справа № 166/122/15-к
провадження №1-кп/166/8/15
ВИРОК

іменем України

17 лютого 2015 року смт.Ратне

Ратнівський суд Волинської області в складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000451, внесене до ЄРДР 08.12.14, про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з базовою вищою освітою, неодруженого, непрацюючого, несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

встановив:

ОСОБА_7 07 грудня 2014 року близько 20 години 20 хв, керуючи у стані алкогольного сп`яніння технічно справним автомобілем марки «Ауді-100», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі «Доманово-Самари» поблизу с.Млиново Ратнівського району Волинської області, всупереч вимог п.п.2.3б, 2.9а, 12.3 Правил дорожнього руху України проявив безпечність, не простежив за дорожньою обстановкою, не вжив заходів для зменшення швидкості руху, внаслідок чого допустив наїзд на велосипедистів ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , які рухалися в попутному напрямку.

Внаслідок вказаних вище порушень ПДР України ОСОБА_8 помер, а ОСОБА_4 отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений вину у вчиненому визнав повністю, показав, що дійсно 07 грудня 2014 року у с.Доманове вживав із друзями спиртне, після чого разом з останніми під його керуванням автомобілем, яким він користується за дорученням, вирушили до місця проживання. Рухаючись по автодорозі «Доманово-Самари» раптово помітив велосипедиста, проте оскільки відстань до нього було дуже малою, тому уникнути зіткнення з ним не міг. Пізніше зрозумів, що збив двох велосипедистів, які рухалися один за одним в попутному напрямку по обочині дороги. Злякавшись, автомобіля не зупиняв, не гальмував, лише через метрів 150 від місця зіткнення зрозумів, що сталося, і розвернув автомобіль, щоб повернутися назад. Після огляду місця події зрозумів, що мужчина загинув, жінка-велосипедист була живою, але з тілесними ушкодженнями. Будь-якої допомоги потерпілим не надавав. Будучи шокованим, втік із місця ДТП, близько доби блукав по лісу, повернувся додому лише наступного дня ввечері. Під час досудового розслідування його мати намагалися надати матеріальну допомогу потерпілим, однак останні від її отримання категорично відмовилися. Він до потерпілих не приходив, вибачення не просив, бо не наважувався на це.

На даний час попросив вибачення у потерпілих, розкаявся у вчиненому, просив його суворо не карати.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 показала, що того дня у вечірню пору доби разом із співмешканцем ОСОБА_8 рухалися велосипедами із м.Мокрани. що в Республіці Білорусь, додому у с.Млинове Ратнівського району. Рухалися по обочині, вона спереду, він за нею. Чула позаду звук автомобіля, що наближався. В один із моментів вона впала, скотилась у кювет, на короткий час втративши свідомість. Вибравшись із кювету, бачила, як попереду неї на великій швидкості рухався автомобіль, за метрів 150 від неї він зупинився, розвернувся і поїхав у зворотному напрямку, тобто до місця ДТП. Вона намагалася знайти ОСОБА_8 , лише після того, як вказаний автомобіль під`їхав і освітив фарами місцевість, вона побачила потерпілого, який був весь закривавлений. Із автомобіля вийшли хлопці в стані дуже сильного алкогольного сп`яніння, підійшли до них, з кимось розмовляли по телефону. У одного із них вона вирвала мобільний телефон, з якого подзвонила в міліцію та повідомила про ДТП. Після цього вона підійшла до автомобіля, щоб побачити його номер, у пошкодженій фарі помітила частину свого кошика, якого вона перевозила на багажнику велосипеда. Хлопці вели себе агресивно, казали, що наїзд було вчинено не їх автомобілем. Проте коли прикордонник, який проїжджав повз місце ДТП, схопив одного із них за груди із запитанням, хто вчинив наїзд, той зізнався, що це обвинувачений. Ствердила, що дійсно до неї в лікарню приходила мати обвинуваченого, просила вибачення за вчинок сина, пропонувала допомогу, проте від її отримання вона відмовилася. Зазначила, що обвинуваченого вона не пробачає, просить суд призначити йому покарання у виді позбавлення волі на максимальний строк.

Потерпіла ОСОБА_5 , рідна сестра потерпілого, якому заподіяна смерть, показала, що дізнавшись про ДТП від своєї сестри, вона велосипедом приїхала на місце пригоди. Її брат був мертвим, на той час на місці ДТП уже знаходились працівники міліції, ні обвинуваченого, ні хлопців, які перебували в автомобілі, яким було скоєно наїзд, уже не було. На місці ДТП пробула до 24 години, дочекавшись приїзду експертів із м.Луцьк. Зазначила, що сюди ж приходила мати обвинуваченого, яка пояснювала, що це її син вчинив ДТП. Наполягала на суворому покаранні винного.

Судом установлено, що фактичні обставини справи (час, місце, спосіб, особа винного, наслідки, причинний зв`язок між діянням і наслідками) ніким з учасників судового провадження не оспорюються, останні правильно розуміють їх зміст, їм роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи, що у суду не має жодних сумнівів у добровільності позиції учасників судового провадження, суд за їх згодою відповідно до ч.3 ст.349 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином, суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, і кваліфікує такі його дії як порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть одного потерпілого та середньої тяжкості тілесні ушкодження іншому потерпілому.

При призначенні виду покарання, суд відповідно до вимог ст.ст.50, 65 КК України враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є необережним тяжким злочином, а також наслідки злочину спричинення смерті одній особі та середньої тяжності тілесні тілесні ушкодження іншій особі, дані про особу ОСОБА_7 , який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, є особою молодого віку, за місцем проживання характеризується виключно позитивно, а також бере до уваги думку потерпілих, які наполягали на суворому покаранні винного.

До обставин, які пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, яка обтяжує покарання, є вчинення злочину обвинуваченим у стані алкогольного сп`яніння.

З огляду на викладене, суд вважає, що виправлення ОСОБА_7 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства. При цьому, з урахуванням наведених вище позитивних обставин суд призначає обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк, наближений до мінімального.

Вирішуючи питання про призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суд бере до уваги характер допущених ним порушень Правил дорожнього руху України, які є грубими, кількість потерпілих від злочину, керування автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, тому приходить до висновку про необхідність застосування до обвинуваченого цього додаткового покарання на максимальний строк.

До стягнення з обвинуваченого підлягають процесуальні витрати на залучення експертів у розмірі 786, 24 грн.

Доля речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Обрані слідчим суддею Луцького міськрайонного суду 20 січня 2015 року щодо обвинуваченого на двомісячний строк заходи забезпечення кримінального провадження у виді особистого зобов`язання та обмеження у користуванні правом керування транспортними засобами на час вступу вироку в законну силу суд залишає незмінними.

Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Строк відбування покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави 786 (сімсот вісімдесят шість) гривень 24 коп процесуальних витрат на залучення експертів.

Речові докази:

- автомобіль марки «Ауді 100», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться на зберіганні на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів Ратнівського РВ УМВС України у Волинській області, - повернути близьким родичам обвинуваченого,

- велосипеди марки «Мінськ» та «Контур», які знаходяться на зберіганні на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів Ратнівського РВ УМВС України у Волинській області, - повернути відповідно потерпілим ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

До набрання вироком законної сили залишити обвинуваченому запобіжний захід у виді особистого зобов`язання та захід забезпечення кримінального провадження у виді обмеження у користуванні правом керування транспортними засобами.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом Волинської області.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Волинської області шляхом подачі протягом тридцяти днів з моменту його проголошення апеляцій до Ратнівського районного суду.

Головуючий- підпис

З оригіналом згідно

Суддя Ратнівського

районного суду ОСОБА_1