ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/1392/13-к
Справа № 1/600/2/2014
Козівський районний суд
Тернопільської області
в складі: головуючого судді: ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
за участю прокурора: ОСОБА_3
підсудній: ОСОБА_4
адвоката: ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Козова кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Бережани, Тернопільскої області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, підполковника міліції в запасі, міського голови м.Бережани, Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого
у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.368 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
Органами до судового слідства ОСОБА_4 обвинувачувався за частиною ч.2 ст.368 ч.3 ст.368, ч.2 ст.15-ч.2 ст.368 КК України.
В подальшому прокурор в судовому засіданні в постанові про зміну обвинувачення від 06 червня 2014 року, прийшов до висновку, що ОСОБА_4 , працюючи начальником відділення Державтоінспекції з обслуговування адміністративної території Бережанського району та автомобільно-технічної інспекції УДАІ Управління МВС України в Тернопільській області, будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, одержав хабара у великому розмірі в приватного підприємця ОСОБА_6 , за наступних обставин:
20 січня 2009 року Департаментом ДАІ МВС України приватного підприємця ОСОБА_6 уповноважено на проведення перевірки технічного стану колісних транспортних засобів під час державного технічного огляду, після чого, в облаштованій ним лабораторії з контролю якості технічного стану дорожніх транспортних засобів, розташованій по АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 надавав платні послуги з перевірки технічного стану колісних транспортних засобів під час державного технічного огляду. В силу своїх службових обов`язків, про відкриття діагностичної лабораторії приватним підприємцем ОСОБА_6 було відомо начальнику відділення Державтоінспекції з обслуговування адміністративної території Бережанського району та автомобільно-технічної інспекції УДАІ Управління МВС України в Тернопільській області ОСОБА_4 .. Окрім цього, ОСОБА_7 знав про велику кількість транспортних засобів Бережанського району та інших районних центрів Тернопільської області, які щорічно проходять державний технічний огляд. З урахуванням цих обставин, у ОСОБА_4 виник умисел на одержання хабара за сприяння у здійсненні підприємницької діяльності ОСОБА_6 по проведенню перевірки технічного стану колісних транспортних засобів під час державного технічного огляду та не перешкоджання у здійсненні такої діяльності надалі, оскільки в силу повноважень ОСОБА_4 наділений правом вирішувати питання щодо припинення чи подальшої діяльності лабораторії. У постанові прокурора про зміну обвинувачення стверджується, що повноваження ОСОБА_4 по перевірці приватного підприємця ОСОБА_6 з питань перевірки технічного стану колісних транспортних засобів під час державного технічного огляду регламентовано Кодексом про адміністративні правопорушення, постановами Кабінету Міністрів України № 606 від 09 липня 2008 року «Про затвердження порядку проведення державного технічного огляду колісних транспортних засобів» та № 1067 від 10 грудня 2008 року «Про затвердження порядку проведення державного контролю за дотриманням уповноваженими суб`єктами господарювання вимог до проведення перевірки технічного стану колісних транспортних засобів під час державного технічного огляду».
В другій половині серпня 2009 року, на виконання свого злочинного умислу, ОСОБА_4 приїхав до ОСОБА_6 та повідомив, що умовою продовження його підприємницької діяльності по проведенню перевірки технічного стану колісних транспортних засобів під час державного технічного огляду і не створення в майбутньому перешкод в такій діяльності є дача йому хабарів, в залежності від кількості транспортних засобів, які пройшли перевірку технічного стану, а саме 200 гривень з кожного транспортного засобу.
Протягом вересня листопада 2009 року ОСОБА_4 неодноразово приїжджав до ОСОБА_6 та нагадував про необхідність передачі йому вказаних хабарів за сприяння у здійсненні підприємницької діяльності по проведенню перевірки технічного стану колісних транспортних засобів під час державного технічного огляду та не перешкоджання у здійсненні такої діяльності надалі. Водночас, ОСОБА_6 надіючись на те, що ОСОБА_4 змінить свій намір, наводячи різні причини, відмовляв йому в передачі хабара. ОСОБА_6 , розцінюючи дії ОСОБА_4 як вимагання хабара, і, вважаючи, що невиконання його злочинних вимог призведе надалі до настання негативних наслідків, а саме до того, що ОСОБА_4 створить умови, за яких його позбавлять права на проведення перевірки технічного стану колісних транспортних засобів під час державного технічного огляду, вимушений був погодитися на злочинні вимоги ОСОБА_4 ..
ОСОБА_4 , продовжуючи свої злочинні дії, направлені на одержання хабара у ОСОБА_6 , 03 грудня 2009 року приїхав до останнього та став наполягати про передачу йому хабара грошові кошти в розмірі 110 000 гривень за вересень-листопад 2009 року, встановивши термін передачі грошових коштів до 05 грудня 2009 року, а 04 грудня 2009 року одержав частину грошових коштів, що вимагав, а саме - 2 200 гривень та 1 100 доларів США.
Водночас, прокурор в судовому засіданні прийшов до висновку, що показання ОСОБА_6 на досудовому та судовому слідстві про отримання ОСОБА_4 в період лютого серпня 2009 року хабара за сприяння ОСОБА_6 у здійсненні підприємницької діяльності по проведенню перевірки технічного стану колісних транспортних засобів під час державного технічного огляду та не перешкоджання у здійсненні підприємницької діяльності в розмірі 255 000 гривень не доведені жодними доказами у кримінальній справі, а тому кваліфікацію дій ОСОБА_4 за частиною 3 статті 368 КК України слід виключити.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 підтвердив свої показання, котрі надані ним під час досудового слідства, та повідомив, що з 2007 року він зареєстрований в якості приватного підприємства, здійснював діяльність з надання послуг таксі, технічного обслуговування та ремонту автомобілів у належному на праві приватної власності приміщенні за юридичною адресою: АДРЕСА_3 . Влітку 2008 року із засобів масової інформації ОСОБА_6 стало відомо про право приватних підприємців з 01 січня 2009 року проводити діагностику транспортних засобів перед їх державним технічним оглядом. При зустрічі з ОСОБА_4 , ОСОБА_6 намагався отримати від нього інформацію про порядок та умову відкриття та діяльності лабораторії з контролю якості технічного стану дорожніх транспортних засобів, однак ОСОБА_4 не був обізнаний з цього приводу. Водночас, ОСОБА_4 пообіцяв, а в подальшому в телефонному режимі познайомив ОСОБА_6 з працівником УДАІ УМВС України в Тернопільській області ОСОБА_8 , котрий в силу своїх службових повноважень, займався цією ділянкою роботи. У цьому ж місяці ОСОБА_6 відвідав ОСОБА_8 у його робочому кабінеті та отримав від нього консультацію по придбанню діагностичного обладнання, підготовці, отриманні дозволу-ліцензії та введенні в експлуатацію лабораторії з контролю якості технічного стану дорожніх транспортних засобів. Зокрема, ОСОБА_6 суду ствердив, що діагностичне обладнання для лабораторії придбав самостійно за 44 950 гривень через ТзОВ «Дніппром». 31 жовтня 2008 року ОСОБА_9 було доставлено діагностичне обладнання, а 27 листопада 2008 року він особисто придбав в Державному підприємстві «Тернопільстандартметрологія» комплект літератури по державних стандартах технічних умов з проведення діагностики транспортних засобів вартістю 444.36 гривень, при придбанні літератури оформлялися бухгалтерські документи, зокрема, квитанція до прибуткового касового ордеру. Також ОСОБА_6 уклав договір з ДП «Тернопільстандартметрологія» про атестацію лабораторії з контролю якості технічного стану дорожніх транспортних засобів.
ОСОБА_6 заперечує про будь-яку участь ОСОБА_7 в реконструкції приміщення станції технічного обслуговування під діагностичну лабораторію, придбанні діагностичного обладнання та облаштування діагностичної лабораторії. ОСОБА_6 заперечив факт позички в ОСОБА_7 грошових коштів, лише суду повідомив, що придбав у ОСОБА_4 залізничні рейси для встановлення їх в якості перемичок на в`їзних воротах до приміщення діагностичної лабораторії.
Сформувавши пакет необхідних документів для відкриття діагностичної лабораторії, ОСОБА_6 разом із заявою на отримання дозволу передав їх ОСОБА_8 .. В кінці січня 2009 року ОСОБА_6 отримав з Департаменту державної автомобільної інспекції лист з дозвільними документами на проведення перевірки технічного стану колісних транспортних засобів під час державного технічного огляду. ОСОБА_4 не мав відношення до організації роботи діагностичної лабораторії, залучення спеціалістів до роботи, їх навчання.
З 27 січня 2009 року діагностична лабораторія розпочала роботу по контролю якості технічного стану дорожніх транспортних засобів. В цей період часу до ОСОБА_6 прибув ОСОБА_4 , який повідомив, що він контролює проведення державного технічного огляду та з кожного оглянутого автомобіля йому потрібно буде передавати по 200 гривень. У випадку відмови ОСОБА_6 передачі обумовлених сум, ОСОБА_4 застережив, що створить умови шляхом проведення різного роду перевірок за яких діагностичну лабораторію закриють, а діагностикою будуть займатися інші приватні підприємці.
ОСОБА_6 на перших порах відмовлявся передавати грошові суми ОСОБА_7 , останній систематично нагадував про обов`язок сплачувати кошти. З урахуванням боязні закриття діяльності діагностичної лабораторії, втрати робочих місць, ОСОБА_6 змушений виконувати вимогу ОСОБА_4 і в січні лютому 2009 року передав йому 20 000 гривень, в березні 2009 року 55 000 гривень, в кінці квітня 2009 року 50 000 гривень, в травні 2009 року 45 000 гривень, в червні 2009 року 45 000 гривень, в липні 2009 року 20 000 гривень і в кінці серпня - 20 000 гривень. Всього, до серпня 2009 року за показаннями ОСОБА_6 передано ОСОБА_4 255 000 гривень (том 3 а.с. 165-177). ОСОБА_4 при отриманні грошей від ОСОБА_6 постійно стверджував, що він забезпечує діяльність діагностичної лабораторії від перевірок з боку контролюючих органів. Однак, починаючи з липня 2009 року розпочалися численні, приблизно десять разів, перевірки з боку районних і обласних контролюючих органів, за результатами цих перевірок на ОСОБА_6 , як приватного підприємця, накладали штрафи. ОСОБА_4 заспокоював ОСОБА_6 , що це тимчасове явище, перевірки в найближчий час припиняться. ОСОБА_6 зрозумів, що ОСОБА_4 не вчиняє жодних дій по захисту діяльності діагностичної лабораторії від контролюючих, перевіряючих органів, а тому, починаючи з серпня 2009 року припинив передачу будь-яких грошей ОСОБА_4 ..
Починаючи з вересня 2009 року ОСОБА_4 систематично приїжджав до діагностичної лабораторії, постійно вимагав від ОСОБА_6 гроші, котрі виручені від діяльності діагностичного центру технічного стану колісних транспортних засобів. В черговий раз приїзду з вимогою передачі грошей ОСОБА_4 03 грудня 2009 року, ОСОБА_6 вирішив записати їх розмову на кишеньковий диктофон. ОСОБА_4 звірив за журналом кількість обстежених автомобілів і вимагав передачі йому 110 000 гривень за період з вересня по листопад 2009 року, при цьому ОСОБА_4 зауважив, що крайній строк повернення 05 грудня 2009 року. Розуміючи, що ОСОБА_4 і надалі буде вимагати грошову винагороду, ОСОБА_6 вирішив звернутися із заявою до Управління служби безпеки України в Тернопільській області. Наступного дня, 04 грудня 2009 року, у телефонному режимі ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_4 про готовність передати грошову суму.
Проаналізувавши дослідженні в судовому засіданні докази в їх повній сукупності, суд приходить до переконання, що показання свідка ОСОБА_6 не можуть бути покладені в основу обвинувачення ОСОБА_4 в одержанні хабара через непослідовність та суперечливість, наявності домислів та перекручень досліджених обставин і викладення їх органом досудового слідства та прокурором у вигідній для обвинувачення площині.
Зокрема, в первинній заяві до Управління Служби безпеки України в Тернопільській області від 03 грудня 2009 року, ОСОБА_6 зазначив, що з початку діяльності лабораторії контролю за технічним станом колісних транспортних засобів ОСОБА_4 звернувся до нього з вимогою сплачувати хабара за проведене технічне дослідження кожного автомобіля 200 гривень, або 75% вартості обслуговування. Водночас, ОСОБА_4 зазначив, що частини вказаних грошей буде передана працівникам управління ДАІ УМВС України в Тернопільській області. При цьому ОСОБА_4 попередив, що у випадку його (Рудника) незгоди на умови діяльності лабораторії, він прийме всі можливі заходи для припинення її роботи. Тривалий час ОСОБА_6 не погоджувався вручати ОСОБА_4 грошові суми. До 05 грудня 2009 року ОСОБА_6 зобов`язаний був сплатити ОСОБА_4 110 000 гривень (том 1 а.с. 26-29).
В поясненні від 04 грудня 2009 року відповідальному працівнику УМВС України в Тернопільській області ОСОБА_6 повторив твердження, викладені в заяві від 03 грудня 2009 року (том 1 а.с. 30-31).
Водночас, в поясненні на ім`я прокурора Тернопільської області без зазначення дати ОСОБА_6 ствердив, що з початку діяльності діагностичної лабораторії Малого приватного підприємства «Апіс» (в подальшому МПП «Апіс») проведено дослідження більше 2 400 транспортних засобів і отримано за вказану послугу приблизно 500 000 гривень. Впродовж січня-серпня 2009 року, в кінці кожного місяця, ОСОБА_4 приїжджав на станцію технічного обслуговування та отримував від ОСОБА_6 хабарі, загальна сума яких склала 250 000 гривень. В черговий раз, 03 грудня 2009 року ОСОБА_4 приїхав на територію МПП «Апіс» та став у погрозливій формі вимагати передачі до 05 грудня 2009 року хабара в сумі 110 000 гривень. Цю розмову ОСОБА_6 записав на диктофон. Приблизно о 17 годині 04 грудня 2009 року ОСОБА_6 зателефонував ОСОБА_4 з повідомленням про готовність передати грошову суму (том 1 а.с. 67-68). Аналогічні показання надав ОСОБА_6 при допиті в якості свідка, крім цього ствердив, що готовий підтвердити на очній ставці з ОСОБА_4 факт передачі йому 250 000 гривень (том 3 а.с. 147-153). Однак, з протоколу очної ставки від 05 грудня 2009 року (том 1 а.с. 154-158) не вбачається показань про передачу ОСОБА_6 будь-кому 250 000 гривень.
При опитуванні старшим оперуповноваженим в особливо важливих справах УМВС України в Тернопільській області 10 грудня 2009 року ОСОБА_6 повідомив, що з січня по серпень 2009 року на вимогу передав ОСОБА_4 350 000 гривень (т. 1 а.с. 105-107).
На досудовому та судовому слідстві ОСОБА_6 категорично заперечив участь ОСОБА_4 в підготовці, організації та роботі лабораторії з контролю якості технічного стану колісного транспорту, отримання від ОСОБА_4 грошових засобів на придбання діагностичного обладнання та реконструкції приміщення під лабораторію. Ствердив, що самостійно через засоби масової інформації отримав відомості про можливість з 01 січня 2009 року приватним підприємцям проводити діагностичне обстеження колісного транспорту.
Допитана по справі як свідок ОСОБА_10 повідомила, що вона виконувала обов`язки бухгалтера в Приватному малому підприємстві «Апіс», котре належить її чоловікові ОСОБА_6 . Про взаємостосунки між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 їй відомо зі слів чоловіка. При організації лабораторії по технічному огляду колісних транспортних засобів ОСОБА_6 спілкувався та консультувався з ОСОБА_4 . З пояснення чоловіка ОСОБА_10 відомо, що в січні 2009 року ОСОБА_4 приїхав на станцію технічного обслуговування та поставив вимогу про передачу йому по 200 гривень за кожен оглянутий в лабораторії колісний транспортний засіб, попередивши, що у протилежному випадку він прикладе всі зусилля для позбавлення дозволу Департаменту МВС України на право проведення технічного огляду колісних транспортних засобів. До серпня 2009 року чоловік передав ОСОБА_4 255 000 згривень. В кінці літа 2009 року діагностичну лабораторію перевіряли представники контролюючих органів, стали накладати штрафи. ОСОБА_10 з чоловіком зверталася до ОСОБА_4 з проханням вплинути якимось чином на перевіряючи, однак він ухилився від будь-яких дій. Водночас, ОСОБА_4 поставив вимогу перед ОСОБА_6 про передачу 110 000 гривень в якості боргу за попередні місяці, що і стало підставою звернення чоловіка до правоохоронних органів. ОСОБА_10 з ОСОБА_4 розмов про фінансові стосунки, умови діяльності лабораторії по технічному огляду колісних транспортних засобів не мала, на запитання про матеріально-фінансовий стан сім`ї та кредитні зобов`язання чоловіка ОСОБА_6 відмовилася відповідати (том 6 а.с.64).
Відповідно до податкової звітності підприємця ОСОБА_6 , його виручка від надання послуг по перевезення пасажирів, за мийку автомобілів, технічне обслуговування та діагностику технічного стану колісного транспорту становила в першому кварталі 2009 року 60 000 гривень, в другому кварталі 85 000 гривень, в третьому кварталі 115 000 гривень. Всього в 2009 році від підприємницької діяльності ОСОБА_6 отримано 291 000 гривень. Водночас, ОСОБА_6 стверджує, що ОСОБА_4 отримав і вимагав винагороду в загальній сумі 460 000 гривень.
Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 своєї вини у вчиненні інкримінованому йому злочині не визнав і пояснив, що протягом 2007 2010 років працював начальником відділення Державтоінспекції з обслуговування адміністративної території Бережанського району та автомобільно-технічної інспекції УДАІ Управління МВС України в Тернопільській області. З ОСОБА_6 та його дружиною ОСОБА_11 був знайомий тривалий час і перебував в доброзичливих стосунках.
З урахуванням прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 09 липня 2008 року №606 «Про затвердження Порядку проведення державного технічного огляду колісних транспортних засобів» і можливості створення приватними підприємцями діагностичних лабораторій, ОСОБА_4 вирішив залучитися до вказаної діяльності, оскільки йому наближався строк виходу на пенсію. З пропозицією спільної діяльності по організації лабораторії ОСОБА_4 звертався до приватних підприємців ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 . Однак, вказані особи відмовились від такої пропозиції через матеріально-фінансові та інші життєві обставини. При розмові з приватним підприємцем ОСОБА_6 , який володів приміщенням для станції технічного обслуговування автомобілів, останній сприйняв пропозицію ОСОБА_4 , однак повідомив про скрутне сімейне матеріальне становище через наявність кредитних зобов`язаннях перед декількома банківськими установами. ОСОБА_4 та ОСОБА_6 досягли домовленості, що ОСОБА_4 фінансує придбання діагностичного обладнання для лабораторії та проведення реконструкції гаражного приміщення в сумі 12 000 доларів США. Натомість, вказану запозичену суму ОСОБА_6 повертає ОСОБА_4 до вересня 2009 року, а з січня 2010 року обидва ( ОСОБА_6 та ОСОБА_4 ) працюють спільно в лабораторії по проведенню державного технічного огляду колісних транспортних засобів з поділом отриманого прибутку в рівних долях. Приблизно в 20 вересня 2008 року ОСОБА_4 передав ОСОБА_6 обумовлену суму грошей 12 000 доларів США.
ОСОБА_4 та ОСОБА_6 спільно обговорювали та вирішували реконструкцію гаражного приміщення, зокрема ОСОБА_4 отримував консультації від працівників обласного Управління Державтоінспекції про вимоги до діагностичного центру, самостійно вирішив потребу придбання металічних балок для перекриття в`їздних воріт, постійно спілкувався та давав вказівки працівникам які проводили реконструкцію приміщення та працювали на діагностичному обладнанні, погоджували суми заробітку для працівників діагностичної лабораторії. Основні поради та консультації ОСОБА_4 отримував у заступника начальника відділу державної автомобільно-технічної інспекції УДАІ Управління МВС України в області ОСОБА_8 , який за службовим розподілом є відповідальним за цю ділянку роботи. У двох або трьох випадках ОСОБА_4 приїжджав до ОСОБА_8 разом з ОСОБА_6 та представив його в якості товариша та приватного підприємця, на якого буде оформлятися дозвіл на проведення державного технічного огляду колісних транспортних засобів. Крім цього, ОСОБА_8 надав ОСОБА_4 адреси торгових фірм, котрі реалізують діагностичне обладнання для проведення технічного огляду автотранспорту.
Перебуваючи в черговий раз в Управлінні Державтоінспеції області, ОСОБА_4 відвідав за домовленістю з ОСОБА_6 . Управління ДП «Тернопільстандартметрологія» і придбав 27 листопада 2008 року за власні гроші для потреб діагностичної лабораторії шість томів методичної літератури з Державних стандартів.
В 20 числах січня 2009 року діагностична лабораторія розпочала свою роботу по технічному обстеженню колісних транспортних засобів, ОСОБА_4 систематично відвідував лабораторію, контролював організацію роботи, постійно спілкувався з працівниками лабораторії. В цей же період часу до ОСОБА_4 звертався житель міста Бережан ОСОБА_15 , який перебуває в трудовій імміграції в Німеччині, і повідомив про його домовленість з ОСОБА_6 на придбання приміщень станції технічного обслуговування. Водночас, ОСОБА_15 повідомив ОСОБА_4 , що купівля-продаж приміщень СТО за словами ОСОБА_6 може відбутися лише за його - ОСОБА_4 згодою.
Про участь ОСОБА_4 в створенні та діяльності лабораторії технічного огляду транспортних засобів знали члени сім`ї, родичі, близькі знайомі та товариші по службі.
Отримавши в серпні 2009 року інформацію від дружини про наявність в Бережанському районному суду декількох виконавчих листів про стягнення з ОСОБА_6 в користь комерційних банків значної суми грошей, ОСОБА_4 , усвідомлюючи загрозу в неповерненні йому грошей, став вимагати в ОСОБА_6 виконання обов`язку з повернення боргу. ОСОБА_6 неодноразово давав обіцянку про повернення боргу, в кінцевому зобов`язався повернути заборговану суму в еквівалентності 12 000 доларів США 110 000 гривень до кінця листопада 2009 року.
На чисельні безпосередні та телефонні нагадування про повернення боргу, 04 грудня 2009 року, приблизно о 18 годині, ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_4 про готовність повернути заборговану суму. Аналогічні показання ОСОБА_4 надав і при досудовому розслідуванні кримінальної справи. Показання ОСОБА_4 в повному обсязі повністю узгоджуються з матеріалами справи.
ОСОБА_4 вважає, що ОСОБА_6 , користуючись підтримкою високопоставленого посадовця в системі органів Служби безпеки України, вирішив шляхом наговору скомпрометувати його та позбавити можливості претендувати на спільну діяльність лабораторії з контролю якості технічного стану колісного транспорту. Додатковим підтвердження цьому є випадок безоплатного оформлення без належного дослідження з всієї області 57 автотранспортних засобів, що належать Управлінню Служби безпеки України в Тернопільській області та його районним управлінням, що стало приводом для претензій з боку ОСОБА_4 (том 1 а.с. 89, 60-61,т 3 а.с.154-159, 199-215, том 4 а.с. 225-242, том 5 а.с. 8-15).
Свідок по справі ОСОБА_16 дружина ОСОБА_4 суду повідомила, що в користуванні сім`ї було гаражне приміщення великою площею з можливістю зберігання двох автомобілів. З урахуванням спорудження індивідуального житлового будинку та віддаленості гаражу від житлового будинку, а також враховуючи попит на нерухомість, в 2007 році продали гаражне приміщення за 16 000 доларів США знайомому ОСОБА_12 .. Виручені від реалізації гаражу гроші зберігали вдома. В липні серпні 2008 року чоловік повідомив їй, що урядовою постановою дозволено приватним підприємцям проведення перевірки технічного стану колісних транспортних засобів під час державного технічного огляду, але для цього необхідно відшукати відповідне гаражне приміщення та облаштувати там лабораторію з контролю якості технічного стану дорожніх транспортних засобів. Враховуючи, що ОСОБА_4 на той час досягав граничного віку перебування на службі, такі обставини спонукали чоловіка до його залучення в організації лабораторію з контролю якості технічного стану дорожніх транспортних засобів. ОСОБА_16 відомо, що чоловік звертався до декількох підприємців з пропозицією організувати лабораторію з контролю якості технічного стану дорожніх транспортних засобів, однак з різних причин і міркувань приватні підприємці відмовлялися. На організацію лабораторії погодився підприємець ОСОБА_6 , однак при наявності приміщення для діагностичної лабораторії, в нього через кредитні зобов`язання маються фінансові проблеми. Чоловік запропонував надати ОСОБА_6 в борг гроші для придбання діагностичного обладнання та реконструкції гаражного приміщення, а в подальшому спільно працювати з ОСОБА_6 з рівним поділом прибутку. У вересні 2008 року чоловік передав ОСОБА_6 12 000 доларів США, однак тривалий час ОСОБА_17 зволікав з перерахуванням грошей за діагностичне обладнання, про що вона спілкувалася з чоловіком. Стан реконструкції приміщення під діагностичну лабораторію та участь в цій роботі чоловіка систематично обговорювалося в сімейному колі.
У серпні 2009 року в канцелярію Бережанського районного суду, де працює ОСОБА_7 , стали поступати матеріали виконавчого характеру про стягнення з ОСОБА_6 значних грошових сум в користь комерційних банків і кредитних спілок. Такий фінансовий стан ОСОБА_6 схвилював ОСОБА_16 та її чоловіка загострив проблему отримання від нього наданих в борг грошей. З цього часу чоловік ОСОБА_7 став вимагати від ОСОБА_6 повернення заборгованих 12 000 доларів США. З розмов із чоловіком ОСОБА_16 стало відомо, що ОСОБА_6 пообіцяв повернути борг до 05 грудня 2009 року. З урахуванням загострення відносин з ОСОБА_6 , ОСОБА_16 запропонувала чоловікові спільно відвідувати ОСОБА_6 , запросивши додатково спільну знайому ОСОБА_18 .. Однак, коли ОСОБА_6 повідомив про зустріч на 04 грудня 2009 року, після 17 години, з урахуванням релігійного свята, що застерігає відвідування особами жіночої статті житлових будинків і квартир, ОСОБА_4 відмовився йти на зустріч з дружиною та знайомою (том 6 а.с.61).
Свідок по справі ОСОБА_12 суду підтвердив, що в 2007 році, отримавши інформацію про намір продажу сім`єю ОСОБА_19 гаражу, він вирішив придбати об`єкт нерухомості. ОСОБА_12 до цього мав свій, поряд з ОСОБА_16 , знав добре технічну характеристику та значні розміри гаража ОСОБА_16 , оскільки разом оформляли документи на будівлю. Друге гаражне приміщення ОСОБА_12 було необхідне для підприємницької діяльності. Про купівлю-продажу гаражу ОСОБА_12 домовлявся з ОСОБА_16 та її чоловіком ОСОБА_4 , вартість гаража становила 16 000 доларів США. ОСОБА_16 передала ОСОБА_12 документи на гараж, на цей час свідоцтво про право власності ще не було виготовлено, а ОСОБА_12 передав в два прийоми 10 000 і 6 000 доларів США, передача другої суми відбулася в 2008 році. При передачі документів на гаражне приміщення та грошей жодних договорів і розписок не оформлялося, лише при оформленні ОСОБА_12 прав власності на гаражне приміщення ОСОБА_16 оформила заяву на передачу йому гаражу. В даний час ОСОБА_12 володіє обома гаражними приміщеннями.
З оголошених в судовому засіданні показань на досудовому слідстві та попередніх судових засіданнях свідків ОСОБА_20 і ОСОБА_21 вбачається, що 04 грудня 2009 року вони залучалися як поняті та спільно з слідчо-оперативною групою виїжджали до міста Бережан Тернопільської області. Під час поїздки з міста Тернополя до міста Бережани, оперативними працівниками повідомлялось, що вони будуть очікувати передачі грошей ОСОБА_6 посадовій особі. У місті Бережани, на одній із вулиць, оперативний працівник сказав вийти з автомобіля і в подальшому вони зайшли на територію підприємства-станції технічного обслуговування, та піднялися на другий поверх приміщення - кабінету станції технічного обслуговування. Слідчі та оперативні працівники Управління Служби безпеки України проводили огляд кабінету та обшук у працівника міліції ОСОБА_4 , який був у форменому одязі в чині підполковника міліції. Останній добровільно видав наявну в нього суму грошей в національній валюті та доларах США і особисті речі. На запитання слідчого про джерела походження цих грошей, ОСОБА_4 повідомив, що він наявні гроші в національній валюті та долари США отримав від ОСОБА_6 в якості повернення заборгованої останнім грошової суми ( том 4 а.с. 21-26, 27-31, том 6 а.с. 69).
Свідок по справі ОСОБА_8 на досудовому та судовому слідстві пояснив, що в зв`язку із зміною законодавства з січня 2009 року, перевірка технічного стану колісних транспортних засобів стала проводитися в діагностичних лабораторіях суб`єктів господарювання. Начальникам відділень Державтоінспекції з обслуговування адміністративної території районів надсилались листи-завдання про залучення приватних підприємців до організації лабораторій. Восени 2008 року до його службового кабінету прибув ОСОБА_4 разом з раніше невідомим йому чоловіком ОСОБА_6 Музичка ОСОБА_22 повідомив ОСОБА_8 про товариські стосунки з ОСОБА_6 та намір відкрити лабораторію по технічному огляду колісних транспортних засобів і спільної праці, оскільки наближається пенсійний вік. Водночас, ОСОБА_4 ствердив, що вкладає в цю діяльність свої грошові засоби, зокрема для придбання діагностичного обладнання. В подальшому ОСОБА_4 неодноразово приїжджав до ОСОБА_8 для отримання консультацій по підготовці та організації лабораторії, отримання адресів фірм, котрі реалізують діагностичне обладнання. ОСОБА_4 демонстрував ОСОБА_8 декілька томів Державних стандартів для методичного забезпечення діяльності лабораторії, які були придбані в Управлінні Держстандарту України. Самостійно з ОСОБА_6 Погрібний ОСОБА_23 не спілкувався, з ним жодних питань не обговорював. Зібравши необхідні документи, ОСОБА_4 і ОСОБА_6 подали їх через Управління ДАІ області до Департаменту ДАІ МВС України для отримання дозволу на проведення огляду колісних транспортних засобів. Двічі ОСОБА_8 виїжджав у Бережани для інспекції та прийняття в експлуатацію лабораторії по технічному огляду колісних транспортних засобів, зустрічали його та спілкувалися з ним спільно ОСОБА_4 та ОСОБА_6 .. ОСОБА_8 переконаний, що ОСОБА_6 не зміг би самостійно підготовити та організувати лабораторію по технічному огляду колісних транспортних засобів. Органи Державтоінспекції не володіли будь-якими додатковими чи специфічними повноваженнями щодо контролю, інспектування лабораторій по технічному огляду колісних транспортних засобів, приватного підприємця можна було притягнути до адміністративної відповідальності за допущене порушення лише за рішенням суду (том 4 а.с.77-82, том 6 а.с. 64зв.).
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_24 повідомив, що в період 2008-2009 років він працював начальником відділення Державтоінспекції з обслуговування адміністративної території Козівського району та автомобільно-технічної інспекції УДАІ Управління МВС України в Тернопільській області. З урахуванням прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 09 липня 2008 року №606 «Про затвердження Порядку проведення державного технічного огляду колісних транспортних засобів» і можливості створення приватними підприємцями діагностичних лабораторій, він намагався залучити до створення такої діагностичної лабораторії будь-кого з приватних підприємців Козівського району. Однак, до середини літа 2009 року через відсутність бажання в окремих підприємців, брак фінансових ресурсів і належних умов для діагностичної діяльності, організувати таку діагностичну лабораторію в районі не вдалося. В розмовах з ОСОБА_4 Кравчун ОСОБА_25 отримав інформацію про підготовку, організацію та діяльність лабораторії з контролю якості технічного стану дорожніх транспортних засобів. ОСОБА_4 повідомляв ОСОБА_24 про аналогічні труднощі в спілкуванні з підприємцями щодо організації діагностичної лабораторії. Водночас, ОСОБА_4 порекомендував ОСОБА_24 по своєму аналогу спільно з приватним підприємцем вкласти свої особисті заощадження в діагностичну лабораторію з перспективою подальшої роботи після звільнення з служби в органах внутрішніх справ. Зокрема, ОСОБА_4 йому повідомив, що в організацію діяльності діагностичної лабораторії вклав 12 000 доларів США, з них 10 000 доларів США на придбання діагностичного обладнання.
Допитані по справі як свідки ОСОБА_26 , ОСОБА_27 та ОСОБА_28 повідомили суду, що працювали на станції технічного обслуговування, що належить ОСОБА_6 . ОСОБА_4 дуже часто приїжджав на станцію, цікавився організацією її роботи, спілкувався з ОСОБА_6 , іноді розмовляли на підвищених тонах, однак свідками будь-яких погроз відносно припинення діяльності лабораторії не були. Про фінансові взаємостосунки між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 їм нічого відомо не було (том 6 а.с. 59-60, 66зв., 68).
Свідок по справі ОСОБА_29 суду повідомив, що у власності сім`ї його сестри ОСОБА_16 був автомобільний гараж, який проданий за 16 000 доларів США. Зі слів сестри та її чоловіка ОСОБА_4 . ОСОБА_29 відомо, що вони надали гроші ОСОБА_6 для створення лабораторії по технічному огляду колісних транспортних засобів. 04 грудня 2009 року ОСОБА_16 повідомила ОСОБА_29 про те, що ОСОБА_6 має намір повернути гроші ОСОБА_4 (том 6 а.с. 58зв.-59).
Допитана по справі як свідок ОСОБА_18 повідомила, що за декілька днів до 04 грудня 2009 року ОСОБА_16 , з якою вона перебуває у приятельських стосунках, попросила бути присутньою при отриманні її чоловіком ОСОБА_4 грошей, які він надавав у борг. При розмові ОСОБА_16 не називала суми боргу та імені боржника. Однак, 04 грудня 2009 року ОСОБА_16 по телефону повідомила, що, з урахуванням релігійних традицій, день 04 грудня є небажаним для відвідин домівок жінками, потреба в участі ОСОБА_18 відпала (том 6 а.с. 60).
Суд критично оцінює показання на досудовому слідстві та оголошених в судовому засіданні свідка по справі ОСОБА_30 про те, що вона, працюючи економістом ДП «Тернопільстандартметрологія», на період відсутності касира підприємства, виконувала його обов`язки і оформила рахунок №028168 від 27 листопада 2008 року на оплату наданих послуг за договором №149а від 27 листопада 2008 року. Квитанцію до прибуткового касового ордеру №000011595 від 27 листопада 2008 року на ім`я ОСОБА_6 також особисто оформляла ОСОБА_30 . З аналізу показань підсудного ОСОБА_4 , свідків і письмових доказів вбачається, що бухгалтерськими працівниками ДП «Тернопільстандартметрологія» безпідставно виготовлено дублікати документів на придбання шеститомник нормативних документів (Державні стандарти України) для потреб лабораторії по технічному огляду колісних транспортних засобів.
Зокрема, пояснення ОСОБА_4 про те, що він за власні заощадження особисто придбав в ДП «Тернопільстандартметрологія» шеститомник нормативних документів (Державні стандарти України) для потреб лабораторії по технічному огляду колісних транспортних засобів в повному обсязі доведено матеріалами по справі. Допитана на досудовому слідстві та в попередніх судових засіданнях головний бухгалтер ДП «Тернопільстандартметрологія» ОСОБА_31 (том 4 а.с. 165-169) пояснила, що, відповідно до прибуткового касового ордеру №000011595 - 27 листопада 2008 року, від ОСОБА_4 , на підставі рахунку № 028167 від 27 листопада 2008 року, прийнято грошові кошти в сумі 444 гривні 36 копійок за придбання посібників про державні стандарти на транспортні засоби, охорони навколишнього природного середовища та раціонального використання ресурсів. На підтвердження цього в бухгалтерських документах мається оригінал прибуткового касового ордеру №000011595 від 27 листопада 2008 року. Грошові кошти від ОСОБА_4 отримувала особисто ОСОБА_31 , відповідно до касової книги по прибутковому касовому ордеру №000011595 від 27 листопада 2008 року проведено платіж по рахунку №028167 від 27 листопада 2008 року на суму 444 гривні 36 копійок від фізичної особи ОСОБА_4 . Головний бухгалтер підприємства ОСОБА_31 ствердила про відсутність в бухгалтерських документах матеріалів про отримання від фізичної особи ОСОБА_6 грошових коштів в сумі 444 гривні 36 копійок.
В підтвердження правдивості пояснень ОСОБА_4 та ОСОБА_31 у матеріалах справи мається оригінал прибуткового касового ордеру №000011595 від 27 листопада 2008 року на ім`я ОСОБА_4 та виписка з касової книги за 27 листопада 2008 року (том 4 а.с. 164, 170 і 172) про отримання від фізичної особи ОСОБА_4 за касовим ордером грошей в сумі 444 гривні 36 копійок. Натомість, у касовій книзі підприємства відсутній запис про оприбуткування в касу підприємства від ОСОБА_6 грошової суми 444 гривні 36 копійок за придбання посібників про державні стандарти на транспортні засоби, охорони навколишнього природного середовища та раціонального використання ресурсів. Оформлення договору на придбання методичних посібників на ім`я ОСОБА_6 , зумовлено формальною необхідністю обліку за лабораторію по технічному огляду транспортних засобів, що належала приватному підприємцю.
Свідки по справі ОСОБА_15 та його дружина ОСОБА_32 суду пояснили, що в кінці грудні 2008 або на початку січня 2009 років ОСОБА_6 запропонував їм придбати у нього станцію технічного обслуговування по АДРЕСА_2 , в тому числі лабораторію по технічному обслуговуванню колісних транспортних засобів, вартістю сто тисяч євро. Обговоривши пропозицію, ОСОБА_15 і ОСОБА_32 вирішили погодитися придбати станцію технічного обслуговування. При отриманні в якості завдатку п`яти тисяч євро завдатку, ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_15 і ОСОБА_32 про те, що він може вирішити проблему купівлі-продажі станції технічного обслуговування лише у випадку згоди ОСОБА_4 , оскільки останній вклав гроші в діяльність діагностичної лабораторії. ОСОБА_15 зустрічався з ОСОБА_4 з приводу купівлі-продажу станції технічного обслуговування, який підтвердив свою участь у підготовці та функціонуванні діагностичної лабораторії та не заперечував щодо відчуження її ОСОБА_6 Фанга ОСОБА_33 та ОСОБА_32 не придбали станцію технічного обслуговування через збільшення ОСОБА_6 вартості станції до сто двадцяти тисяч євро та відсутності у ОСОБА_6 належно оформлених документів на право власності приміщень станції технічного обслуговування. В добровільному порядку ОСОБА_6 не повернув п`яти тисяч євро - суму завдатку, що зумовило звернення ОСОБА_32 до суду. Рішенням Бережанського районного суду позов ОСОБА_32 до ОСОБА_6 задоволено в повному обсязі (том 6 а.с.66- 67).
Допитаний по справі свідок ОСОБА_34 суду повідомив, що в період 2008 року він працював водієм автотаксі, що належало приватному підприємцю ОСОБА_6 .. Восени 2008 року ОСОБА_34 зателефонував ОСОБА_6 і сказав під`їхати до житлового будинку ОСОБА_4 та забрати в останнього 2 000 гривень. Прибувши до місця проживання ОСОБА_4 , ОСОБА_34 отримав від ОСОБА_4 без будь-яких запитань 2 000 гривень, які після зустрічі з ОСОБА_6 на відрізку дорого Бережани Тернопіль передав ці гроші. ОСОБА_6 при зустрічі говорив, що гроші потрібні для оформлення дозволу на відкриття лабораторії по технічному огляду колісного транспорту (том 6 а.с. 82зв.)
Свідок по справі ОСОБА_35 , старший державтоінспектор Бережанського ВДАІ, пояснив, що за займаною посадою він був заступником по службі ОСОБА_4 .. На районне відділення Державтоінспекції покладався обов`язок по залученню суб`єктів господарювання до проведення технічного огляду колісних транспортних засобів. Цією проблемою в основному займався ОСОБА_4 .. Приблизно у вересні-жовтні 2009 року ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_35 про те, що ОСОБА_6 не повертає йому борг у грошовій сумі, який ОСОБА_4 надавав для облаштування лабораторії по технічному обслуговуванню колісного транспорту. Приблизно у червні 2009 року, за протоколом ОСОБА_35 про порушення правил проведення технічного огляду колісного автотранспорту, ОСОБА_6 притягнутий Бережанським районним судом до адміністративної відповідальності штрафу в розмірі 1 530 гривень (том 6 а.с. 66).
Свідок по справі ОСОБА_36 , шукав роботу. При розмові з ОСОБА_4 , де він йому повідомив, що його брат працює у ОСОБА_6 і там відкривається діагностична лабораторія. .Він там пропрацював три дні.
За три дні своєї роботи він бачив як ОСОБА_4 привозив відповідну технічну літературу, вимоги щодо проведення ТО, роз`яснення. ОСОБА_37 з ОСОБА_6 були в хороших стосунках. На його думку ОСОБА_4 мав відношення до діагностичної лабораторії як начальник ДАІ, він звертав увагу ОСОБА_6 на те щоб швидше закінчувати роботу по підготовці діагностичної лабораторії.
Допитаний по справі свідок ОСОБА_38 суду пояснив, що звертався до ОСОБА_4 щоб позичити гроші в сумі 2000 доларів США, яких йому не хватало для придбання автомобіля, оскільки він недавно продав гараж і мав би мати гроші. На що ОСОБА_4 , йому відповів, що всі гроші він віддав ОСОБА_6 на станцію технічного обслуговування.
Свідок ОСОБА_39 , суду повідомив, що ОСОБА_4 разом з ОСОБА_6 відкривали дану станцію, знаходились в нормальних стосунках, дружили сім`ями. Він заїжджав на станцію, мив машину, проходив технічний огляд. Стосунки між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 були нормальні, нічого поганого в їх стосунках він не замічав.
На його думку ОСОБА_4 мав відношення до станції як працівник ДАІ. Матеріальних стосунків ні з ОСОБА_4 , а ні з ОСОБА_6 він не мав.
Свідок ОСОБА_40 , суду пояснила, що за два дні, коли затримали ОСОБА_4 вона мала з ним телефонну розмову, в якій він взнавав за приміщення. Також сказав, що збирається йти на пенсію, продав гараж, машину, хотів почати якусь справу, але позичив одному чоловікові гроші, має їх забрати бо йому пообіцяли віддати, при зустрічі ще поговорять. Вона рахується директором будремдільниці та одним із засновників товариства та наділена правом укладати договори. На даному підприємстві знаходяться гаражі інші приміщення і ОСОБА_4 вів з нею про це розмову.
ОСОБА_6 вона знає вже давно, оскільки він з її батьком відкривали бар «Касіопея» в м. Бережани, яке являлось товариством з обмеженою відповідальністю. Після відкриття ОСОБА_6 був барменом також була задіяна його дружина. У барі не було виручки, хоча відвідувачів було багато. ЇЇ брат допомагав ОСОБА_6 коли у нього була хвора дочка. Грошових стосунків з ОСОБА_6 вона не мала.
Свідок по справі ОСОБА_41 ,суду пояснив, що він працює в товаристві «Верес». У 2008 році він проводив вивчення піщаного кар`єру і під`їхав до ОСОБА_4 як начальника ДАІ щоб погодити в`їзди та виїзди при центральній дорозі. Також в нього виникли питання по фінансуванню. Знаючи, що ОСОБА_4 продав гараж і він хотів позичити в нього гроші. ОСОБА_4 йому відповів, що грошей не має, оскільки позичив ОСОБА_6 . Гроші йому необхідні були на проведення геологорозвідки.
Крім зазначених показань свідків про пряму участь ОСОБА_4 в організації та облаштування діагностичної лабораторії по технічному огляду колісних транспортних засобів, свідки ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 і ОСОБА_48 опосередковано підтверджують спільну роботу ОСОБА_4 з ОСОБА_6 в діяльності діагностичної лабораторії (том 6 а.с, 60зв. 67зв., 68, 76, 77).
З оголошеного протоколу огляду, фіксації, вручення грошових коштів від 04 грудня 2009 року вбачається, що було оглянуто, зафіксовано та вручено ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 1 100 доларів США (купюрами в кількості 10 штук номіналом по 100 доларів США, 3 штуки номіналом по 20 доларів США і 4 штуки номіналом по 10 доларів США) та 2 100 гривень купюрами в кількості 21 штука номіналом по 100 гривень. Всі купюри помічені спеціальним порошком «Люмінор Червоно-фіолетовий 440 РТ»», а також на кожній купюрі спеціальним олівцем виконані написи у вигляді слова «хабар», яких не видно при звичайному освітленні. Вказані грошові кошти вручені ОСОБА_6 для участі у проведенні заходів і отримання фактичних даних про вимагання та одержання хабара начальником відділення ДАІ з обслуговування адміністративної території Бережанського району УДАІ Управління МВС України в Тернопільській області ОСОБА_4 (том 1 а.с. 32-45).
В протоколі огляду місця події, проведеного із застосуванням відео фіксації від 04 грудня 2009 року, міститься огляд приміщення станції технічного обслуговування малого приватного підприємства «Апіс», що розташоване в місті Бережани, вулиця Рогатинська, 101/1. В присутності понятих в правій кишені штанів ОСОБА_4 виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 2 200 гривень та 1 100 доларів США, серійні номера яких є ідентичними тим, які були вручені ОСОБА_6 для передачі їх як хабара ОСОБА_4 , окрім однієї грошової купюри номінальною вартістю 100 гривень (том 1 а.с. 50-58).
Орган досудового слідства ухилився від вивчення особи заявника. Зокрема, заявник ОСОБА_6 станом на другу половину 2008 року допустив заборгованість 500 000 гривень перед Акціонерними банками «Укрсіббанк», «Хрещатик», «Універсалбанк», «Аваль», «Приватбанк», кредитними спілками «Допомога», «Вигода», «Самопоміч» і «Взаємодопомога». При таких обставинах ОСОБА_6 не мав фінансових можливостей на придбання діагностичного обладнання для дослідження технічного стану транспортних засобів і реконструкції приміщення. При отриманні кредитних ресурсів у фінансових установах ОСОБА_6 фальсифікував фактичні та бухгалтерські дані, використовував підставних осіб, що призвело до порушення відносно нього двох кримінальних справ і притягнення до кримінальної відповідальності.
Правдивість та об`єктивність показань ОСОБА_4 про фактичні спільну роботу організації функціонування лабораторії технічного огляду колісних транспортних засобів також підтверджується змістом і характером розмови, котра зафіксована на аудіо касеті. Зокрема, ОСОБА_4 , звертаючись до ОСОБА_6 , стверджує: «… ти винен мені 100 000, хоча б 10 000 доларів США, у випадку відмови в поверненні грошей забираю обладнання з документами, я думав, що ми будемо з тобою працювати, ми колеги на все життя,… тоді той борг, тих 100 000 ми пишемо папери, що ти винен мені 100 000 і віддаси за три місяці…». Також ОСОБА_4 повідомляє ОСОБА_6 , що він може почекати півроку для повернення тих 100 000, щоб тільки ОСОБА_6 розібрався з своїми кредиторами, лише щоб написав боргову розписку. При проведенні очної ставки на досудовому слідстві та допиті в суді ОСОБА_6 визнав, що, використовуючи скрито диктофон для запису розмови з ОСОБА_4 , на відміну від останнього, вів розмову з урахуванням цих обставин. Додатковим підтвердженням наявності між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 боргових зобов`язань свідчить обставина, що при передачі 04 грудня 2009 року ОСОБА_6 замість оголошеної суми повернення - 2 200 гривень, ОСОБА_6 фактично вручив 2 100 гривень, що призвело до вияснення між ними суми переданих грошей. У випадку передачі грошових сум в якості хабара, на думку суду такої перевірки з боку ОСОБА_4 отриманої фактичної суми грошей бути не могло.
Таким чином, суд вважає, що судовим слідством і матеріалами кримінальної справи доведено факт спільного створення ОСОБА_6 і підсудним ОСОБА_4 лабораторії по технічному огляду колісних транспортних засобів, що виразилося у вкладенні ОСОБА_4 грошових коштів на придбання діагностичного обладнання та ремонтних робіт по реконструкції гаражного приміщення. При досудовому та судовому слідстві не встановлено у відношеннях між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 ознак вимагання, погрози вчинення або не вчинення з використанням влади чи службового становища дій, які могли заподіяти шкоду правам чи законним інтересам ОСОБА_6 , тобто з боку ОСОБА_7 неправомірних дій чи поведінки відносно ОСОБА_6 не було. ОСОБА_4 , виконуючи обов`язки начальника відділення Державтоінспекції з обслуговування адміністративної території Бережанського району, відповідно до посадових повноважень, Кодексу про адміністративні правопорушення, постанов Кабінету Міністрів України № 606 від 09 липня 2008 року «Про затвердження порядку проведення державного технічного огляду колісних транспортних засобів» та № 1067 від 10 грудня 2008 року «Про затвердження порядку проведення державного контролю за дотриманням уповноваженими суб`єктами господарювання вимог до проведення перевірки технічного стану колісних транспортних засобів під час державного технічного огляду», не був наділений повноваженнями щодо сприяння у здійсненні підприємницької діяльності ОСОБА_6 по проведенню перевірки технічного стану колісних транспортних засобів, не володів правом на припинення, зупинення або створення інших перешкод для підприємницької діяльності ОСОБА_6 ..
В постанові прокурора про зміну обвинувачення від 06 червня 2014 року ОСОБА_4 інкримінується виникнення умислу на отримання хабара з моменту його обізнаності про діяльність діагностичної лабораторії. Водночас, її функціонування розпочалося у січні 2009 року, однак в постанові прокурора немає мотивування причин і підстав відсутності фактів вимагання ОСОБА_4 грошових винагород від ОСОБА_6 в період січня серпня 2009 року. При судовому розгляді не здобуто доказів, котрі б вказували, що мотивом передачі ОСОБА_6 грошей були його взаємостосунки з посадовою особою, а не приватні взаємовідносини та які конкретні дії на користь ОСОБА_6 виконав підсудний ОСОБА_4 з використанням наданої йому влади. В судовому засідання жодним чином не спростовано показання підсудного ОСОБА_4 про спільну діяльність з ОСОБА_6 по організації та облаштуванню лабораторії з контролю якості технічного стану транспортних засобів.
Відповідно до ст. 62 Конституції України та настанов Постанови Пленуму Верховного суду України від 26 квітня 2002 року «Про судову практику у справах про хабарництво», одержання хабара настає лише за умови, що службова особа одержала його за виконання чи невиконання таких дій, які б вона могла або повинна була виконати з використанням наданої їй влади. Таким чином, всупереч вимогам ст.ст. 64, 132, 142 і 223 КПК України, при досудовому слідстві не забезпечено доказування події злочину, тобто час, місце, спосіб та інші обставини можливо вчиненого злочину, неконкретності пред`явленого обвинувачення та винуватості обвинуваченого у вчиненні злочину.
Якщо не законна винагорода була одержана у зв`язку з виконанням особою не службових, а технічних, виробничих чи професійних обов`язків, то її дії не можуть бути кваліфіковані за ст.368 КК України.
Оцінюючи дослідженні судом докази, якими обґрунтовується вина ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 368 КК України, з принципів належності, допустимості, достовірності та достатності, суд приходить до висновку, що винність ОСОБА_4 в одержанні хабара у великому розмірі службовою особою, яка займає відповідальне становище, поєднане з вимаганням хабара, не доводиться, а тому в пред`явленому йому обвинуваченні його необхідно виправдати, за відсутності в його діях складу цього злочину.
На підставі наведеного керуючись ст.62 Конституції України, ст.323, 324, 327, КПК України в редакції (від 05 квітня 2001 року)
З А С У Д И В:
ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.368 КК України визнати не винним у зв`язку з відсутністю у його діях складу злочину згідно ст.6 п.2 КК України, виправдати,а кримінальну справу закрити.
Запобіжний захід ОСОБА_4 , підписку про не виїзд - скасувати
грошові кошти в сумі 1100 доларів США купюрами в кількості 17 штук номіналом по 100 доларів США - 10 штук ( серійні номера НВ №76646951 Е; НВ №76646953 Е; НВ №76646954 Е; НВ 76646952 Е; НВ №76646960 Е; НВ №76646959 Е; НВ №76646958 Е; НВ №76646957 Е; НВ 76646956 Е; НВ №76646955 Е), по 20 доларів США - 3 штуки (серійні номера ЕА №23847991 С; ЕВ 24150081 D ; ЕG №30153427 С), по 10 доларів США - 4 штуки (серійні номера ВК №20149953 В; ВР 07137030 В, В №55645214 Е. F №24079076 С) та 2200 гривень купюрами в кількості 22 штук номіналом по 100 гривень (серійні номера ББ №0115246: БР №5074043; ВЙ №6994504; АП №8542486; БМ №4715059; ВБ №2910608; БН №5733998; БС №4156120; БМ №2251714; БР №5535737; АЗ №6585114; БА №7503399; ВК №4310234; ВД №2460439; ВЕ №5215570; АД №6175366; БП №7513409;БН №5959271; БТ №4973980; АС №4139894; ВХ №6508468, ВЛ №8417305), що знаходяться в режимно-секретній частині прокуратури Тернопільської області повернути ОСОБА_6 , після набрання вироком законної сили;
- три ватні тампони із змивами з правої, лівої рук та обличчя ОСОБА_4 , що знаходяться в камері зберігання речових доказів прокуратури Тернопільської області - знищити, після набрання вироком законної сили;
На вирок може бути подана апеляція на протязі 15-діб з моменту його проголошення, через Козівський районний суд Тернопільської області до апеляційного суду Тернопільської області.
Головуючий суддя: підпис
З оригіналом: вірно