В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10.01.2014 Справа №607/17759/13-к
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0003609 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Петриків Тернопільського району Тернопільської області, громадянки України, із вищою освітою, заміжньої, на утриманні 1 малолітня дитина, непрацюючої, жительки АДРЕСА_1 , раніше несудимої,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , представника потерпілого ОСОБА_5 , обвинуваченої ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Так, в обвинуваченої ОСОБА_3 , яка перебувала 20 вересня 2013 року близько 15 год. 50 хв. в приміщенні торгового залу магазину «Сільпо», що в м.Тернополі по вул.Текстильній, 28ч, виник злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, реалізовуючи який обвинувачена тоді ж і в тому ж місці, переконавшись в тому, що за нею ніхто не спостерігає та, що її дії не будуть помічені сторонніми особами, намагалась таємно викрасти з торгівельних прилавків даного магазину наступне майно: пляшку шампуню торгової марки «Echosline», об`ємом 350 мл, вартістю 67, 5 грн., пляшку крем-гелю для душу торгової марки «Nivea» абрикос, об`ємом 250 мл, вартістю 20, 11 грн., 2 упаковки універсального клею торгової марки «Премія» , вартістю 5, 29 грн. за кожну, на загальну суму 10, 58 грн., терку для п`ят торгової марки «Optimhom», вартістю 67, 03 грн., лопатку для торта торгової марки «President», вартістю 78, 78 грн., 2 упаковки жіночих колгот торгової марки «Immagine», вартістю по 28 грн. за кожну, на загальну суму 56 грн., упаковку жіночих колгот торгової марки «ORI», вартістю 54 грн., а всього майна на загальну суму 354 грн.

Вищевказане майно, яке обвинувачена ОСОБА_3 намагалась таємно викрасти, остання поклала у сумку, яку мала із собою, після чого пройшла повз касу, не розрахувавшись за наведене майно, намагаючись покинути приміщення магазину «Сільпо», однак виконавши всі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, злочин не закінчила з причин, які не залежали від її волі, оскільки при виході із магазину була затримана працівниками його охорони.

Таким чином, обвинувачена ОСОБА_3 своїми діями вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України, тобто, закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

26 вересня 2013 року між представником потерпілого ОСОБА_5 та ОСОБА_3 укладено угоду про примирення, згідно умов якої вони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченої за ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України за встановлених у висунутій підозрі обставин, істотних для даного кримінального провадження, ОСОБА_3 беззастережно визнала свою винуватість у зазначеному діянні.

Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинна понести ОСОБА_3 , а саме за ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України у виді штрафу в розмірі 1 000 грн.

В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про примирення, встановлені ст.473 КПК України та наслідки її невиконання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до п.1 ст.468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.

Згідно ч.4 ст.469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України, яке згідно ст.12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_3 цілком розуміє відмову від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.1 ст.473 КПК України характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам норм КПК України.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про можливість затвердження укладеної 26 вересня 2013 року між представником потерпілого ОСОБА_5 та ОСОБА_3 угоди про примирення і призначення обвинуваченій узгодженої сторонами міри покарання.

Керуючись наведеним, а також ст.ст. 314, 370, 373, 374, 475, 476 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

Затвердити укладену 26 вересня 2013 року між представником потерпілого ОСОБА_5 та ОСОБА_3 угоду про примирення.

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України та призначити їй узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) грн. в доход держави.

Апеляція на вирок може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Копії вироку негайно після проголошення вручити ОСОБА_3 та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддяОСОБА_1