Справа №1817/3563/12 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11/788/4/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Незаконне заволодіння транпортним засобом
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 лютого 2015 року колегія суддів з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

прокурора - ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7

засудженого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальну справу за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_6 , прокурора, який підтримував державне обвинувачення у кримінальній справі ОСОБА_9 та засудженого ОСОБА_8 на вирок Сумського районного суду Сумської області від 10 грудня 2014 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останнього разу 21.02.2012 року за ч.2 ст.186, ст.75 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік;

засуджений за ч.2 ст.185, ч.3 ст.15 ч.3 ст.185, ч.2 ст.289, ч.3 ст.289 КК України та призначено покарання:

- за ч.2 ст.185 КК України у вигляді одного року позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом часткового складання призначеного покарання з покаранням за вироком Сумського районного суду Сумської області від 21 лютого 2012 року, призначено покарання у вигляді чотирьох років одного місяця позбавлення волі.

- за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі;

- за ч.2 ст.289 КК України у вигляді п`яти років позбавлення волі;

- за ч.3 ст.289 КК України у вигляді восьми років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворими, призначено покарання у вигляді восьми років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Сумського районного суду Сумської області від 21 лютого 2012 року і остаточно призначено покарання у вигляді дев`яти років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна, рахуючи строк відбуття покарання з 23 серпня 2012 року, тобто з моменту фактичного затримання.

Запобіжний захід залишено попередній тримання під вартою.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 216 грн. заподіяної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 1598 грн. заподіяної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_12 141163 грн. 57 коп. заподіяної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 2773 грн. 20 коп. за проведення експертиз.

Долю речових доказів вирішено в порядку ст.81 КПК України (1960 року).

ВСТАНОВИЛА:
Вироком суду ОСОБА_8 визнаний винним та засуджений за вчинення зазначених у вироку злочинів, за наступних обставин.

Так, 7 жовтня 2011 року, близько 23.00 год., ОСОБА_8 , шляхом вільного доступу, повторно скоїв крадіжку з домоволодіння по АДРЕСА_2 , належних потерпілому ОСОБА_10 трьох металевих труби вагою по 30 кг. кожна вартістю 216 грн.

Крім того, ОСОБА_8 , на початку серпня 2012 року, близько 22.00 год проник до приміщення сараю в домоволодінні потерпілого ОСОБА_13 по АДРЕСА_3 , звідки незаконно заволодів мотоциклом «Мінськ» ММВЗ-3112-12» 1991 року випуску, р/н НОМЕР_1 , вартістю 1598,2 грн.

Крім того, 23 серпня 2012 року о 09.00 год., ОСОБА_8 ,, проник через незамкнену хвіртку на подвір`я буд. АДРЕСА_4 належного ОСОБА_12 , там знайшовши ключ проник до будинку, звідки підготував до викрадення майно потерпілого ОСОБА_12 : сумку туристичну та плед вовняний всього на суму 528 грн. Там же знайшов ключі від автомобілю Lexus LX 470 р/н НОМЕР_2 , належного ОСОБА_12 та вирішив незаконно заволодіти вказаним автомобілем. Виніс вище вказане майно та поклав на подвір`ї з метою у подальшому забрати з собою.

Після цього, проник до гаражу, скориставшись ключем, що попередньо викрав з будинку, там незаконно заволодів транспортним засобом потерпілого - автомобілем Lexus LX 470 р/н НОМЕР_2 , вартістю 524547,36 грн., в баку якого знаходилось 55 літрів бензину А-95, вартістю 580,25 грн. На вказаному автомобілі він виїхав в господарства і доїхавши до перехрестя вулиць К.Маркса, Мисливської та Островського в с. В.Сироватка, не впорався з керуванням та зіткнувся з опорою електропередач, пошкодивши транспортний засіб, та покинув його. Через пошкодження автомобіля потерпілому заподіяно шкоди на суму 140583,32 грн.

Внаслідок того, що засуджений залишив місце події, він не зміг довести до кінця свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення майна, що було попередньо винесено ним з будинку. Загальний розмір шкоди завданої ОСОБА_12 складає 141 163 грн. 57 коп.

В поданих апеляційних скаргах:

- засуджений ОСОБА_8 просить скасувати оскаржуваний вирок суду, а матеріали кримінальної справи направити на новий судовий розгляд. Свої вимоги обґрунтовує тим, що кримінальна справа не містить доказів на підтвердження його винуватості у вчиненні злочинів, вказаних у вироку, а покази свідків, якими суд обґрунтував свій вирок, не доводять його вину. Також, на думку засудженого, судом першої інстанції було допущено ряд процесуальних помилок, які привели до постановлення незаконного вироку у справі.

- захисник ОСОБА_6 просить вирок суду змінити, пом`якшити призначене ОСОБА_8 покарання за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, ч.3 ст.289 КК України, в іншій частині вирок скасувати, а справу закрити. В обґрунтування своїх вимог захисник покликається на показання ОСОБА_8 , надані ним в судовому засіданні, згідно яких він не визнав своєї у незаконному заволодінні мотоциклом ОСОБА_13 та викрадення металевих труб з домоволодіння ОСОБА_10 , фактично вказуючи на недостатність доказів на підтвердження винуватості її підзахисного у вчиненні зазначених вище діянь. Також захисник зазначає, що при призначенні покарання суд не взяв до уваги, що ОСОБА_8 повністю визнав вину в скоєнні замаху на викрадення майна та незаконного заволодіння автомобілем ОСОБА_12 , що він є інвалідом ІІІ групи по зору безстроково, страждає інфекційними захворюваннями, має матір пенсіонерку, постійне місце проживання, а невідшкодована потерпілим шкода є наслідком перебування його в місцях позбавлення волі.

- прокурор, який підтримував державне обвинувачення у кримінальній справі ОСОБА_9 , в своїй апеляції зі змінами та доповненнями посилаючись на невідповідність призначеного ОСОБА_8 покарання тяжкості вчинених ним злочинів і даним про особу засудженого, істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону, що виразилося в порушенні прав потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_12 в ході судового розгляду справи, просить вирок суду скасувати, а справу направити для нового судового розгляду в той же суд в іншому складі суду.

Вислухавши доповідь судді про обставини справи та зміст поданих апеляцій, засудженого ОСОБА_8 та його захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які підтримали апеляцію засудженого, а прокурора частково, думку прокурора ОСОБА_5 , яка повністю підтримала апеляцію прокурора зі змінами та доповненнями і частково підтримала апеляцію засудженого, виконавши вимоги ст. ст. 318, 319 КПК України, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи вказаних апеляцій, колегія суддів встановила наступне.

Відповідно до вимог ст. ст. 324, 334 КПК України мотивувальна частина обвинувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, з зазначенням місця, часу, способу вчинення, наслідків, форми вини і мотивів кожного злочину. В цій частині наводитсья аналіз та оцінка всіх зібраних у справі доказів, які стверджують чи спростовують обвинувачення, обставини, що визначають ступінь тяжкості кожного з учинених злочинів. Висновки суду щодо оцінки доказів викладаються у вироку у точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності того чи іншого доказу. Прийняття доказів, на яких грунтуються ці висновки і відхилення інших судом повинно бути мотивовано.

Однак, ці вимоги судом першої інстанції при розгляді кримінальної справи відносно ОСОБА_8 дотримані не були.

Так, засуджений ОСОБА_8 в судовому засіданні винним себе в скоєнні крадіжки труб у потерпілого ОСОБА_10 та у незаконному заволодінні мотоциклом потерпілого ОСОБА_13 не визнав в повному обсязі, при цьому, як вбачається з протоколу судового засідання, він зазначав, що його оговорили, а працівники органів внутрішніх справ попрохали взяти вину в скоєних злочинах на себе.

При цьому, у вироку суд обмежився викладенням лише змісту показань засудженого стосовно епізоду незаконних дій відносно ОСОБА_12 , а твердження ОСОБА_8 про те, що його оговорили чи, що працівники міліції прохали взяти вину на себе, зовсім не було перевірено під час судового розгляду та не спростовано у вироку.

Також визнаючи винним ОСОБА_8 в скоєнні злочинів передбачених ч.2 ст.185 КК України (крадіжка майна у ОСОБА_10 ) та ч.2 ст. 289 КК України (незаконне заволодіння мотоциклом в ОСОБА_13 ), суд першої інстанції поклав в основу вироку протоколи огляду місця події, протоколи явки з повинною та протоколи відтворення обстановки і обставин події за його участю, однак повного змісту цих документів не розкрив і аналізу у вироку їм не надав.

Колегія суддів вважає, що в даному випадку суд допустив однобічність та неповноту судового розгляду, що відповідно до вимог ст. 367КПК України ( в ред. 1960 р.) є підставою для скасування або зміни вироку.

Крім цього, як вбачається з матеріалів кримінальної справи, ухвалою апеляційного суду Сумської області від 28 листопада 2013 року, був скасований вирок Сумського районного суду Сумської області від 23 травня 2013 року відносно ОСОБА_8 у зв`язку з неповнотою та однобічністю досудового та судового слідства, а справа направлена на новий судовий розгляд. В своїй ухвалі, колегія суддів апеляційного суду вказала, що суд першої інстанції не умотивував своє рішення, чому він взяв до уваги висновок експертизи № 45 від 26.04.2013 року і чому не прийняв до уваги два інші висновки, що знаходяться в матеріалах справи. При цьому колегія суддів зазначила, що при новому розгляді справи, суду першої інстанції належить ретельно з`ясувати які ж матеріальні збитки були заподіяні потерпілому ОСОБА_12 в результаті незаконного заволодіння його автомобілем.

Дослідивши матеріали справи, протокол нового судового засідання та зміст постановленого вироку відносно ОСОБА_8 , колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не були виконані всі вимоги, зазначені в ухвалі апеляційного суду від 28 листопада 2013 року.

Так, як вбачається з матеріалів кримінальної справи , в ході досудового розслідування по дані справі, за епізодом ч.3 ст.289 КК України: була проведена авто товарознавча експертиза № 276 від 09.09.2012 року, згідно якої вартість автомобіля Lexus LX 470 станом на 23.08.2012 року становила 374 458 грн. 26 коп.

В подальшому, в ході судового розгляду, були проведені ще дві авто товарознавчі експертизи № 355 від 19.12.2012 року згідно висновку якої ринкова вартість автомобіля марки Lexus LX 470 станом на 23.08.2012 року, на час скоєння злочину, складає 374458,26 грн (т.2 а.с.176-180) , та автотоварознавча експертиза № 45 від 26.04.2013 року, згідно висновку якої вартість матеріального збитку на момент скоєння злочину завданого пошкодженням автомобіля складає 180 071,85грн (т.2 а.с.225-226)

Крім того, після направлення справи на новий судовий розгляд, в судовому засіданні була призначена ще й четверта, додаткова авто товарознавча експертиза, при цьому, письмові клопотання про призначення такої експертизи відсутні в матеріалах справи, а причини чи мотиви призначення цієї додаткової судово авто-технічної експертизи в протоколі не наведені .І згідно висновку цієї додаткової комісійної авто товарознавчої експертизи № 460 від 19.06.2014 року ринкова вартість легкового автомобіля марки Lexus LX 470 станом на 18.06.2014 року складає 524 547,36 грн. А вартість відновлювального ремонту даного автомобіля станом на 18.06.2014 року, складає 140 583,32 грн (т.3 а.с.59-63)

Постановляючи вирок, суд в його основу поклав саме цю експертизу про вартість відновлювального ремонту даного автомобіля станом на 18.06.2014 року - 140 583,32 грн., не мотивуючи, чому ж взяв до уваги саме цю експертизу, а не інші, і це при тому, що і інші судові автотехнічні експертизи були досліджені в ході судового розгляду, що слідує з протоколу судового засідання.

Таким чином, суд першої інстанції на тільки не виконав вимоги ухвали колегії суддів апеляційної інстанції від 28 листопада 2013 року, а й допустив аналогічну помилку.

Відповідно до ч.2 п.2 ст.368 КПК України судове слідство в усякому разі визнається однобічним та неповним, коли не були досліджені обставини, зазначені в ухвалі суду, який повернув справу на додаткове розслідування або на новий судовий розгляд.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи органами досудового слідства ОСОБА_8 обвинувачувався в тому, що 23 серпня 2012 року о 09.00 год., він незаконно заволодів транспортним засобом потерпілого - автомобілем Lexus LX 470 р/н НОМЕР_2 , вартістю 374458,26грн згідно висновку авто товарознавчої експертизи, в баку якого знаходилось 55 літрів бензину А-95, вартістю 580,25 грн., і внаслідок пошкодження автомобіля потерпілому заподіяно шкоди на суму 140583,32 грн.

Разом з тим, суд постановляючи вирок, встановив, що 23 серпня 2012 року о 09.00 год., ОСОБА_8 ,, незаконно заволодів транспортним засобом потерпілого - автомобілем Lexus LX 470 р/н НОМЕР_2 , вартістю 524 547,36 грн.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вказуючи зовсім іншу вартість автомобіля, яка крім того значно вища, за ту, що інкримінувалася ОСОБА_8 органами досудового слідства, таке рішення не мотивував, і вийшов за межі обвинувачення, чим також порушив вимоги кримінально процесуального закону.

Також колегія суддів зазначає про допущені порушення вимог кримінально-процесуального кодексу судом першої інстанції про вирішенні цивільного позову.

Так, в кримінальній справі потерпілими були заявлені цивільні позови. Однак, в судове засідання потерпілі не з`являлися. Від потерпілих ОСОБА_10 і ОСОБА_13 в матеріалах справи є заяви, де вони прохають розглядати справу за їх відсутності. Потерпілий ОСОБА_12 на розгляд справи в суд першої інстанції жодного разу не з`явився, клопотань про розгляд справи без його участі не надавав, постанова суду про привід потерпілого ОСОБА_12 також не була виконана в зв`язку з відсутністю останнього за місцем проживання.

Згідно ст.291 КПК України (1960р) якщо в судове засідання не з`явиться цивільний позивач або представник його інтересів, суд не розглядає цивільного позову, проте за потерпілим зберігається право заявити позов у порядку цивільного судочинства. Суд може за клопотанням цивільного позивача розглянути цивільний позов у його відсутності.

Оскільки клопотання потерпілого (цивільного позивача) ОСОБА_12 в матеріалах справи відсутнє, тому колегія суддів вважає, що суд, в даному випадку, безпідставно розглянув та задовольнив позов потерпілого на суму 141163грн 57коп. за відсутності потерпілого та без відповідного клопотання.

За наявності вищенаведених порушень кримінально-процесуального закону, які колегія суддів вважає такими, що перешкодили суду повно та всебічно розглянути справу і постановити по ній законне і обґрунтоване рішення, відповідно до ст. ст. 370, 374 КПК України вирок підлягає скасуванню, а кримінальна справа - поверненню на новий судовий розгляд, під час якого необхідно всебічно, повно і об`єктивно розглянути справу, перевірити всі доводи підсудного щодо непричетності його до скоєння злочинів відносно потерпілих ОСОБА_10 і ОСОБА_13 , дати цим показам та наявним в матеріалах справи доказам відповідну оцінку, а також виконати вимоги, які були наведені в ухвалі суду апеляційного суду Сумської області від 28 листопада 2013 року і встановити які ж матеріальні збитки були заподіяні потерпілому ОСОБА_12 в результаті незаконного заволодіння його автомобілем та винести в справі законне та належно обґрунтоване рішення.

Оскільки колегія суддів дійшла висновку про скасування вироку та направлення справи на новий судовий розгляд, тому апеляції засудженого, захисника та прокурора підлягають до часткового задоволення.

Що стосується апеляційних вимог прокурора, який підтримував державне обвинувачення у кримінальній справі ОСОБА_9 , в частині невідповідності призначеного ОСОБА_8 покарання тяжкості вчинених ним злочинів і даним про особу засудженого, та вимоги скасування оскаржуваного вироку в зв`язку з призначенням судом явно м`якого покарання засудженому ОСОБА_8 , то колегія суддів зазначає таке.

Ухвалою апеляційного суду Сумської області від 28 листопада 2013 року, був скасований вирок Сумського районного суду Сумської області від 23 травня 2013 року відносно ОСОБА_8 у зв`язку з неповнотою та однобічністю досудового та судового слідства, а справа направлена на новий судовий розгляд. При цьому, в своїй ухвалі колегія суддів апеляційного суду стосовно доводів прокурора, аналогічних зазначеним доводам в апеляційній скарзі, про несправедливий вирок внаслідок його м`якості та невідповідності ступеню тяжкості злочинів вчинених засудженим, вказала, що вони не можуть бути прийняті до уваги, оскільки, якщо навіть при повному розгляді справи суд прийде до висновку, про винність ОСОБА_14 у скоєнні інкримінованих йому злочинів, бо при призначенні останньому покарання судом були дотримані у повному обсязі вимоги ст. 65 КК України, враховані ступінь тяжкості злочинів, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу засудженого.

Як зазначено в ст.375 УПК України (1960р) при новому розгляді справи судом першої інстанції застосування закону про більш тяжкий злочин та посилення покарання допускається тільки за умови, якщо вирок було скасовано за апеляцією прокурора або потерпілого в зв`язку з необхідністю застосування закону про більш тяжкий злочин або коли при скасування вироку визнано необхідним застосувати більш суворе покарання, а також, коли при додатковому розслідуванні справи буде встановлено, що обвинувачений вчинив більш тяжкий злочин, або коли збільшився обсяг обвинувачення.

Оскільки, вирок вирок Сумського районного суду Сумської області від 23 травня 2013 року відносно ОСОБА_8 був скасований з інших підстав, ніж передбачені ст. 375 КПК України (1960р), тому суд першої інстанції при новому розгляді справи не мав права посилювати покарання.

Прокурор звертаючись до суду з апеляційною скаргою не звернув на це увагу, тому вимоги його апеляційної скарги в цій частині є безпідставні.

Керуючись ст. ст. 362, 365, 366, 367, 370, 374, 377 КПК України 1960 року та п. 11 розділу ХІ «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України 2012 року, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляції прокурора, який підтримував державне обвинувачення у кримінальній справі ОСОБА_9 , засудженого ОСОБА_8 та його захисника - адвоката ОСОБА_6 , задовольнити частково.

Вирок Сумського районного суду Сумського області від 10 грудня 2014 року відносно ОСОБА_8 - скасувати у зв`язку з неповнотою та однобічністю судового слідства, а справу направити на новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі суддів.

Запобіжний захід ОСОБА_8 залишити тримання під вартою.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4