Справа №1-7/2007
ВИРОК

Іменем України

8 лютого 2007 року м.
Хмельницький

Військовий місцевий
суд Хмельницького гарнізону
у складі: головуючого - майора
юстиції Трачука P.M., при секретарі
Гуцалюк О.І.,

за участю сторін
: прокурора - військового прокурора Хмельницького

гарнізону
підполковника юстиції Шкодяка І.А., захисника - адвоката

ОСОБА_2,
підсудного ОСОБА_1, потерпілого капітана ОСОБА_3

у відкритому судовому засіданні в приміщенні
клубу військової частини

А 1877 розглянув
кримінальну справу за обвинуваченням військово­

службовця військової служби за контрактом військової частини А 1877

старшини
ОСОБА_1, який

народився
ІНФОРМАЦІЯ_1року у

м. Кізелюрт
Дагестанської АР РФ,

українця, громадянина України,
з

середньо-спеціальною освітою,

одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, раніше
не судимого, на військовій службі з грудня
2003 року, -

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.405 КК України.

Судовим слідством військовий місцевий суд

встановив:

15 листопада
2006 року близько 20 години командир роти охорони капітан ОСОБА_3, у зв'язку із
виконанням ним обов'язків з військової служби, а саме виконуючи вказівку ТВО
командира військової частини майора ОСОБА_4 щодо виклику наступного дня на
службу військовослужбовців за контрактом для проведення правового інформування,
був викликаний ОСОБА_1. Підсудний разом із своїм братом ОСОБА_5, який теж
проходить військову службу за контрактом у військовій частині А 1877 прийшли у
розташування свого підрозділу. Будучи невдоволеним тим, що його у вихідний день
викликають на службу, ОСОБА_1 зайшов у кабінет командира роти охорони і
порушуючи вимоги ст. ст. ЗО, 37 та 50
Статуту внутрішньої служби Збройний Сил

2

України, які регламентують порядок віддання та виконання
наказів військовослужбовцями, став у грубій формі, нецензурно виражаючись та
висловлювати своє незадоволення потерпілому ОСОБА_3. Бажаючи заспокоїти ОСОБА_1
потерпілий намагався пояснити причину виклику останнього. Однак ОСОБА_1
продовжуючи висловлювати своє невдоволення діями командира роти, наніс ОСОБА_3
один удар головою в область обличчя, чим заподіяв йому тілесні ушкодження у
вигляді крововиливів обох навколо очних ділянок, закритого перелому спинки
носу, що за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що
спричинили короткочасний розлад здоров'я.

В судовому
засіданні підсудний ОСОБА_1 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав
частково і пояснив, що наміру у нього не було побити потерпілого та вдарив
головою ОСОБА_3 в обличчя з необережності, так як він був в обуреному стані з
приводу виклику його на службу. Крім того підсудний зазначив, що він порушив
вимоги статуту, вступивши у словесну перепалку із своїм прямим начальником
ОСОБА_3 з приводу його розпорядження з'явитися на службу наступного дня.

Незважаючи на
невизнання своєї вини ОСОБА_1 його винність підтверджується, дослідженими в
судовому засіданні доказами.

Потерпілий
ОСОБА_3 показав, що 15 листопада 2006 року на виконання розпорядження ТВО
командира військової частини, був викликаний ОСОБА_1 20 год. 30 хв. в
канцелярію де знаходився потерпілий та черговий по роті зайшли ОСОБА_1 разом із
своїм братом, де підсудний почав в нецензурних виразах висловлювати своє в
невдоволення з приводу його виклику та наніс йому один удар в голову.

Як вбачається з
протоколу відтворення обстановки та обставин події від 11 грудня 2006 року
потерпілий показав коли, де, як і при яких обставинах підсудний наніс йому один
удар у голову (а.с. 64-65).

Свідок ОСОБА_6
показав, що 15 листопада 2006 року в канцелярію роти зайшли військовослужбовці
ОСОБА_1 разом із своїм молодшим братом. ОСОБА_1 почав вести себе грубо і
агресивно та підійшов до столу біля якого знаходився потерпілий, почувши звук
удару побачив, як ОСОБА_3 схопився за лице руками, а із носу в нього текла
кров.

Свідок ОСОБА_7, старший оперуповноважений, в суді
показав, що 16 листопада 2006 року з метою перевірки інформації викликав до
себе ОСОБА_1, який йому пояснив, що 15 листопада 2006 року він наніс удар
головою в обличчя ОСОБА_3.

3

Допитаний у
судовому свідок ОСОБА_8, черговий частини, показав, що о 20 год. 35 хв. йому
зателефонував у чергову частину ОСОБА_6 та повідомив, що ОСОБА_1 б'є ОСОБА_3,
прибувши в канцелярію роти ОСОБА_8 побачив потерпілого у якого із носа текла
кров і останній повідомив, що його ударив ОСОБА_1.

Дані обставини
знайшли своє підтвердження і в показах свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_9

Як вбачається із
висновку експерта №115 від 16 січня 2007 року видно, що у громадянина ОСОБА_3
були в наявності тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому носової
кістки, синця на носі із поширенням в праву та ліву підочну-скулові ділянки і
належать до категорії легких тілесних ушкоджень спричинивши короткочасний
розлад здоров'я, локалізація і характер тілесних ушкоджень у ОСОБА_3 виключають
можливість спричинення їх таким чином, як на це вказує ОСОБА_1 (а.с. 73).

Згідно до
довідки виданою військовою частиною А1877 від 15 лютого 2007 року №122 видно,
що командир роти охорони капітан ОСОБА_3 є прямим начальником старшому стрільцю
роти охорони старшині служби за контрактом ОСОБА_1(а.с. 113).

Таким чином суд
вважає, що винність підсудного в скоєному повністю доведена.

Покази
підсудного, дані ним в ході судового слідства, в яких він заперечує свою
винність в скоєному, вчинення будь-яких протиправних дій, суд відхиляє та
розцінює ці покази як обрану підсудним форму захисту з метою уникнути
кримінальної відповідальності за скоєне.

Дані покази
ОСОБА_1 спростовуються показами потерпілого ОСОБА_3 та свідків ОСОБА_6,
ОСОБА_8а, ОСОБА_7, ОСОБА_4, які вони давали послідовно як в ході досудового
слідства, так і в судовому засіданні, а також підтверджується висновками
судово-медичної експертизи, іншими протоколами слідчих дій і письмовими
документами.

Крім того судом
не здобуто переконливих фактів, які б ставили під сумнів покази вказаних
свідків, не встановлено судом також і мотивів по яким вказані свідки могли
оговорювати ОСОБА_1 чи давати неправдиві свідчення, а тому підстав не довіряти
показам цих свідків у суду немає, а тому саме їх покази суд кладе в основу
вироку.

Відхиляє суд також покази свідка ОСОБА_5, молодшого брата
підсудного, оскільки його покази спростовуються показами вищевказаних свідків,
і він є зацікавленою особою.

4

Дії ОСОБА_1, який
15 листопада 2006 року, умисно
заподіяв своєму начальнику ОСОБА_3 легкі тілесні ушкодження, що спричинило
короткочасний розлад здоров'я,
у зв'язку із
виконанням потерпілим обов'язків
з військової служби, суд кваліфікує за ч.2 ст.405 КК України.

Призначаючи
підсудному покарання суд враховує, що ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності
притягується вперше, за час проходження військової служби характеризується з
позитивної сторони, бажання його служити в Збройних Силах України, має на
утриманні малолітнього сина та дружину і його грошове забезпечення є єдиним
джерелом доходу його сім'ї, його мати пенсійного віку, хворіє і потребує його
матеріальної підтримки і допомоги, а також те, що потерпілий претензій до
підсудного не має, вибачив його і просив суворо не карати.

З урахуванням
цих обставин, що пом'якшують покарання ОСОБА_1а та істотно знижують ступінь
тяжкості вчиненого ним злочину, враховуючи особу винного та клопотання
колективу військовослужбовців військової частини А 1877 про передачу ОСОБА_1 їм
на поруки, суд вважає за можливе призначити йому мінімальне покарання,
встановленої в санкції ч.2 ст. 405 КК України, та вважає за можливе не
застосовувати до нього додаткової міри покарання у вигляді позбавлення
військового звання, а також застосувати ст.58 КК України і призначити підсудному
покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців.

Однак при цьому
суд, приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 скоїв тяжкий злочин, відхиляє клопотання
колективу військовослужбовців військової частини А 1877 про передачу ОСОБА_1 їм
на поруки.

Керуючись
ст.ст.323, 324, 328 КПК України, військовий місцевий суд

засудив:

ОСОБА_1 визнати
винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.405 КК України, на підставі якої
призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.
58 КК України замість позбавлення волі строком на 2 (два) роки призначити
ОСОБА_1 покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців на той
самий строк з відрахуванням в дохід держави 10 (десяти відсотків його грошового
забезпечення).

Міру запобіжного заходу - підписку про невиїзд - до
набрання вироком законної сили залишити без зміни.

5

На вирок може бути подана апеляція до військового
апеляційного суду Центрального регіону через військовий місцевий суд
Хмельницького гарнізону протягом п'ятнадцяти діб з моменту його проголошення.