Справа №: 1-80/11
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Ковель 04.10.2011

Ковельський міськрайоний суд Волинської області

під головуванням судді Лесика В.О,

за участю секретаря Федорук Г.Б.,

потерпілої ОСОБА_1

підсудної ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, українки, громадянки України, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, жительки с.Уховецьк вул.Васюти, 2/5 Ковельського р-ну, ІНФОРМАЦІЯ_3, заміжня, працюючої директором Уховецької ЗОШ Ковельського району, не судимої,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 обвинувачується ОСОБА_1 в тому, що 31 серпня 2010 року близько 10 години ранку в приміщенні Уховецької ЗОШ Ковельського району , що знаходиться в с. Уховецьк по вул. Васюти, 1 Ковельського р-ну, на ґрунті неприязних відносин під час раптово виниклого конфлікту умисно нанесла удари руками та ногами в різні частини тіла ОСОБА_1, заподіявши їй при цьому легкі тілесні ушкодження у вигляді садна червоної кайми верхньої губи, садна слизової верхньої губи справа, синця верхньої третини гомілки.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала дане обвинувачення та показала, що 31.08.2010 року вранці вона зайшла в кабінет до директора школи та попросила зареєструвати заяву з питань учбового процесу, ОСОБА_2 ознайомившись з її змістом , розірвала заяву та кинула їй в обличчя, вдаривши при цьому в щоку та губу. У відповідь вона взяла доповідь директора на педагогічну раду і також розірвала її. Після цього обурена ОСОБА_2 за допомогою стільця почала виганяти її з кабінету. В свою чергу вона також схопилась за стілець, але впала на підлогу. Тоді ОСОБА_2 почала наносити їй удари ногами. Однак, в той час як ОСОБА_2 нагнулась до неї, щоб вдарити руками, вона схопила ОСОБА_2 за волосся, піднялась на ноги та тримала так ОСОБА_2 , поки остання не припинила шарпатись. Після цього ОСОБА_2 вибігла з кабінету. При цьому потерпіла заперечила факт нанесення ударів ОСОБА_2 , ствердивши, що лише тримала її за волосся, коли та її била, виявлені ж на тілі ОСОБА_2 тілесні ушкодження вважає такими, які завдані не її діями та могли виникнути не в ході даного інциденту.

Підсудна ОСОБА_2 свою вину в предявленому обвинуваченні не визнала та суду показала, що дійсно між нею та потерпілою близько 10 років існують неприязні відносини, 31.08.2010 року біля 10 години ранку, коли вона, як директор школи, готувалась до проведення педагогічної ради з вчителями Уховецької ЗОШ до неї в кабінет ввійшла ОСОБА_1 і висловила вимогу про надання їй програми навчання учнів. Незнаючи про те, що вона відповідно до наказу завідуючого відділом освіти Ковельської райдержадміністрації прийнята на посаду вчителя повідомила, що вільних посад немає. Тоді ОСОБА_1 почала її погрожувати звільненням та предявила наказ про прийняття на роботу. Ознайомившись з наказом вона повідомила, що це питання буде зясовувати і попросила ОСОБА_1 залишити кабінет, оскільки їй необхідно йти на педраду. Цій вимозі ОСОБА_1 не підкорилась, при цьому висловилась : «Тебе звільнять, це не твій кабінет». Взявши в руки приготовлений виступ на педраду, намагалась вийти з кабінету, проте ОСОБА_1 вихопила з рук вказані документи і їх розірвала. Перелякавшись, вона намагалась забрати їх у ОСОБА_1, однак остання схопила її за волосся та почала тягати по кабінету. Не зважаючи на біль, вона намагалась вирватись від ОСОБА_1, але порівняно тривалий час їй це не вдавалось, оскільки ОСОБА_1 відтягнула її до вікна, не даючи можливості відкрити двері та покликати на допомогу, кинула стілець, повалила її на підлогу та руками здушувала за шию. Намагаючись захистити своє обличчя від пошкоджень, бо наступного дня мало відбутись свято 1 Вересня, вона діяла рефлекторно відштовхуючи ОСОБА_1. Приблизно через 5 хв. її вдалось вирватись від ОСОБА_1 та покликати на допомогу. В судовому засіданні підсудна заперечила факт умисного заподіяння будь-яких тілесних ушкоджень ОСОБА_1.

Заслухавши показання підсудної, потерпілої, свідків, дослідивши інші докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в ході судового слідства не доведено участь підсудної у вчиненні інкримінованого злочину.

Відповідно до ст.327 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватись на припущеннях і постановляється лише при умові, коли в ході судового розгляду винність підсудного у вчиненні злочину доведена.

Підсудна обвинувачується у заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження, тобто злочину передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Відповідно до Кримінального кодексу України відповідальність за ч.1 ст.125 КК України настає у випадку умисного заподіяння легких тілесних ушкоджень, заподіяння ж легкого тілесного ушкодження з необережності або під час необхідної оборони не є кримінально караним.

Судом встановлено, що дійсно між потерпілою та підсудною мав місце конфлікт на ґрунті неприязних стосунків. Факт наявності саме таких відносин не заперечили в судовому засіданні як ОСОБА_1 так і ОСОБА_2 Підсудна і потерпіла підтвердили в судовому засіданні, також ту обставину, що конфлікт відбувався 31.08.2010 року близько 10 год. ранку в кабінеті директора Уховецької ЗОШ за зачиненими дверима.

Обєктивність показань підсудної в частині відсутності в її діях умисного заподіяння потерпілій легких тілесних ушкоджень підтверджується іншими доказами по справі і зокрема:

- висновками судово-медичних експертиз, проведених в рамках кримінальної справи про обвинувачення ОСОБА_1 за ч. 1 ст.296 КК України по даному факту, відповідно до яких на тілі ОСОБА_2 виявлені тілесні ушкодження у вигляді підшкірних крововиливів потиличної ділянки голови по середині та зліва шиї, синців лівої грудної залози, правого плеча та передпліччя, обох нижніх кінцівок, що утворились від дії тупих твердих предметів і за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень. Зазначені тілесні ушкодження відповідають механізму та часу їх заподіяння вказаних самою ОСОБА_2 Даний висновок судово-медичної експертизи підтверджено в цілому висновком комісійної судово-медичної експертизи по матеріалах справи.

- показаннями свідка ОСОБА_3, яка ствердила, що вранці 31.08.10 року перед засіданням педради зустрічалась з ОСОБА_2, яка була в хорошому настрої. Біля 10 год. на прохання техпрацівниці ОСОБА_2 видавала їй заробітну плату та залишилась в своєму кабінеті. Після 10 год. ранку в кабінет англійської мови, де зібрались вчителі на педраду, вбігла учениця ОСОБА_4 та вигукнула «біжіть до кабінету директора, до ОСОБА_5». Зайшовши в кабінет вони побачили ОСОБА_2 , яка була злякана та мала жахливий вигляд ( зачіска скуйовджена , на шиї почервоніння, на жакеті вирване пасмо волосся), в кабінеті все розкидано, розірвані листки паперу, перекинутий стілець, а на підлозі лежав наручний годинник ОСОБА_2. Тоді ж вона звернула увагу на ОСОБА_1Я, яка стояла охайна без видимих тілесних ушкоджень, запитавши її : «Що тут собі дозволяєш?», і почула у відповідь: «А ти нічого не бачила і нічого не докажеш».

- показаннями свідка ОСОБА_6, яка в категоричній формі ствердила, що після завершення конфлікту всі стояли на коридорі школи і вона бачила ОСОБА_1 та спілкувалась з нею. Може ствердити, що на тілі останньої не було жодних тілесних ушкоджень. На її запитання : «Що ти вже докотилась до рукоприкладства ?», почула від ОСОБА_1 : «А що робити, якщо слова не доходять», тоді вона зрозуміла, що остання не заперечувала проти побиття директора школи. В свою чергу ОСОБА_2 перебувала в пригніченому стані ( вся трусилась і плакала).

- показаннями свідка ОСОБА_7, яка підтвердила, що слідів побоїв на тілі ОСОБА_1 вона не бачила, а навпаки та перебувала в піднесеному настрої, при цьому вона чи її чоловік, який прийшов на прохання ОСОБА_1, обзивали ОСОБА_2 та завуча. В той же час на шиї ОСОБА_2 бачила почервоніння шкіри, пошарпане волосся, вона вся трусилась і була схвильована. Після того як до них підійшов чоловік потерпілої, то в адресу ОСОБА_1 було сказано : «Ти похвались, що побила директора школи», остання у відповідь сказала : «І похвалюсь».

- показаннями свідка ОСОБА_8, яка ствердила, що після конфлікту бачила ОСОБА_1, остання вела себе зверхньо, всіх ображала, а присутній при них її чоловік говорив, що їх всіх необхідно повісити і так буде з кожним. Жодних тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_1 не було, а ОСОБА_2 почувала себе погано, була бліда, на шиї виднілись сліди побоїв

- показаннями свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, які в судовому засіданні підтвердили, що дійсно в їх школі вранці 31.08.2010 року в кабінеті директора школи стався конфлікт, в ході якого директор отримала тілесні ушкодження від ОСОБА_1, в свою чергу ОСОБА_1 після конфлікту була спокійна та врівноважена, без видимих тілесних ушкоджень на її тілі. Додатково свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ствердили, що на їх переконання такі дії ОСОБА_1 були заздалегідь сплановані. Свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_16 підтвердили вислів ОСОБА_1 - «ти нічого не бачила і нічого не докажеш».

Будь-яких підстав вважати, що показання цих свідків є неправдивими, суд не вбачає, не встановлено таких підстав і в судовому засіданні, даючи аналіз зібраним доказам в їх сукупності.

З урахуванням вищезазначених доказів суд критично відноситься до показань потерпілої щодо навмисного нанесення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_2, аналогічно суд ставиться до показань свідка ОСОБА_17, який є чоловіком потерпілої та зацікавлений в результатах розгляду справи. На думку суду саме твердження ОСОБА_1 про умисне заподіяння їй тілесних ушкоджень ОСОБА_2 дано з метою притягнення останньої до кримінальної відповідальності, оскільки з підстав даного конфлікту за заявою ОСОБА_2 22.11.2010 року було порушено кримінальну справу відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.296 КК України. Кримінальна справа ж щодо ОСОБА_2 за скаргою ОСОБА_1 порушено 07.02.2011 року в порядку ст.27 КПК України.

Даючи аналіз всім дослідженим доказам суд приходить до висновку, що зазначені в обвинуваченні обставини про умисне заподіяння ОСОБА_2 потерпілій ОСОБА_1 тілесних ушкоджень суд не може розцінювати як обєктивні та безспірні.

На думку суду існування між сторонами неприязних відносин не можна визнати достатньою підставою для того, щоб зробити єдиний правильний висновок про те, що саме підсудна 31.08.2010 року умисно заподіяла потерпілій вказані вище тілесні ушкодження Навпаки, досліджені в судовому засіданні докази в своїй сукупності, які співвідносяться між собою, вказують на те, що тілесні ушкодження, які виявлені на тілі потерпілої могли утворитись в ході захисту від нападу, тобто при необхідній обороні чи з необережності, частина із них за показаннями судово-медичного експерта могли утворитися пізніше, достовірних доказів же саме умисного заподіяння підсудною потерпілій тілесних ушкоджень судом не встановлено.

На переконання суду у випадку наявності сумнівів щодо винуватості підсудної до неї не лише не може бути застосовано покарання, але і є неприпустимим та незаконним визнання її винуватою у вчиненні злочину.

Аналогічна думка закріплена в п.23 Постанови Пленуму ВСУ від 29.06.1990 року №5 з наступними змінами та доповненнями «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму ВСУ з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку»відповідно до якого суду недопустимий обвинувальний ухил при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного. А всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного.

Враховуючи, що по справі відсутня можливість збирання додаткових доказів, а обвинувальний вирок не може ґрунтуватись на припущеннях, суд приходить до висновку про необхідність виправдування підсудної по предявленому їй обвинуваченню за недоведеністю її участі у вчиненні злочину.

Згідно ст.327 КПК України у випадку, коли не доведено участь підсудної у вчиненні злочину постановляється виправдувальний вирок.

Цивільний позов про стягнення з підсудної відшкодування моральної шкоди в сумі 20000 грн. слід залишити без розгляду ( п.20 вищевказаної постанови Пленуму ВСУ).

Керуючись ст.ст. 323,324,327 КПК України, суд -

З А С У Д И В:

Виправдати ОСОБА_2 за ч.1 ст.125 КК України за недоведеністю її участі у вчиненні злочину.

Цивільний позов залишити без розгляду.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Волинської області протягом пятнадцяти діб з моменту його проголошення.

Головуючий:ОСОБА_18