вже лежачому ОСОБА_20 наніс ногою удар в область спини. Проміжок у часі між ударами ОСОБА_15 і ОСОБА_11 був близько 10 хвилин.

Через деякий час він спільно з іншими присутніми в барі став підводити ОСОБА_20 на ноги, але останній не реагував на їхні дії, у зв*язку з чим його посадили в легковий автомобіль і відвезли у лікарню.

Свідків ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , які дали у суді показання аналогічні тим, що дав свідок ОСОБА_28 .

Свідка ОСОБА_29 , який у суді показав, що перебуваючи в барі «Корона» 21.09.2013 року близько 02.00 він бачив як під час сварки ОСОБА_15 наніс по одному удару ОСОБА_5 та ОСОБА_20 , після чого останні падали на землю.

Свідків ОСОБА_30 і ОСОБА_31 , які дали суду показання аналогічні тим, що і свідок ОСОБА_29 .

Свідка ОСОБА_32 , який показав суду, що він вночі 21.09.2013 року в бару «Корона» бачив як ОСОБА_11 вдарив ОСОБА_20 в голову рукою, від чого останній впав на землю. Після цього він з іншими присутніми підводив ОСОБА_20 на ноги, але останній не реагував на їхні дії та на запах нашатирного спирту, яким його намагалися привести у свідомість. Через деякий час ОСОБА_20 відвезли у районну лікарню.

Свідка ОСОБА_33 , який показав суду, що він є власником бару « ІНФОРМАЦІЯ_3 » і бачив як вночі 21.09.2013 року під час сварки ОСОБА_15 наніс по одному удару ОСОБА_5 та ОСОБА_20 . Після цього він разом з іншими особами заспокоював останніх, а через короткий час він побачив ОСОБА_20 , який лежав спиною на землі. За таких обставин він приніс нашатирний спирт,щоб допомогти останньому прийти у свідомість та перевірив у нього пульс. За наслідками перевірки він виявив, що пульс у ОСОБА_20 був. Також він помітив, що ОСОБА_11 після нанесеного удару потерпілому пішов до приміщення бару. Через деякий час група молодих людей, серед яких був ОСОБА_34 , повезла ОСОБА_20 легковим автомобілем до лікарні.

Свідка ОСОБА_35 , який у суді показав, що він спільно із ОСОБА_5 , ОСОБА_20 відпочивав у барі «Корона» і саме йому останній зателефонував і попросив підійти до нього на подвір*я бару. Вийшовши із приміщення бару,він побачив ОСОБА_20 , який сидів на землі і не реагував на запитання. В цей момент він довідався, що ОСОБА_20 вдарив ОСОБА_11 . Після цього він бачив як власник бару намагався привести у свідомість ОСОБА_20 за допомогою нашатирного спирту, але останній не реагував на ці дії.

Далі вони вирішили відвезти ОСОБА_20 у лікарню, у зв*язку з чим підвели його на ноги під руки і, утримуючи за потилицю, посадили останнього в приватний легковий автомобіль. До вказаного автомобіля також сіли він та ще троє осіб. Перед тим як посадити ОСОБА_20 в автомобіль він помітив, що у того були мокрі штани в області паху.

Під час руху ОСОБА_20 ніяким чином не тримав своє тіло, а його голова постійно була схилена вперед.

Свідка ОСОБА_36 , яка у суді показала, що відпочиваючи у барі «Корона» вона бачила, що між ОСОБА_15 , ОСОБА_5 та ОСОБА_20 відбувалася сварка, під час якого ОСОБА_5 розбили обличчя. Згодом вона побачила ОСОБА_20 , який сидів на землі спираючись на колесо автомобіля і не реагував на зовнішні подразники. При цьому у останнього були мокрі штани в області паху. Після цього вона була присутньою в автомобілі, в якому відвезли ОСОБА_20 в районну лікарню.

Свідка ОСОБА_37 , яка надала суду показання аналогічні тим, що і свідок ОСОБА_38 .

Свідка ОСОБА_39 , який показав суду, що він працює лікарем Лисянської центральної районної лікарні, у зв*язку з чим був черговим лікарем вказаної лікарні з 20.09.2013 року на 21.09.2013 року. Саме на його чергуванні в лікарню був доставлений ОСОБА_20 , а тому він надавав першу медичну допомогу останньому після поступлення в лікарню, проводячи реанімаційні заходи. Хворому робили закритий масаж серця, вентиляцію легень, застосовували медикаментозне лікування. Згодом до реанімаційних заходів підключився лікар-реаніматолог, який згідно протоколу продовжив вказані заходи. Зовні він бачив, що у ОСОБА_20 були мокрі штани в області паху, що вказувало на коматозний стан хворого. Крім того у останнього були виявлені широкі зіниці очей, відсутність реакції на світло, що вказувало на наявність черепно-мозкової травми. В момент штучної вентиляції легень хворого голова останнього була зафіксована прокладками-валиками, а саме тіло постійно перебувало на ліжку-каталці. Вжитими заходами не вдалося реанімувати ОСОБА_20 , а тому о 03.00 21.09.2013 року була зафіксована його смерть, про що було зроблено запис в історії хвороби останнього.

Свідків ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 та ОСОБА_43 , які у суді показали, що 21.09.2013 року після 2 години ночі в приймальне відділення Лисянської ЦРЛ, де вони працюють відповідно медичними сестрами та фельдшерами швидкої допомоги, був доставлений приватним автомобілем ОСОБА_20 без ознак життя та видимих тілесних ушкоджень. Вжитими під керівництвом чергових лікарів заходами реанімувати останнього не представилося можливим, а тому була констатована смерть хворого.

Свідка ОСОБА_44 , який показав суду, що він є батьком потерпілого ОСОБА_5 і працює заступником головного лікаря Лисянської ЦРЛ. 21.09.2013 року він прибув до вказаної лікарні, де проводилися реанімаційні заходи щодо ОСОБА_20 . Особисто він бачив забруднення на одязі останнього в області колін. Після безрезультатних реанімаційних заходів, враховуючи відсутність явних ознак насильницької смерті, він спільно із фельдшером ОСОБА_45 , за участю слідчого Хватенка, санітарним автомобілем відвезли тіло ОСОБА_20 морг Звенигородського бюро судмедекспертизи. Там же він був залучений в якості понятого при проведенні розтину трупу останнього.

СвідокОСОБА_15 , який у суді показав, що він є батьком обвинуваченого ОСОБА_15 , у зв*язку з чим в ніч на 21.09.2013 року йому стало відомо про розшук працівниками міліції його сина щодо заподіяння смерті ОСОБА_20 . З цих підстав його син був доставлений в Лисянський РВ УМВС.

Свідка ОСОБА_46 , який показав суду, що йому не було відомо про стан алкогольного сп*яніння обвинуваченого ОСОБА_15 21.09.2013 року, але в день поховання ОСОБА_20 він бачив у потерпілого ОСОБА_5 синець на обличчі.

Крім того, винуватість обвинувачених ОСОБА_15 і ОСОБА_11 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.121, ч.1 ст.296 КК України, доведена:

І. Висновком судової медичної експертизи №147 від 12.11.2013 року /т.1 а.с.а.с.52-54/, в частині виявлених на трупі ОСОБА_20 ушкоджень.

ІІ. Висновком комісійної судової медичної експертизи №44-к від 29.10.2014 року (( т.8 а.с.а.с. 2-21) з урахуванням виправлення дати ухвали суду, згідно листа КУ «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи т.8 а.с. 192), згідно якого у відповідь на питання, поставлені ухвалою суду від 27.08.2014 року (Т.7 а.с.а.с.199-203):

1. Смерть гр. ОСОБА_47 настала внаслідок поєднаної травми голови та шиї у вигляді субарахноїдальних крововиливів на поверхні мозочка та стовбуру головного мозку (довгастий мозок, міст і середній мозок), крововиливу у мозкову тканину бічного шлуночку лівої великої півкулі головного мозку, крововиливів під м`яку та тверду оболонки спинного мозку на рівні 2-го шийного хребця, субарахноїдального крововиливу в ділянці лівої скроневої частки великої півкулі головного мозку, субарахноїдального крововиливу в ділянці правої скроневої частки великої півкулі головного мозку із розповсюдженням на її базальну (основа) поверхню.

Згідно даних медичної карти стаціонарного хворого № 2653 з Лисянської ЦРЛ на ім*я Ко ОСОБА_48 , 1989 р.н., смерть його настала ІНФОРМАЦІЯ_4 в 03.00год.
При судово-медичному дослідженні трупа гр. ОСОБА_49 виявлено наступні ушкодження:

А) поєднана травми голови та шиї, а саме: субарахноїдальні крововиливи на поверхні мозочка та стовбуру головного мозку (довгастий мозок, міст і середній мозок), крововилив у мозкову тканину бічного шлуночку лівої великої півкулі головного мозку, крововилив під м`яку та тверду оболонки спинного мозку на рівні 2-го шийного хребця, субарахноїдальний крововилив в ділянці лівої скроневої частки великої півкулі головного мозку, субарахноїдальний крововилив в ділянці правої скроневої частки великої півкулі головного мозку із розповсюдженням на її базальну (основа) поверхню, що виникли зажиттєво внаслідок дії тупого твердого предмета предметів) та належать до категорії ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Відносно часового терміну спричинення вищезгадані складові поєднаної травми голови та шиї можна умовно розділити на дві групи:
· до першої групи складових відносяться наступні ушкодження - субарахноїдальні крововиливи на поверхні мозочка та стовбуру головного мозку (довгастий мозок, міст і середній мозок), крововилив у мозкову тканину бічного шлуночку лівої великої півкулі головного мозку, крововилив під м`яку та тверду оболонки спинного мозку на рівні 2-го шийного хребця, які згідно даних судово-гістологічного дослідження спричинені за період часу близько від 30 до 60 хвилин перед моментом смерті;

· до другої групи складових відносяться наступні ушкодження - субарахноїдальний крововилив в ділянці лівої скроневої частки великої півкулі головного мозку, субарахноїдальний крововилив в ділянці правої скроневої частки великої півкулі головного мозку із розповсюдженням на її базальну (основа) поверхню, які згідно даних судово-гістологічного дослідження спричинені за період часу до 30 хвилин перед моментом смерті.

Не виключена можливість спричинення вищевказаної поєднаної травми голови та шиї внаслідок дії тупого твердого предмету (предметів) в ділянки голови та шиї, яким міг бути кулак людини, не виключено з послідуючим падінням (падіннями) і ударом (ударами) ділянками голови та шиї об тупий твердий предмет (предмети), можливо з наданим попередньо прискореним. На підставі наявних об`єктивних судово-медичних даних можна стверджувати про не менш ніж дворазову дію твердого тупого предмету (предметів).
Враховуючи наявність двох часових термінів спричинення вищевказаних тілесних ушкоджень та відсутність ознак вторинної кровотечі внаслідок заподіяної травми (згідно даних судово-гістологічного дослідження вона може виникати через 06 годин після її спричинення) часова різниця між дією травмуючих предметів близька до проміжку часу, що обраховуються одиницями або десятками хвилин.

Враховуючи характер і властивості кожної групи складових вищевказаної поєднаної травми голови та шиї, вважаємо, що до смерті могли призвести як окремо взята кожна із них, так і їх сукупність.
В початковій стадії патологічної дії на організм даної поєднаної травми голови і шиї, середньостатистична людина могла самостійно здійснювати дії - рухатись, говорити.

Б) крововиливи у вигляді згустків в порожнинах бічних шлуночків обох півкуль головного мозку та просвіту спино-мозкового каналу області рівня стовбуру головного мозку, морфологічні властивості яких у висновку експерта № 147 від 21.09.2013р. відсутні, а тому встановити механізм та давність їх виникнення неможливо, в зв`язку з чим вони не підлягають судово-медичній оцінці за ступенем тяжкості.
1)
розрив з`єднання між 1 і 2 шийними хребцями без крововиливів у м`які тканини (по даним висновку експерта № 147 від 21.09.2013р.) та речовину спинного мозку (по даним судово- гістологічного дослідження) даної області шиї.

Дані ушкодження ознак прижиттєвості не мають, а тому вони не підлягають судово- медичній оцінці за ступенем тяжкості.
Г) рана щілиноподібної форми довжиною 0,2 см слизової оболонки центру нижньої губи.

Дане ушкодження виникло від дії тупого твердого предмета, більш детальна характеристика якого не можлива в зв`язку з тим, що згідно описанню ушкодження у висновку експерта № 147 від 21.09.2013р. будь-які специфічні та індивідуальні особливості травмуючої поверхні в морфологічних властивостях ушкодження не відобразились, прижиттєво, по давності спричинення, згідно наявного опису його морфологічних властивостей, а саме відсутність ознак реактивних змін навколишніх тканин, може відповідати проміжку часу довжиною до 1-2 годин перед моментом смерті, та має ознаку ЛЕГКОГО тілесного ушкодження.

Д) садно невизначеної форми 0,1x0,1 см верхньої третини задньої поверхні шиї, яке розташоване на 1 см правіше від її серединної лінії, садно прямолінійної форми довжиною 1 см верхньої третини задньої поверхні шиї, яке розташоване на 3 см правіше від її серединної лінії.

Дані ушкодження, найбільш ймовірно, виникли від дотичної дії тупого твердого предмета або при ковзанні по такому - більш детальна характеристика не можлива в зв`язку з тим, що згідно описанню ушкодження у висновку експерта № 147 від 21.09.2013р. будь-які специфічні та індивідуальні особливості травмуючої поверхні в морфологічних властивостях ушкодження не відобразились, прижиттєво, по давнині спричинення, згідно наявного опису їх морфологічних ознак, можуть відповідати проміжку часу довжиною до одної доби перед моментом смерті, мають ознаку ЛЕГКОГО тілесного ушкодження.

Е) садно невизначеної форми тильної поверхні 5-го пальця лівої кисті, крововилив у товщі жирової клітковини на рівні 8-го ребра справа по передньо-пахвовій лінії, садно правої поперекової області.

Дані ушкодження виникли від дії тупого твердого предмета або при ударі об такий, можливо за умов падіння, прижиттєво, по давнині спричинення, згідно наявного опису їх морфологічних ознак, а саме відсутність ознак реактивних змін навколишніх тканин, можуть відповідати проміжку часу довжиною до одної доби перед моментом смерті, мають ознаку ЛЕГКОГО тілесного ушкодження.

1)
дрібноцяткові рани в правому та лівому ліктьовому згинах. Дані ушкодження, найбільш ймовірно, могли виникнути внаслідок медичних маніпуляцій.

Згідно даних висновку експерта № 147 від 21.09.2013р. ознак хронічних захворювань, що могли б спричинити смерть ОСОБА_47 , не виявлено, що підтверджується даними судово- гістологічного дослідження.

Згідно даних висновку експерта № 147 від 21.09.2013р. морфологічних ознак прижиттєвості розриву з`єднання між 1 і 2 шийними хребцями у гр. ОСОБА_47 не виявлено.

Зазвичай травма людини у вигляді зажиттєвого розриву з`єднання між 1 і 2 шийними хребцями є небезпечною для життя і може закінчуватися смертю потерпілого.

Згідно даних висновку експерта № 147 від 21.09.2013р. на поверхні саден гр. ОСОБА_47 не виявлено наявності розсічення, пилу, травинок, дрібних камінців і бруду.

Згідно даних висновку експерта № 147 від 21.09.2013р. в описовій частині внутрішнього дослідження трупа гр. ОСОБА_47 зазначено, що «...3 спиномозкового каналу виділяється темно-червоний пухкий згорток крові, об`ємом 20 мл...».

Згідно даних висновку експерта № 147 від 21.09.2013р. в описовій частині внутрішнього дослідження трупа гр. ОСОБА_50 дані за стан хребцевих артерій та наявність крововиливу над твердою мозковою оболонкою (епідуральна гематома) шийного відділу спинного мозку відсутні.

Згідно даних висновку експерта № 147 від 21.09.2013р. та даних акту судово- гістологічного дослідження № 259 від 08.11.2013р. ознак вроджених аневризм судин у трупа гр. ОСОБА_47 не виявлено.

При судово-токсикологічному дослідженні крові від трупа гр. ОСОБА_47 виявлено етиловий спирт, концентрація якого відповідає, примінюючи її до живих осіб, середньому ступеню алкогольного оп`яніння.

В клінічній картині черепно-мозкової травми у потерпілих, які перебували в нетверезому стані, спостерігається складна взаємодія загальномозкових і вогнищевих симптомів, зумовлених травмою, з проявами токсичного впливу алкоголю на уражену травмою мозкову тканину, що і визначає тяжкість перебігу ушкоджень головного мозку, а тому встановити безперечно, продовжувала чи зменшувала алкогольна інтоксикація життєдіяльність гр-на ОСОБА_47 неможливо.

Враховуючи характер і властивості кожної групи складових поєднаної травми голови та шиї гр. ОСОБА_47 , не виключено, що дані тілесні ушкодження могли виникнути як за тим механізмом, який гр. ОСОБА_25 вказав під час проведення за його участю слідчого експерименту від 07.10.2013 року, так і за тим механізмом, який гр. ОСОБА_23 вказав під час проведення за його участю слідчого експерименту від 10.10.2013 року.
Смерть гр. ОСОБА_47 перебуває в прямому причинному зв`язку із поєднаною травмою голови та шиї, яка виявлена при судово-медичному дослідженні його трупа.
Допитаний у суді експерт ОСОБА_51 (доповідач по справі щодо проведення комплексної експертиз №44-к), з показаннями якого погодилися допитані судом експерти ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , підтвердив обґрунтованість висновків комісійної експертизи і показав, що до смерті ОСОБА_20 могли призвести як окремо взятий удар кожного з обвинувачених, тобто почергово нанесені удари ОСОБА_15 , а потім ОСОБА_11 , так і сукупність нанесених обвинуваченими ударів, наслідки яких є нероздільними.

ІІІ. Висновком судової медичної експертизи № 196 від 10.10.2013 року, згідно якої у потерпілого ОСОБА_5 виявлені легкі тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з струсом головного мозку, садно на величній ділянці справа, рубців на правій і лівій щоках, які свідчать про спричинення забійних ран даних ділянок, які могли утворитися саме 21.09.2013 року.

ІV. Згідно протоколу проведення слідчого експерименту з фото таблицею, проведеного за участю свідка ОСОБА_23 , останній показав обставини і механізм нанесення ударів обвинуваченими ОСОБА_15 та ОСОБА_11 потерпілому ОСОБА_20 /т.1 а.с.121-135/

V. Згідно протоколу проведення слідчого експерименту з фото таблицею, проведеного за участю свідка ОСОБА_25 останній показав обставини і механізм нанесення ударів обвинуваченим ОСОБА_11 потерпілому ОСОБА_20 /т.1 а.с.186-198/

Оцінюючи дану сукупність безпосередньо досліджених у суді доказів, які були надані сторонами кримінального провадження, керуючись загальними засадами кримінального провадження, передбаченими ст..7 КПК України, суд приходить до висновку, що обвинувачення ОСОБА_11 та ОСОБА_15 , в межах зміненого прокурором у суді (т.8 а.с.а.с.115-130), доведене частково.

На підставі добутих доказів суд кваліфікує дії:
· Обвинуваченого ОСОБА_15 за ч.1 ст.296 КК України як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю та за ч. 2 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого;

· Обвинуваченого ОСОБА_11 за ч.1 ст.296 КК України як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю та за ч. 2 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

Кваліфікуючи дії обвинувачених суд виключає з обвинувачення за ч.1 ст.296 КК України, пред*явленого як ОСОБА_15 , так і ОСОБА_11 таку кваліфікуючу ознаку як вчинення хуліганства з винятковим цинізмом, оскільки такі обставини під час судового розгляду встановлені не були, а тому є необґрунтованими та не підтверджені дослідженими судом доказами.

Суд критично, як спробу уникнути покарання за вчинені злочини, оцінює показання обвинуваченого ОСОБА_15 щодо його захисту від дій ОСОБА_5 та ОСОБА_20 , оскільки судом встановлено, що в ситуації, яка склалася на час заподіяння тілесних ушкоджень останнім, вказану бійку спровокував своїми діями саме ОСОБА_15 , а його поведінка була агресивною, на що вказують показання свідка ОСОБА_22 та потерпілого ОСОБА_5 .

Разом з тим, нанесення обвинуваченим ОСОБА_15 ударів в голови потерпілих, тобто у життєво-важливий орган людини, з прикладенням сили, від кожного з яких потерпілі втрачали рівновагу і падали на землю, вказує на наявність прямого умислу обвинуваченого щодо заподіяння тілесних ушкоджень, а неочікуване настання смерті ОСОБА_55 в даному випадку не впливає на кваліфікацію дій ОСОБА_15 за ч.2 ст.121 КК України.

Суд критично, як спробу уникнути покарання за вчинені злочини, оцінює показання обвинуваченого ОСОБА_21 щодо відсутності у нього умислу на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень та смерті ОСОБА_20 в момент заподіяння удару, оскільки судом встановлено, що в динаміці розвитку подій ОСОБА_21 з власних суб*єктивних причин, фактично під надуманим приводом щодо попередження масової бійки, наніс ОСОБА_20 удар у вразливу зону життєво-важливого органу голови людини з прикладенням такої сили, від якої останній відразу впав на землю. Далі, продовжуючи свої умисні дії, обвинувачений наніс вже лежачому на землі ОСОБА_20 удар ногою в область спини, що вказує на умисел заподіяти шкоду здоров*ю останнього, а після цього, не зважаючи на наслідки своїх дій, достовірно знаючи, що потерпілий залишився лежати на землі, продовжив відпочивати у згаданому вище закладі та не вчинив жодних дій щодо відвернення негативних наслідків свого діяння.

Сукупність вказаних дій ОСОБА_11 вказує на наявність прямого умислу обвинуваченого щодо заподіяння тілесних ушкоджень, а неочікуване настання смерті ОСОБА_55 в даному випадку не впливає на кваліфікацію його дій за ч.2 ст.121 КК України.

З вказаних підстав суд критично, як спробу допомоги обвинуваченому ОСОБА_21 уникнути покарання за вчинений злочин, оцінює прохання захисника ОСОБА_12 кваліфікувати діяння його підзахисного за кримінальним законом, що передбачає відповідальність за неумисне тілесне ушкодження або заподіяння такого через необережність.

Таким же чином суд оцінює твердження захисника ОСОБА_12 щодо відсутності ознак сп*яніння у обох обвинувачених з посиланням на протоколи медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп*яніння №80 від 21.09.2013 року (т.2 а.с.13), згідно якого ОСОБА_11 станом на 07.10 21.09.2013 року був тверезий та № 79 від 21.09.2013 року(т.2 а.с. 14), згідно якого ОСОБА_15 станом на 06.25 21.09.2013 року був тверезим, оскільки самі обвинувачені, вільно даючи у суді показання в присутності своїх захисників, визнали, що вживали алкогольні напої перед вчиненням інкримінованих їм діянь, а зміст самих протоколів вказує, що на час обстеження обвинувачених в лікарні, тобто через 3-4 години після настання смерті ОСОБА_20 , в дослідженому біологічному середовищі обвинувачених були виявлені ознаки вживання алкогольних напоїв, що підтверджує показання самих обвинувачених.

Суд критично, як спробу допомогти обвинуваченому ОСОБА_15 уникнути покарання за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, оцінює твердження його захисника адвоката ОСОБА_17 щодо відсутності у ОСОБА_5 статусу потерпілого, оскільки останній, в зв*язку з поданням заяви про вчинення відносно нього кримінального правопорушення (т.3 а.с.8), у відповідності до приписів ч.2 ст.55 КПК України набув статусу потерпілого.

Таким же чином суд оцінює твердження захисника ОСОБА_17 щодо неодноразової зміни органами досудового розслідування зміни підозри його підзахисному під час досудового розслідування, оскільки у відповідності до приписів ст.ст. 278, 279 КПК України це є обов*язком слідчого і прокурора, а у відповідності до положень ст..338 КПК України є правом прокурора змінити обвинувачення у суді.

Таким же чином суд оцінює твердження захисника ОСОБА_17 про те, що обвинувачений ОСОБА_15 під час нанесення ударів ОСОБА_20 та ОСОБА_5 захищався від їхніх ударів, оскільки судом встановлено, що саме ОСОБА_15 спровокував бійку з ОСОБА_20 , в якій себе поводив агресивно, зухвало по відношенню до ОСОБА_20 , а допитані у справі свідки та висновки проведених судових медичних експертиз № 44-к та № 196 вказують на нанесення ударів потерпілим саме ОСОБА_15 .

Суд критично, як спробу захисників обвинувачених допомогти останнім уникнути покарання за вчинені злочини, оцінює твердження про суттєве порушення експертами Черкаського обласного бюро судово-медичної експертизи правил проведення експертизи через невикористання мокрого архіву гістологічних досліджень при проведенні комісійної експертизи №44-К, оскільки у відповідності до ч.4 ст.69 КПК України та ст..13 Закону України «Про судову експертизу», експерти, будучи попередженими про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, маючи у своєму розпорядженні медичні картки амбулаторного і стаціонарного хворого ОСОБА_20 , результати проведених судово-медичних досліджень, надали повний і обґрунтований висновок виходячи з реальних обставин справи.

Натомість суд звертає увагу на те, що без задоволення прокурора залишилося клопотання комісії експертів Черкаського обласного бюро судово-медичної експертизи щодо проведення ексгумації тіла ОСОБА_20 (т.7 а.с.а.с.210, 212-215) з метою вивчення принципово-важливого питання про наявність анатомічних пошкоджень 1-2 шийних хребців та їхніх з*єднань, які в експертизах № № 147 (т.1 а.с.52-54), 5-2014/з (т.7 а.с.а.с. 22-30), 11-2014/з (т.8 а.с.а.с.167-185) належним чином не досліджені через відсутність достовірного опису в матеріалах первинної експертизи № 147, що вказана раніше.

Як встановлено судом судовий експерт ОСОБА_56 в частині вивчення даної ділянки тіла ОСОБА_20 не визначив наявність ушкоджень або збереження анатомічної цілісності зуба-відростку ІІ шийного хребця, внаслідок чого прийшов до передчасних і необґрунтованих висновків щодо відсутності ознак прижиттєвості вказаного ушкодження, а експерти ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , ОСОБА_59 , ОСОБА_60 , що приймали участь у проведенні комісійних експертиз 5-2014/з (т.7 а.с.а.с. 22-30), 11-2014/з (т.8 а.с.а.с.167-185), не маючи об*єктивних даних щодо вказаного питання вдалися до теоретичного обґрунтування можливих механізмів спричинення такого ушкодження та прийшли до протилежних висновків у вказаних експертизах, у зв*язку з чим, приймаючи до уваги і те, що зазначені комісійні експертизи були проведені за матеріалами адвокатського досьє, зміст якого суду невідомий, а експертам матеріали кримінального провадження судом не надавалися, суд критично, як неповні та необ*єктивні, оцінює висновки даних експертиз, як такі, що не підтверджені матеріалами кримінального провадження.

При цьому суд звертає увагу на те, що експертиза 5-2014/з (т.7 а.с.а.с. 22-30), проведена без дослідження історії хвороби ОСОБА_20 , яка на час її проведення перебувала у розпорядженні Лисянської ЦРЛ, не була досліджена і попереднім судово-медичним експертом ОСОБА_61 та суперечить іншим доказам, що були надані суду.

З вказаних підстав суд приходить до висновку про неповноту та нечіткість судово-медичних експертиз № № 147, 5-2014/з, 11-2014/з, у зв*язку з чим в порядку ст..374 КПК не враховує їх при постановленні даного, оскільки навіть допит судом експертів, що проводили вказані експертизи, не дав можливості усунути наявні недоліки вказаних експертиз.

Суд критично оцінює та відкидає як доказ через його недопустимість наданий стороною захисту висновок спеціаліста в галузі судово-медичних знань ОСОБА_62 (т.6 а.с.а.с.152-159) щодо причинно-наслідкового зв*язку між заподіянням тілесних ушкоджень та наслідків у виді смерті ОСОБА_20 , оскільки такий висновок не може бути джерелом доказування у кримінальному провадженні у відповідності до вимог ч.2 ст.84 КПК України.

Суд критично оцінює та відкидає як доказ через його недопустимість наданий стороною обвинувачення протокол огляду місця події від 21.09.2013 року , тобто території нічного клубу «Корона», під час проведення якого були зафіксовані численні предмети сміття та інше, що були залишені відвідувачами вказаної розважальної установи, оскільки вказаний огляд фактично був проведений з порушеннями вимог щодо обов*язкової участі понятих. Як вбачається із змісту вказаного протоколу (т.1 а.с.а.с. 12-45) понятими при проведенні даного огляду були громадяни ОСОБА_63 , жит. с.Смільченці Лисянського району та ОСОБА_64 , жит. смт Лисянка. Під час судового розгляду кримінального провадження з*ясувалося, що особа з анкетними даними ОСОБА_63 , жит. с.Смільченці Лисянського району є надуманою, оскільки згідно довідки Смільченецької сільської ради №220 від 19.06.2014 року (т.6 а.с.231) така особа на території вказаної сільської ради не зареєстрована і не проживає. Вказані обставини унеможливили допит судом особи, внесеної до протоколу як понятий, у зв*язку з чим суд прийшов до висновку про недопустимість вказаного доказу через істотні порушення норм кримінального процесуального законодавства.

Крім того, суд критично оцінює і відкидає як доказ протокол огляду місця події від 21.09.2013 року щодо огляду трупу ОСОБА_20 у морзі Звенигородської центральної районної лікарні під час його розтину, де слідчим занесені дані про наслідки вказаного розтину, оскільки питання огляду слідчим трупу визначене спеціальною нормою закону ст.. 238 КПК України, системний аналіз якої передбачає обов*язок слідчого оглянути труп зовні з участю судово-медичного експерта або лікаря, в т.ч. під час огляду місця події, з обов*язковим направленням трупу на судово-медичну експертизу для встановлення причин смерті.

Разом з тим, п.2.13 «Інструкція про проведення судово-медичної експертизи», затвердженої наказом МОЗ України N 6 від 17.01.1995 року (Далі Інструкція), передбачене право слідчого та інших осіб з дозволу останнього бути присутніми при проведенні судово-медичної експертизи, але у відповідності до приписів п.3.2.6 вказаної Інструкції особи, які були присутні при проведенні даної експертизи повинні бути зазначені у висновку самої експертизи.

Аналізуючи матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що в даному випадку суду не надано доказів того, що слідчий надавав експерту свій дозвіл бути присутніми при проведенні одного з етапів проведення судово-медичної експертизи розтину трупа понятим ОСОБА_65 та ОСОБА_66 (батьку потерпілого ОСОБА_5 ), на що вказує відсутність відповідних вказівок у постанові про призначення судово-медичної експертизи (т.2. а.с.а.с.18-19) або дозволу у будь-якій іншій формі.

Натомість формалізований бланк висновку експертизи №147 (т.1 а.с.52) не містить інформації про присутність слідчого, понятих або інших осіб при розтині трупу ОСОБА_20 .

Таким чином, сукупність вказаних обставин вказує на недопустимість вказаного доказу та необхідність його неврахування судом.

Численні клопотання захисника ОСОБА_16 щодо фальсифікації матеріалів кримінального провадження органами досудового розслідування шляхом доручення неіснуючих матеріалів до матеріалів провадження після його ознайомлення з вказаними матеріалами, суд оцінює критично, оскільки вказані обставини не підтверджені належним чином підписами посадових осіб вказаних органів або процесуальними рішеннями слідчого судді.

Крім того, розглянувши клопотання захисника ОСОБА_16 про отримання інформації від оператора мобільного зв*язку щодо телефонних з*єднань потерпілого ОСОБА_20 ( т.6 а.с.170), суд прийшов до висновку, що вказане клопотання не відповідало вимогам ст..160 КПК України, а обставини які пропонувалося встановити захисником у даному клопотанні(час настання смерті потерпілого), суд встановив шляхом допиту свідків, вивченням медичної документації та висновків судових експертиз.

Суд критично, як спробу посилити покарання обвинувачених за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.121 КК України, оцінює прохання потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 перекваліфікувати дії обвинувачених за ст..115 КК України, оскільки розглядаючи справу в межах пред*явленого органами досудового розслідування обвинувачення, суд прийшов до висновку про правильність кваліфікації діянь обвинувачених саме за ч.2 ст.121 КК України, оскільки сукупність досліджених доказів вказує на відсутність умислу у ОСОБА_15 та ОСОБА_11 на умисне заподіяння смерті ОСОБА_20 та наявність умислу на заподіяння саме тілесних ушкоджень, оскільки останні, наносячи удари в життєво-важливі органи потерпілого могли і повинні були усвідомлювати їх небезпеку для здоров*я людини, а неочікуване для обвинувачених настання смерті потерпілого охоплюється змішаною формою вини останніх.

Окремі розбіжності в показаннях свідків, які дали суду показання щодо механізму нанесення ударів обвинуваченим ОСОБА_15 потерпілим ОСОБА_20 та ОСОБА_5 суд відносить на предмет того, що ОСОБА_23 , ОСОБА_29 , ОСОБА_24 , ОСОБА_27 , ОСОБА_26 , ОСОБА_30 , ОСОБА_67 сприймали вказані обставини індивідуально, з різних ракурсів, у пізній час та в умовах обмеженої видимості, але в сукупності з висновками судово-медичних експертиз № 44-К та № 196 вказані покази підтверджують факт заподіяння ОСОБА_15 тілесних ушкоджень потерпілим.

Приймаючи до уваги вказані обставини, при призначенні покарання обвинуваченим суд враховує характер і ступінь тяжкості вчинених ними злочинів, які класифікуються як тяжкий злочин та злочин невеликої тяжкості, їхні особи, обставини, що помякшують та обтяжують покарання обвинувачених, думку потерпілих про суворість покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_15 , суд визнає притягнення до кримінальної відповідальності вперше.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_15 , суд визнає вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп*яніння.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_11 , суд визнає притягнення до кримінальної відповідальності вперше, його вибачення перед потерпілими.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_11 , суд визнає вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп*яніння.

З урахуванням зазначених обставин суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_15 можливе лише при ізоляції його від суспільства, шляхом призначення покарання за вчинення злочину передбаченого ч.2 ст.121 КК України у виді позбавлення волі на тривалий строк, за ч.1 ст.296 КК України у виді арешту, та визначення остаточного покарання в порядку ст..70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, оскільки ним вчинений тяжкий насильницький злочин, наслідком якого стала смерть людини, а тому застосування іншого покарання в даному випадку буде недостатнім для його виправлення і попередження вчинення нових злочинів.

Крім того, суд не знаходить підстав для застосування положень ст..69 КК України до покарання, що належить призначити обвинуваченому ОСОБА_15 оскільки останній протягом усього судового розгляду кримінального провадження не виявив розкаяння у вчиненому, не вчинив жодних дій щодо принесення вибачення потерпілим у зв*язку тяжкими наслідками вчинених ним злочинів.

В частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_11 , враховуючи встановлені у справі обставини, суд приходить до висновку, що виправлення останнього можливе лише при ізоляції його від суспільства, шляхом призначення покарання за вчинення злочину передбаченого ч.2 ст.121 КК України у виді позбавлення волі на тривалий строк, за ч.1 ст.296 КК України у виді арешту, та визначення остаточного покарання в порядку ст..70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, оскільки ним вчинений тяжкий насильницький злочин, наслідком якого стала смерть людини, а тому застосування іншого покарання в даному випадку буде недостатнім для його виправлення і попередження вчинення нових злочинів.

Суд також не знаходить підстав для застосування до призначеного обвинуваченому ОСОБА_11 покаранню положень ст..69 КК України, оскільки він протягом усього часу розгляду кримінального провадження не виявив розкаяння у вчиненому, а його вибачення перед потерпілими під час судових дебатів та в останньому слові за спричинення смерті рідної їм людини не утворюють сукупності достатніх підстав для призначення покарання більш м*якого ніж передбачено законом, тобто ч.2 ст. 121 КК України

Змінений цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 матері покійного ОСОБА_20 про відшкодування витрат на поховання на загальну суму 28280 грв та моральної шкоди на суму 500 000 грв спричиненою смертю її сина підлягає до часткового задоволення в силу наступного:

Відповідно до приписів ст..1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.

Згідно економічних розрахунків, викладених в постанові правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 3 жовтня 2008 року N 45 « Про витрати на поховання та пов`язані з цим ритуальні послуги у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання» для Черкаської області розмір таких необхідних витрат станом на 14.11.2008 року був визначений в розмірі 5862 грн.

За таких обставин, враховуючи кратне збільшення споживчих цін станом на вересень 2013 року у порівнянні з листопадом 2008 року, тобто на час поховання сина потерпілої ОСОБА_6 , суд приходить до висновку,що стягнення з обвинувачених в солідарному порядку коштів в сумі 15 000 гривень буде відповідати критерію відшкодування необхідних витрат на поховання в даному випадку.

В частині позову щодо відшкодування моральної шкоди, враховуючи доведеність у суді тяжких наслідків, що настали для матері у зв*язку з передчасною смертю її сина молодої, рідної людини, безповоротному розриву родинних відносин та суттєвих змін у її житті внаслідок цього, суд приходить до висновку про повне задоволення позову в цій частині та визначає розмір такого відшкодування у 500 000 гривень, що відповідає вимогам розумності і справедливості.

Змінений позов ОСОБА_20 сестри покійного ОСОБА_20 щодо відшкодування витрат на поховання в сумі 1144,46 грн, процесуальних витрат, пов*язаних з прибуттям до місця судового провадження в сумі 6824,54 грн та відшкодування моральної шкоди в сумі 200 000 грн, завданої внаслідок заподіяння смерті рідного брата підлягає до часткового задоволення лише в частині відшкодування в порядку ст..1201 ЦК України витрат на поховання на суму 1144,16 грн, а в решті до задоволення не підлягає, оскільки відповідно до приписів ч.2 ст.1168 ЦК України сестра, яка не проживала з братом за життя в одній сім*ї, про що остання дала показання у суді під час її допиту, не є особою, що має право на відшкодування моральної шкоди завданою смертю фізичної особи.

В частині відшкодування процесуальних витрат , пов*язаних з прибуттям до місця судового провадження, враховуючи приписи ч.1 ст..124 КПК України та 1166 ЦК України, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в цій частині у зв*язку з тим, що законом встановлений спеціальний порядок розподілу судових витрат, які не відносяться до заподіяної шкоди у даному випадку, але враховує розмір вказаних витрат при постановленні вироку.
Арешт на майно не накладався.

Речових доказів в кримінальному провадженні немає.

Медичні документи ОСОБА_20 підлягають поверненню медичним установам після набрання вироком законної сили, а їхні копії підлягають залишенню в матеріалах справи.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні підлягають стягненню з обвинувачених в доход держави.

Заходи забезпечення кримінального провадження у виді обраного запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_11 підлягають продовженню до набрання вироком законної сили, а відносно обвинуваченого ОСОБА_15 підлягають зміні з домашнього арешту на тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_18 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.121 та ч.1 ст.296 КК України, і призначити йому покарання:

· За ч.2 ст.121 КК України у виді семи років позбавлення волі;

· За ч.1 ст.296 КК України у виді шести місяців арешту.

На підставі ч.1 ст.70 КК України визначити покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, перевівши покарання, призначене за ч.1 ст.296 КК України у більш суворий вид покарання в порядку п.п. а п. 1 ч.1 ст.72 КК України, тобто шість місяців позбавлення волі, та остаточно визначивши покарання ОСОБА_15 у виді семи років позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання рахувати з часу взяття ОСОБА_15 під варту, тобто з 07.04.2015 року, зарахувавши до даного строку період 20.11.2013 року по 29.11.2013 року перебування останнього під вартою.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_15 до набрання вироком законної сили змінити з домашнього арешту на тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду після проголошення вироку.

Визнати винуватим ОСОБА_19 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.121 КК України та ч.1 ст.296 КК України, і призначити йому покарання:

· За ч.2 ст.121 КК України у виді семи років позбавлення волі;

· За ч.1 ст.296 КК України у виді шести місяців арешту.

На підставі ч.1 ст.70 КК України визначити покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, перевівши покарання, призначене за ч.1 ст.296 КК України у більш суворий вид покарання в порядку п.п. а п. 1 ч.1 ст.72 КК України, тобто шість місяців позбавлення волі, та остаточно визначивши покарання ОСОБА_11 у виді семи років позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання рахувати з часу взяття ОСОБА_11 під варту, тобто з 04.10.2013 року.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_11 до набрання вироком законної сили залишити попередній тримання під вартою.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 задовольнити частково.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 задовольнити частково.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродж. і жит. АДРЕСА_1 реєстраційний № ОКПП (інші дані суду невідомі) та ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродж. м. Черкаси, жит. АДРЕСА_2 (інші дані суду невідомі):

· на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , жит. АДРЕСА_3 , реєстраційний № ОКПП НОМЕР_1 кошти в сумі 15 000 грн у відшкодування витрат на поховання ОСОБА_20 та 500 000 грн у відшкодування моральної шкоди;

· на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , жит. АДРЕСА_3 , реєстраційний № ОКПП НОМЕР_2 коти в сумі 1144,16 грн у відшкодування витрат на поховання ОСОБА_20 та 6824,54 грн у відшкодування процесуальних витрат, пов*язаних з прибуттям до місця судового провадження;

· в доход держави (УДКСУ у м.Черкаси Черкаської області, код отримувача 38031150, р/р 0002, банк отримувача ГУДКСУ у Черкаській області, МФО 854018) процесуальні витрати в сумі 1029,70 грн за залучення експертів;

Після набрання вироком законної сили медичну карту стаціонарного хворого ОСОБА_20 № 2653 та медичну карту амбулаторного хворого ОСОБА_20 №28649 повернути Лисянській центральній районній лікарні; акт судово-медичного (токсикологічного) дослідження № 2112 та акт судово-медичного (гістологічного) дослідження № 259 щодо трупу ОСОБА_20 повернути КУ «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи»

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Черкаської області через Корсунь - Шевченківський районний суд протягом 30 діб з дня його проголошення, а обвинуваченими ОСОБА_15 та ОСОБА_11 - протягом того ж строку з часу отримання копії вироку.

Роз`яснити учасникам судового провадження, що вони мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий ОСОБА_1