Справа №
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Луцьк 13
березня 2008 року

Луцький
міськрайонний суд Волинської області

під головуванням
судді Клока О.М. ,

за участю
секретаря Мартинюк О.Г.,

прокурора Гіля
А.І.,

адвоката ОСОБА_3,

потерпілої
ОСОБА_2, розглянувши у відкритому
судовому засіданні кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, який народився і мешкає в м. Луцьку,
АДРЕСА_1, громадянин України, з середньою спеціальною освітою, одружений,
не працює, раніше судимий вироком
від 26 січня 2007 року за ст. 191 ч.1 КК
України до покарання у виді штрафу в розмірі 550 грн.,

у вчиненні
злочину, передбаченого ст.
187 ч.3 КК України,

ВСТАНОВИВ

Підсудний
ОСОБА_1 05 грудня 2007 року близько 01-00 год., з метою вчинення нападу,
проник, шляхом обману, в приміщення з ігровими автоматами бару
«Мисливець», що по вул. Лесі Українки, 55, в
м. Луцьку, де, керуючись корисливим мотивом та метою, вчинив напад з метою заволодіння чужим
майном, поєднаний із застосуванням
насильства, яке було небезпечним для
життя та здоров'я особи, і полягало в
здушуванні шиї оператора ігрових автоматів ОСОБА_2, чим спричинив останній легкі тілесні
ушкодження, та поєднаний із погрозою
застосувати насильство, яке є
небезпечним для життя та здоров'я особи,
і полягало у висловленні погрози задушити потерпілу, при цьому заволодів грошима в сумі 270
грн., заподіявши матеріальну шкоду
ОСОБА_2 на вказану суму.

Допитаний
з приводу пред'явленого обвинувачення підсудний ОСОБА_1 вину у інкримінованому
діянні визнав частково та показав, що
дійсно за зазначених обставин місця і часу,
повідомивши потерпілу про те, що
нібито він забу гаманець, зайшов в
приміщення ігрових автоматів, яке було
зачинене. Обійшовши залу під приводом пошуку гаманця, він підійшов до потерпілої, взяв її рукою за ключицю, ближче до шиї, та звелів дати йому гроші. ОСОБА_2 дістала з
кишені гроші в сумі 270 грн. та передала йому. В цей час
він помітив в
потерпілої кнопку виклику охорони,
тому втік з

приміщення.
Гроші витратив на власні потерби. Разом з тим,
не виключає можливість того, що
брав потерпілу і за шию.

Зважаючи
на часткове визнання підсудним своєї вини,
винуватість ОСОБА_1 у інкримінованому йому злочині повністю доводиться
дослідженими в суді доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_2 в суді показала, що ОСОБА_1 упродовж 04 грудня 2007 року грав
в залі ігрових автоматів, бачив, що один з гравців програв значну суму.
Близько опівночі вона розмовляла по телефону з ОСОБА_4, при цьому остання повідомила, що чоловік на ім'я ОСОБА_1 є шахраєм. Оскільки ОСОБА_1 не мав грошей, то вони домовильсь, що він прийде пограти пізніше і той пішов.
Вона зачинила двері зали. Однак ОСОБА_1 повернувся через близько 7 хвилин і
повідомив, що забув гаманець. Вона
відчинила двері, підсудний зайшов, обійшов залу,
шукаючи гаманець, а коли вже
наблизився до виходу, то взяв її рукою
за шию і наказав віддати йому гроші. Тримаючи її за шию і здушуючи шию, він висловив також погрозу, що задушить,
якщо вона не дасть гроші. Коли вона повідомила, що готівку забрала власниця, то він відповів, що то брехня,
оскільки був біля входу і нікого не бачив. Повідомляла, що гроші в сейфі, тому вони пересувались по залі, при цьому підсудний весь час тримав її за
шию, здушуючи та послабляючи захват.
Грошей в сейфі не було, тому на чергове
запитання підсудного вона повідомила, що
гроші у неї в кишені. ОСОБА_1 витягнув гроші з кишені в сумі 270 грн. і, помітивши кнопку виклику охорони, втік із зали. Вона зателефонувала свідку
ОСОБА_4 і попросила викликати міліцію.
Точно не пригадує, однак вважає, що падала,
оскільки були розкидані по залі її речі.

Свідок
ОСОБА_4 підтвердила показання потерпілої в частині телефонних розмов із ОСОБА_2

Показання
потерпілої послідовні (а.с. 8, 14, 24-26,
34-37), підтверджується висновком
судово-медичної еспертизи, у
відповідності до якого у ОСОБА_2 виявлені тілесні ушкодження у вигляді синця в
ділянці кута нижньої щелепи зліва (а.с.
45-46), тому саме їх суд покладає
в основу вироку.

До того
ж і сам підсудний не виключив можливість того,
що тримав за шию потерпілу під час нападу (а.с. 38-41).

Як
роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови № 12 від 25 грудня
1992 року «Про судову практику в справах про корисливі злочини проти приватної
власності», небезпечне для життя чи
здоров'я потерпілого насильство - це заподіяння йому легкого тілесного
ушкодження, що спричинило короткочасний
розлад здоров'я або короткочасну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжкого тілесного
ушкодження, а також інші насильницькі
дії, які не призвели до вказаних
наслідків, але були небезпечними для
життя чи здоров'я в момент заподіяння. До останніх, зокрема,
слід відносити насильство, що
призвело до втрати свідомості чи носило характер мордування, здушення шиї,
скидання з висоти, застосування
електроструму, зброї, спеціальних знарядь тощо.

За таких обставин, в
даному випадку, на думку суду, мало місце як погорза, так і застосування насильства, небезпечного для життя та здоров'я
особи, тому дії підсудно вірно
кваліфіковано як розбій.

Аналізуючи
показання самого підсудного, який
підтвердив той факт, що під вигаданим
приводом повернувся в залу ігрових автоматів,
яка була зачинена, та показання
потерпілої про те, що ОСОБА_1
стверджував під час нападу, що чатував
біля дверей, суд приходить до
висновку, що підсудний проникав з метою
вчинення нападу, тобто розбійний напад
був поєднаний з проникненням в приміщення.

Тому суд
відкидає версію захисту про те, що
умисел вчинити напад виник у ОСОБА_1 вже тоді,
коли він перебував в залі ігрових автоматів.

Окрім
того, той факт, що зала ігрових автоматів працює фактично
цілодобово не є безумовною, на думку
суду, обставиною, що виключає умисел підсудного на вчинення
розбійного нападу з проникненням в приміщення.

За таких
обставин, суд вважає доведеною і
кваліфікуючу ознаку -проникнення в приміщення.

У
відповідності до висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи (а.с.
68-69) ОСОБА_1 міг і може на даний час усвідомлювати значення своїх дій та
керувати ними, тобто є осудним.

Враховуючи
наведене, суд вважає винуватість ОСОБА_1
у вчиненні розбійного нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із застосуванням та погрозою
застосування насильства, що було небезпечним
для життя та здоров'я потерпілої,
поєднаному з проникненням в приміщення,
доведеною і кваліфікує дії підсудного за
ст. 187 ч.3 КК України.

Призначаючи
покарання, суд враховує тяжкість
вчиненого злочину, який відноситься до
категорії особливо тяжких, особу винного
та обставини справи, що пом'якшують та
обтяжують покарання.

До
обставин, що обтяжують покарання
підсудного ОСОБА_1, суд відносить
вчинення злочину щодо особи похилого віку та рецидив злочинів.

З огляду
на те, що підсудний в ході досудового
слідства не повідомив органам досудового слідства будь-яких нових даних, суд не вбачає обставин, що пом'якшують покарання ОСОБА_1

Тому суд
приходить до висновку про можливість виправлення і перевиховання підсудного
лише в умовах ізоляції від суспільства.

А
враховуючи думку потерпілої, яка не
наполягала на суворому покаранні, суд
призначає покарання ближче до нижчої межі санкції ст. 187 ч.3 КК України з конфіскацією всього
належного майна.

Суд, у відповідності до ст. 71 КПК України, призначаючи покарання за сукупністю
вироків, повністю приєднує до покарання
за даним вироком невідбуте покарання за вироком Луцького міськрайонного суду
від 26.01.2007 року, оскільки у
відповідності до ст. 72 КК України штраф
не підлягає складанню з іншими видами покарань.

Задовольняє
суд в повному обсязі позовні вимоги потерпілої,
оскільки вважає їх обгрунтованими,
належно підтвердженими, до того ж
не заперечується сума позову і учасниками судового розгляду.

Судові
витрати за проведення амбулаторної судово-психіатричної експертизи у справі суд
стягує з підсудного в доход держави.

На підставі
наведеного, керуючись ст.
ст. 323, 324 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ

Визнати
винним ОСОБА_1 у вчиненні злочину,
передбаченого ст. 187 ч.3 КК
України, і призначити йому покарання у
виді 8 (восьми) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

На
підставі ст. 71 КК України до
покарання, призначеного за даним
вироком, повністю приєднати невідбуту
частину покарання за вироком Луцького міськрайонного суду від 26.01.2007
року, остаточно визначити ОСОБА_1 до
відбування 8 (вісім) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, і штраф в розмірі 550 (п'ятсот п'ятдесят)
грн.

Строк
відбуття покарання ОСОБА_1 рахувати з 07 грудня 2007 року, тобто з моменту його затримання.

Цивільний позов
ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Стягнути
з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 470 (чотириста сімдесят) гривень спричинених
матеріальних збитків та 4530 (чотири тисячі п'ятсот тридцять)гривень у
відшкодування моральної шкоди.

Судові
витрати за проведення експертизи в справі в сумі 237 (двісті тридцять
сім)гривень стягнути з ОСОБА_1 в доход держави.

Запобіжний
захід ОСОБА_1 до набрання вироком законної сили залишити попередній - взяття
під варту.

Апеляція
на вирок може бути подана до Апеляційного суду Волинської області протягом
п'ятнадцяти діб з моменту його проголошення через Луцький міськрайонний
суд, а ОСОБА_1 - в той ж строк з моменту
отримання копії вироку.