Справа № 483/2080/14-к
Провадження 1-кп/483/9/2015
ВИРОК
Іменем України
19 січня 2015 року м. Очаків

Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000806 від 28 липня 2014 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Миколаєві, є громадянином України з неповною загальною середньою освітою, не одружений, не працює, є раніше судимим 05 листопада 2014 року Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 186 КК України до чотирьох років позбавлення волі, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
В С Т А Н О В И В :
28 липня 2014 року приблизно о 05 годині 30 хвилин ОСОБА_5 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись на території бази відпочинку «Сонячний промінь», розташованій по вулиці Хетагурова в місті Очакові Миколаївської області, зі спини наблизився до ОСОБА_7 та наніс один удар кулаком своєї руки в область голови останнього, внаслідок чого ОСОБА_7 не втримав рівновагу та впав на землю, а ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння чужим майном, відкрито викрав у ОСОБА_7 мобільний телефон марки «Самсунг» вартістю 706 грн та гроші у сумі 167 грн, після чого з місця події зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд. Своїми діями ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_7 матеріальний збиток на загальну суму 873 грн.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_8 в пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, винним себе не визнав, та дав показання, що під час досудового розслідування співробітники правоохоронних органів чинили на нього психологічний тиск з метою схилити його до визнання вини. Розуміючи, що усі обставини, за яких його було затримано, зокрема наявність при ньому викраденого у потерпілого телефону, свідчили про те, що саме він вчинив злочин, ОСОБА_5 під тиском співробітників міліції відмовився від захисника та повністю визнав свою вину. При цьому обвинувачений вважав, що така поведінка пом`якшить покарання. Однак, побачивши в обвинувальному акті посилання на відсутність обставин, які пом`якшують покарання, ОСОБА_5 вирішив розповісти суду дійсні обставини, за яких у нього з`явився викрадений у ОСОБА_7 мобільний телефон. Так, в ніч з 27 на 28 липня 2014 року ОСОБА_5 разом зі своїми приятелями ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 перебував на пляжі в місті Очакові. Спочатку відпочивали в клубі «Спарта», потім переходили до клубу «Дель Мар» і знову поверталися. Перебуваючи на вулиці біля клубів, ОСОБА_8 зустрів свого знайомого ОСОБА_12 , який запропонував йому купити мобільний телефон. Оскільки телефон обвинуваченого був застарілої моделі чорно-білий, а за сучасний мобільний телефон ОСОБА_12 просив всього 200 грн, ОСОБА_5 погодився. При цьому, вони домовилися, що ОСОБА_5 віддасть відразу 70 грн, що були у нього при собі, а решту поверне згодом. З ОСОБА_12 обвинувачений був знайомий на протязі приблизно чотирьох місяців, знав, що він був раніше судимим. Обговорюючи угоду щодо придбання телефону, ОСОБА_8 поцікавився, чи не був цей телефон викрадений. ОСОБА_12 запевнив, що телефон не крадений, і ОСОБА_8 погодився, оскільки знав, де живе ОСОБА_12 і був впевнений, що в разі негараздів, зможе його знайти. Про свою покупку ОСОБА_5 розповів друзям, з якими відпочивав, а саме: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Коли вранці всі вони на таксі повернулися до с. Чорноморка Очаківського району Миколаївської області, до них під`їхав автомобіль, з якого вийшли співробітники міліції. У відділі міліції ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 перебували приблизно до опівдня, а коли ОСОБА_5 визнав себе винним, його приятелів відпустили. Обвинувачений також пояснив, що дійсно під час досудового розслідування брав участь у слідчому експерименті, проте показував все так, як його навчили співробітники міліції. Крім того, під час проведення впізнання потерпілий перебував в стані алкогольного сп`яніння і спочатку вказав на статиста. Після того, як потерпілому показали фотокартку обвинуваченого, ОСОБА_7 впізнав його.

Незважаючи на те, що обвинувачений свою провину у скоєному злочині не визнав, його вина повністю підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів.

Так, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 дав показання, що в один з днів літа 2014 року він разом із ОСОБА_5 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 відпочивав в місті Очакові. Приблизно до 03 години ранку вони перебували у барі « ІНФОРМАЦІЯ_2 », а потім пішли до іншого бару « ІНФОРМАЦІЯ_3 ». Приблизно о 04 годині ОСОБА_5 відлучився. ОСОБА_12 свідок в ту ніч не бачив. ОСОБА_5 про зустріч із ОСОБА_12 та покупку в останнього мобільного телефону йому також не розповідав. Коли вранці всі вони повернулися до с. Чорноморка Очаківського району, їх зупинили співробітники міліції, попросили проїхати з ними до райвідділу. У райвідділі свідок, ОСОБА_9 та ОСОБА_11 перебували біля півтори години і після того, як всі дали показання, їх відпустили. Свідок ОСОБА_10 також показав, що жодного тиску на нього співробітники міліції не чинили.

Свідок ОСОБА_13 дав суду показання, що влітку 2014 року він працював на базі відпочинку «Сонячний промінь». В один з днів літа потерпілий прийшов на територію бази відпочинку та розповів, що його побили та пограбували, вкрали мобільний телефон. На голові у нього була кров, на тілі подряпини. ОСОБА_5 свідок вперше побачив під час слідчих дій, що проводилися на території бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_4 ». Обвинувачений в присутності сторонніх осіб щось показував співробітникам міліції.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка директор бази відпочинку «Сонячний промінь» ОСОБА_14 показала, що влітку 2014 року на території бази відпочинку з`явились співробітники міліції та пояснили, що їм необхідно провести слідчі дії. За таких обставин свідка було запрошено в якості понятого під час проведення слідчого експерименту. ОСОБА_14 також показала, що задавала обвинуваченому питання про те, чи дійсно він вчинив злочин. Останній погодився і все показував добровільно.

Допитаний судом свідок ОСОБА_15 дав показання, що в один з днів літа 2014 року його запросили до відділу міліції в якості понятого для проведення слідчої дії. В його присутності потерпілий впізнав обвинуваченого, сказав, що останній його побив та вкрав телефон.

Свідок ОСОБА_16 під час розгляду справи показав, що обвинуваченого вперше побачив влітку 2014 року під час проведення впізнання, куди свідка було запрошено в якості понятого. В кабінеті райвідділу міліції стояли кілька чоловіків, серед яких був обвинувачений. Спочатку потерпілий вказав на статиста, який також, як і обвинувачений, був вдягнений у шорти, після чого співробітник міліції попросив потерпілого подивитися уважніше. Тоді потерпілий показав на обвинуваченого та пояснив, що впізнав його по шортах та шраму на нозі, зросту та особливостям зовнішності схожість на японця чи китайця.

ОСОБА_12 під час допиту в судовому засіданні в якості свідка показав, що в ніч з 27 на 28 липня 2014 року він спочатку пішов до магазину АТБ в місті Очакові, де придбав пиво та енергетичні напої, після чого попрямував в бік моря. Побачивши чоловіка з барсеткою, який перебував в стані алкогольного сп`яніння, свідок пішов за ним в напрямку бази відпочинку «Сонячний промінь». Коли чоловік зупинився, свідок розвернув його до себе та правою рукою вдарив в обличчя, внаслідок чого чоловік впав. Після цього ОСОБА_12 наніс чоловіку ще декілька ударів, забрав телефон і потягнув за барсетку, проте в руках у свідка залишився тільки карман від неї. Телефон марки Самсунг темного кольору на дві сім карти ОСОБА_12 тієї ж ночі продав ОСОБА_5 . Свідок ОСОБА_12 також показав, що тієї ночі він був вдягнений у футболку, темні спортивні штани та кросівки.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9 дав показання, що з обвинуваченим він знайомий на протязі останніх чотирьох років. Познайомилися вони в м. Миколаєві. Оскільки ОСОБА_5 власного житла не мав, він деякий час проживав у квартирі, яку в Миколаєві наймав ОСОБА_9 . Потім ОСОБА_5 протягом року проживав у будинку ОСОБА_9 в с. Чорноморка Очаківського району Миколаївської області. У них була своя компанія, до якої входили також ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . ОСОБА_12 свідок знає як особу, яка неодноразова вчиняла злочини, відбувала за це покарання. ОСОБА_12 до їхньої компанії не входив, однак, зважаючи на те, що село маленьке і місць для відпочинку небагато, вони постійно бачилися з ОСОБА_12 ..

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні дав показання, що в один з днів літа 2014 року він разом із ОСОБА_5 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 пішов гуляти. Спочатку перебували в барі «Спарта» в місті Очакові, потім пішли до іншого бару. Вранці всі вони поїхали в напрямку села Чорноморка Очаківського району. Дорогою ОСОБА_5 сказав, що придбав якийсь телефон. Коли вони приїхали до села Чорноморка, під`їхали співробітники міліції. Останні мали при собі фотокартку ОСОБА_5 . Подивившись на фотографію, ОСОБА_5 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , співробітники міліції попросили всіх дістати мобільні телефони. Свідок та його приятелі показали мобільні телефони, після чого їм сказали проїхати до відділу міліції. В райвідділі свідка допитували, тримали дві години, погрожували кримінальною відповідальністю за дачу завідомо неправдивих показань. Після першого допиту свідка ОСОБА_5 попросив змінити показання та сказати, що він ( ОСОБА_5 ) кудись відлучався напередодні ввечері. Свідок змінив показання, після чого його відпустили з відділу міліції.

Окрім показань свідків, вина ОСОБА_5 підтверджується дослідженими в судовому засіданні зібраними по справі в порядку ст. ст.84-86, 91-93 КПК України, письмовими доказами, а саме:

· протоколом пред`явлення особи до впізнання від 28 липня 2014 року, згідно з яким потерпілий в присутності понятих ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , пояснивши, що може впізнати особу за зростом, кольором волосся, синіми бриджами та зовнішністю (схожість на китайця чи японця), впізнав особу №3, якою виявився ОСОБА_5 ;

· протоколом проведення слідчого експерименту від 28 липня 2014 року із доданою фототаблицею, згідно з яким ОСОБА_5 в присутності понятих ОСОБА_17 та ОСОБА_14 показав, як 28 липня 2014 року приблизно о 05 год. 30 хв. він, проходячи базою відпочинку «Сонячний промінь», присів на бордюр через погане самопочуття. Через п`ять хвилин до нього підійшов незнайомий чоловік, почав принижувати та смикати за одяг. Коли обвинуваченому стало краще, він наздогнав чоловіка, хотів лівою рукою розвернути його до себе, а правою вдарити, проте в час, коли він схопив чоловіка за плече, останній не втримав рівновагу та впав, а рука обвинуваченого заплуталася між рукою цього чоловіка та сумкою. Обвинувачений почав смикати руку, а чоловік голосно закричав, кликав на допомогу. Побачивши на землі телефон, обвинувачений заволодів ним та побіг в напрямку бази відпочинку «Динамо»;

· протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 28 липня 2014 року, відповідно до якого у ОСОБА_5 виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Самсунг», IMEI: НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 ;

· протоколом огляду речей від 29 липня 2014 року, а саме мобільного телефону марки «Самсунг» із сріблястою передньою поверхнею.

Досліджені під час судового розгляду письмові докази та показання свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 узгоджуються між собою та відповідають фактичним обставинам справи, викладеним в обвинувальному акті, з огляду на що суд вважає ці обставини встановленими, а докази кладе в основу вироку.

Суд критично ставиться до показань обвинуваченого про те, що саме викрадений у ОСОБА_7 телефон йому продав ОСОБА_12 , та показань свідка ОСОБА_12 в цій частині, які, хоча і узгоджуються між собою, проте суперечать показанням інших свідків та дослідженим в судовому засіданні письмовим доказам.

Так, під час допиту обвинувачений показав, що був вдягнений у сині бриджі і потерпілий під час слідчої дії впізнав його, в тому числі, за синцем на нозі.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні показав, що в ніч з 27 на 28 липня 2014 року він був вдягнений у темні спортивні штани, що унеможливлює ідентифікацію за вказаною ознакою.

Згідно з протоколом пред`явлення особи до впізнання, потерпілий до початку проведення слідчої дії повідомив, що може впізнати особу по декільком ознакам, в тому числі по особливостям зовнішності схожістю на китайця чи японця, та синім бриджам.

Показання ОСОБА_5 про те, що його, а також ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 примушували давати потрібні показання спростовуються показаннями самого свідка ОСОБА_10 , який пояснив, що тиск з боку працівників міліції до нього не застосовувався, а також протоколами слідчих дій, зокрема слідчого експерименту та пред`явлення особи до впізнання, з яких вбачається, що зауважень та скарг обвинувачений під час проведення зазначених слідчих дій не заявляв. Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_11 показали, що на дії співробітників міліції з приводу їх затримання, незаконного поводження з ними чи примусу давати показання вони не скаржилися, до органів прокуратури не зверталися.

Показання обвинуваченого про те, що потерпілому до початку пред`явлення особи до впізнання було показано фотокартку саме ОСОБА_5 не підтверджуються жодним доказом та спростовуються показаннями свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 ..

Відтак, суд не бере зазначені вище показання обвинуваченого до уваги та вважає їх обраним способом захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Твердження ОСОБА_5 про порушення його права на захист спростовуються протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 28 липня 2014 року, згідно з яким під час затримання був присутній адвокат ОСОБА_6 , а самому затриманому ОСОБА_5 роз`яснено право на захист, та письмовою заявою ОСОБА_5 про добровільну відмову від послуг адвоката.

З обсягу досліджених доказів суд виключає показання потерпілого ОСОБА_7 , надані ним під час досудового розслідування і зафіксовані в протоколі допиту потерпілого від 28 липня 2014 року та в протоколі додаткового допиту потерпілого від 28 липня 2014 року, оскільки, відповідно до ст.ст. 23, 95 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо і може обґрунтовувати свої висновки на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання.

Дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 знайшла своє підтвердження в судовому засіданні під час розгляду справи.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №10 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику у справах проти власності», під насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого при грабежі, слід розуміти умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження, що не спричинило короткочасного розладу здоров`я, а також вчинення інших насильницьких дій (завдання удару, побоїв). Такі насильницькі дії повністю охоплюються частиною другою статті 186 КК України і додаткової кваліфікації за іншими статтями не потребують.

Таким чином, дії обвинуваченого, що виразилися у відкритому викраденні майна, поєднаному із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому повторно, суд кваліфікує за ч. 2 ст. 186 КК України.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд, відповідно до ст.65 КК України, враховує, що ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, його особистість, зокрема те, що він є раніше судимим за вчинення корисливого злочину, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, а тому вважає, що призначення ОСОБА_5 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України відповідатиме принципу справедливості та невідворотності покарання.

Враховуючи, що вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05 листопада 2014 року ОСОБА_5 за вчинення 29 травня 2013 року злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, засуджено до чотирьох років позбавлення волі, суд на підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначає покарання за сукупністю злочинів.

Вирішуючи питання про те, який із передбачених ст. 70 КК України принципів необхідно застосувати при призначенні покарання за сукупністю злочинів, суд, крім викладеного, враховує кількість злочинів, що входять до сукупності, мотиви вчинення кожного з них, вид сукупності, а саме те, що вона є реальною.

Цивільний позов не заявлений.

Доля речових доказів підлягає вирішенню за правилами ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід, обраний обвинуваченому у виді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили слід вважати продовженим.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.

На підставі ч.ч. 1, 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

В строк остаточно призначеного покарання зарахувати покарання, відбуте частково за вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05 листопада 2014 року, та обчислювати строк відбування покарання з 31 липня 2014 року.

Речовий доказ: мобільний телефон марки «Самсунг» модель GT-C3322i вважати повернутим за належністю.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний ОСОБА_5 , до набрання вироком законної сили вважати продовженим.
На вирок може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Миколаївської області через Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий: