Справа №1-22/2007
ВИРОК

ІМЕНЕМ
УК Р А Ї Н И

15 січня 2007 року Бродівський районний
суд Львівської області

в складі: головуючої
- судді Бунда А.О.

при секретарі Музичка Л.Т.

з участю прокурора Онищука Т.Н.

розглянув у відкритому
судовому засіданні в
м. Броди кримінальну справу
про

обвинувачення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,

уродженця АДРЕСА_1, українця,

громадянина України, з
вищою освітою, не
працюючого, одруженого,

маючого
на утриманні двоє
неповнолітніх дітей, жителя
АДРЕСА_2, раніше не
судимого,

у вчиненні злочину
передбаченого ст.172
ч.1 КК
України, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Підсудний
ОСОБА_1 працюючи на посаді ІНФОРМАЦІЯ_2 на порушення вимог п.6 ст.24 Кодексу
законів про працю України, п.1.2.
Положення «Прo порядок прийняття на роботу тимчасових працівників на
підприємствах Мінлісгоспу України для виконання робіт в лісі» від 30.12.1996 року не видав розпорядження про
прийняття на роботу тимчасових працівників - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
які працювали у Лагодівському лісництві в період з 03.01.2006 р. по березень 2006 р. та на порушення вимог ст.48
Кодексу законів про працю України згаданим працівникам не вніс запис до
трудових книжок про
прийняття вищезгаданих громадян
на роботу.

Підсудний вину
свою у вчиненому визнав повністю та показав, що він з 1997 р. по квітень 2006
р. працював ІНФОРМАЦІЯ_2. У січні 2006 р. на його прохання майстер лісництва
ОСОБА_7 та лісник ОСОБА_8 підшукали тимчасових працівників для закінчення рубки
лісу в кварталі 18. Тимчасових працівників ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6він не міг оформити на
роботу офіційно, оскільки рубка лісу була закрита ще в грудні 2005 р. на
штатних працівників. Він знав, що відповідно до своїх посадових обов'язків,
повинен був прийняти тимчасових працівників на роботу, видавши офіційне
розпорядження та внести записи в трудові книжки працівників, однак цього
не зробив. У
вчиненому щиро кається.

Потерпілий ОСОБА_2 показав, що він дійсно працював на вирубці лісу разом з
ОСОБА_3., ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6.-в період з 03 січня 2006 по березень 2006 р. кожен день з 09.00 год.
по 17.00 год., крім суботи
та неділі і
святкових днів. Коли
він запитав підсудного ОСОБА_1 чи прийняті вони офіційно
на роботу та яким чином буде проведений з ними розрахунок, то останній сказав,
що все буде добре. Однак офіційно вони прийняті на роботу не були, записи в
трудову книжку не вносились.
Претензій до підсудного
немає, просить суворо
не карати.

Аналогічні
покази дали потерпілі ОСОБА_4,
ОСОБА_5,ОСОБА_6.

Відповідно ст.299 КПК України суд вважає, що оскільки
проти цього не заперечують учасники судового розгляду, визнати за недоцільне
дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи та цивільного
позову, які ні ким не оспорюються.

Дії підсудної
вірно кваліфіковано по ст.172 ч.1 КК
України як грубе порушення
законодавства про працю.

Обираючи вид та
міру покарання підсудному суд враховує характер та ступінь суспільної
небезпеки вчиненого злочину,
який відноситься до
злочинів

невеликої тяжкості, особу підсудного - вперше
притягається до кримінальної відповідальності, виключно позитивно
характеризується по місцю проживання, тимчасово не працює, одружений, має на
утриманні двоє неповнолітніх дітей, а також
думку потерпілих, які
не мають жодних
претензій до підсудного.

Обставиною,
яка пом'якшує покарання
суд визнає щире
каяття підсудного.

Обставин,
які обтяжують покарання
суд не вбачає.

Виходячи з
наведеного суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім для
виправлення підсудного буде
покарання у виді
штрафу.

Керуючись ст.ст. 323-324
КПК України, суд , -

ЗАСУДИВ :

визнати винним ОСОБА_1у вчиненні злочину

передбаченого ст.172 ч.1 КК
України та призначити покарання виді штрафу у розмірі сорок неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян, що становить 680 гривень.

Міру запобіжного
заходу підписку про невиїзд залишити без змін до вступу вироку
в законну силу.

На вирок
може бути подано
апеляцію до апеляційного суду
Львівської

області п'ятнадцяти діб
з моменту його
проголошення.