Справа № 140/519/15-к
Провадження №11-кп/772/565/2015
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 червня 2015 рокум. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці кримінальне провадження № 0000102 за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_8 на вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 14 квітня 2015 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Вінниці, з середньою освітою, українець, громадянин України, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , розлучений, раніше судимий: 3.09.2014 року Козятинським районним суду Вінницької області за ч. 1 ст. 185 КК України до п`яти місяців арешту, звільнився 03.02.2015 року;
визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, з призначенням покарання у виді двох років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік шість місяців.
Стягнуто з обвинуваченого судові витрати та вирішено питання з речовими доказами.
ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин.
В лютому місяці 2015 року ОСОБА_7 , маючи намір на незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів, умисно, без мети збуту, знайшов та незаконно привласнив поліетиленовий пакет із речовиною рослинного походження, яку зберігав у власному домогосподарстві в АДРЕСА_1 , яку було виявлено та вилучено 16.02.2015 року. Згідно висновку експерта №220 від 20.02.2015 року рослини коноплі є особливо небезпечним наркотичним засобом обіг якого заборонено - канабісом, масою 32,37 г у перерахунку на висушену речовину.
Не погодившись з вироком суду, прокурор ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив вирок суду скасувати в частині призначеного покарання, постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним за ч. 1 ст. 309 КК України та призначити покарання у виді 2 років позбавлення волі. В решті вирок залишити без змін. Вказує на м`якість призначеного судом покарання та неможливість виправлення ОСОБА_7 без ізоляцій від суспільства.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, обвинуваченого, який заперечив проти її задоволення, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Висновок суду першої інстанції про доведеність винності ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, за обставин викладених у вироку, є правильним, обґрунтованим, і в цій частині ніким не оспорюється. З огляду на доведеність винності, вірною є й кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту.
Разом з тим, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора про те, що застосування до ОСОБА_7 положень ст. 75КК України та звільнення його від відбування покарання є незаконним та необґрунтованим.
Статтею 65 КК України передбачено, що суд призначає покарання в межах санкції особливої частини КК України, відповідно до положень загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Як убачається зі змісту вироку, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України призначив ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 309 КК України покарання у виді двох років позбавлення волі. Крім того, вважаючи, що виправлення ОСОБА_7 можливе без ізоляції від суспільства, звільнив від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, не поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
На думку колегії суддів, призначене ОСОБА_7 судом першої інстанції покарання у виді 2 років позбавлення волі є надто суворим, а висновок суду про можливість застосування до ОСОБА_7 положень ст. 75 КК України є необґрунтованим і належним чином у вироку не вмотивований.
Звільняючи ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, суд не навів переконливих доводів на підтвердження прийнятого рішення про можливість його виправлення без реального відбування покарання.
Судом першої інстанції не взято до уваги, що ОСОБА_7 вчинив злочин, який статтею 12 КК України віднесено до категорії злочинів середньої тяжкості, і є умисним.
Крім того, судом недостатньо враховано, що ОСОБА_7 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності.
3 вересня 2014 року судимий Козятинським районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 185 КК України до п`яти місяців арешту, за що судимість у встановленому порядку не знята та не погашена.
Вказані обставини свідчать про підвищений рівень суспільної небезпеки обвинуваченого та спростовують висновок суду першої інстанції про можливість виправлення ОСОБА_7 без відбування покарання, в умовах застосування до нього положень ст. 75 КК України.
Згідно ч. 2 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Статтею 414 КПК України визначено, що невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України, із врахуванням тяжкості інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, яке відноситься до злочинів середньої тяжкості, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, який негативно характеризується за місцем проживання, раніше судимий, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого - щире каяття у вчиненому, колегія суддів вважає, що виправлення ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства неможливе, а покарання у виді позбавлення волі буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
З огляду на викладене, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_7 покарання скасуванню з постановленням в цій частині нового вироку, в решті вирок щодо ОСОБА_7 необхідно залишити без зміни.
Керуючись ст. 405, 407, 420 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_8 задовольнити частково.
Вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 14 квітня 2015 року щодо ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 309 КК України в частині призначеного покарання скасувати.
Призначити ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 309 КК України покарання у виді 1 року позбавлення волі.
В решті вирок залишити без змін.
Вирок може бути оскаржений безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України протягом трьох місяців з дня його проголошення.
Головуючий:(підпис) ОСОБА_2
Судді: (підписи) ОСОБА_3
ОСОБА_4

Згідно з оригіналом: