У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати Верховного Суду України

у
кримінальних справах у складі:

Головуючого

Синявського О.Г.

суддів

Вус
С.М., Пекного С.Д.

за участю прокурора

Морозової С.Ю.

розглянула в судовому засіданні в
м. Києві 18 грудня 2007 року кримінальну справу за касаційним поданням
заступника прокурора Житомирської області на вирок Коростенський міськрайонного
суду Житомирської області від 18 січня 2006 року, яким засуджено

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженку
м. Джамбул Казахстан,

мешканку
м. Коростень,

раніше
не судиму -

за
ст. 309 ч. 1 КК України на 1 рік обмеження волі.

На
підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування призначеного
покарання з іспитовим строком на 1 рік.

На
ОСОБА_1 покладено обов'язки, передбачені п.п. 3, 4 ст. 76 КК України.

В
апеляційному порядку справа не переглядалася.

ОСОБА_1
засуджено за те, що вона 21 вересня 2005 року, близько 13 години, знаходячись
на 2-му провулку Воровського м. Коростень Житомирської області, придбала у
невстановленої особи без мети збуту за 50 грн. 5,00 мл. опію ацетильованого,
вагою в перерахунку на суху речовину 0,18г.

Цього
ж дня, близько 13 години 10 хвилин, поблизу гуртожитку Коростинського заводу
залізобетонних шпал, що по вул. Маяковського, 8 м. Коростень, ОСОБА_1 була
затримана працівниками міліції, які виявили та вилучили у неї вказаний
наркотичний засіб.

У
касаційному поданні прокурор просить вирок щодо ОСОБА_1 скасувати, а справу
направити на новий судовий розгляд. На обґрунтування своїх вимог вказує на те,
суд призначаючи засудженій покарання, порушив вимоги ч. 3 ст. 61 КК України,
оскільки засуджена має на утриманні неповнолітню дитину.

Заслухавши
доповідь судді, думку прокурора про часткове підтримання касаційного подання,
перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційного подання, колегія
суддів вважає, що касаційне подання підлягає частковому задоволенню.

Висновок
суду про доведеність винності ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй злочину, за
обставин, викладених у вироку, підтверджується сукупністю зібраних та
перевірених у судовому засіданні доказів, що прокурором не оспорюється.

Разом з
тим, призначаючи ОСОБА_1 покарання суд, в порушення вимог ч. 3 ст. 61 КК
України, застосував до неї покарання у вигляді обмеження волі не дивлячись на
те, що засуджена має на утриманні сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Тобто,
суд застосував кримінальний закон, який не підлягає застосуванню до цієї особи.

Оскільки,
крім обмеження волі, санкція ч. 1 ст. 309 КК України передбачає лише покарання
у вигляді позбавлення волі, яке теж не може бути застосовано судом до
засудженої, оскільки у касаційному поданні не ставилось питання щодо м'якості
призначеного ОСОБА_1 покарання, а підстав для звільнення її від кримінальної
відповідальності не вбачається, то виходячи із роз'яснень, які містяться у ч. 7
п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року “Про
практику призначення судами кримінального покарання”, ОСОБА_1 підлягає звільненню
від призначеного покарання.

Виходячи
з наведеного, керуючись ст.ст. 395-396 КПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

касаційне
подання заступника прокурора Житомирської області задовольнити частково.

Вирок
Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 18 січня 2006 року
щодо ОСОБА_1 змінити - звільнити засуджену від призначеного судом покарання.

Судді: