Пр.1-кп/336/309/2015
У Х В А Л А
про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт
17 червня 2015 року м.Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження: з боку обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 , з боку захисту: захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_4 за обвинуваченням у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України (внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003940 від 30.10.2013 року, №0002941 від 05.07.2014 року, №0003047 від 20.08.2014 року), -

В С Т А Н О В И В:
В провадженні Шевченківського районного суду м.Запоріжжя перебувають матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_4 за обвинуваченням у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_4 під час первісного розгляду кримінального провадження ухвалою суду від 05.09.2014 року за клопотанням прокурора застосовано запобіжний захід у вигляді утримання під вартою строком з 05.09.2014 року по 03.11.2014 року. Ухвалою суду від 30.10.2014 року строк дії запобіжного заходу продовжений до 28.12.2014 року, ухвалою суду від 19.12.2014 року - до 26.02.2015 року.

Згідно вироку Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 15.01.2015 року, скасованого ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 08.04.2015 року, запобіжний захід вирішено залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Після передання справи в провадження головуючого судді ОСОБА_1 та прийняття справи до провадження 21.04.2015 року ухвалою суду продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого з 21.04.2015 року по 19.06.2015 року.

В судовому засіданні не були присутні прокурор ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (з боку обвинувачення від прокуратури Орджонікідзевського району м.Запоріжжя), потерпілі згідно до переліку осіб, що підлягають виклику до суду, що не перешкоджає розгляду питання щодо обраного запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 за їх відсутності, враховуючи наявність відповідних клопотань від учасників процесу.

Прокурор в судовому засіданні 05.06.2015 року заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого строком на 60 діб, оскільки строк дії попередньої ухвали закінчується 19.06.2015 року.

За змістом клопотання виникла необхідність в продовженні строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 . Згідно вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. На теперішній час, на думку прокурора, вказані ризики не зменшилися та продовжують існувати.

Наявність вказаних ризиків підтверджується тим, що обвинувачений є раніше засуджений за вчинення корисливих злочинів, судимість за які в установленому порядку не знята та не погашена. Окрім того, після направлення обвинувального акту до суду ОСОБА_4 переховувався від суду, тому суддя ОСОБА_8 , в провадження якої знаходилась справа, винесла ухвалу про оголошення його у розшук, після здійснення якого обрала міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Тому, за змістом клопотання, знаходячись на волі, ОСОБА_4 може вчинити новий злочин та буде переховуватись від суду, що є ризиком, передбаченим п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. На переконання прокурора жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти заявленим ризикам, враховуючи тяжкість вчинених злочинів, той факт, що обвинувачений не має постійного джерела доходу та соціальних зв`язків.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні 17.06.2015 року підтримала заявлене клопотання, просила задовольнити його за зазначених підставах.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_4 проти задоволення клопотання прокурора заперечували.

За змістом письмових заперечень, підзахисний був затриманий працівниками міліції 05.09.2014 р. та з того часу перебуває під вартою. Захисник акцентує увагу суду на формальності встановлених стороною обвинувачення ризиків того, що ОСОБА_4 може вчинити новий злочин, а тому більш м`який запобіжний захід до нього застосовувати не має підстав.

Ну думку сторони захисту, клопотання прокурора в порушення ст. 184 КПК України не містить викладення обставин, які б свідчили про те, що заявлені ризики не зменшилися, а лише зазначає, що виникла необхідність у продовженні строку тримання під вартою обвинуваченого.

Із посиланням на ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 183, ч. 5 ст. 199 КПК України адвокат просить відмовити в задоволенні клопотання, зазначає, що згідно правової позиції Європейського Суду з прав людини у рішенні від 12.01.2012 року у справі "Тодоров проти України", "для продовження тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку".

Як стверджує захисник, ОСОБА_4 має місце реєстрації, мешкав до затримання із матір`ю, яка працює та може забезпечити перебування свого сина вдома в разі обрання іншого запобіжного заходу. Крім того, всі слідчі дії за кримінальним провадженням вже проведені, під час первісного розгляду справи допитані усі свідки й потерпілі, які надавали пояснення з приводу обставин кримінального правопорушення. При цьому, жодного разу не заявлялось про те, що обвинувачений впливає, чи погрожує свідкам, потерпілим тощо.

На зазначених підставах сторона захисту вбачає необхідність зміни запобіжного заходу на домашній арешт з покладенням обов`язку цілодобово не залишати житло, утримуватися від спілкування з іншими обвинуваченими та свідками по кримінальному провадженню, оскільки зазначений запобіжний захід відповідає меті його обрання. Усунення інших ризиків, що стали підставою для обрання запобіжного заходу, можливе при застосуванні і більш м`якого запобіжного заходу з покладанням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши письмові докази в частині обрання запобіжного заходу, судом встановлено підстави для його зміни з тримання під вартою на домашній арешт у зв`язку із наступним.

Під час вирішення питання про зміну запобіжного заходу суд враховує, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод» 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

Необхідно також зважати, що тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у ст. 177 КПК. При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України"-1).

У відповідності до ч.1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Згідно ч.4 ст. 176 КПК України, запобіжні заходи застосовуються під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

У відповідності до ч.1 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням із прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі "Єлоєв проти України") після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому слідчому судді, суду у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Оскільки клопотання прокурора не містить обставин у відповідності до ч.3 ст. 199 КПК України, які виправдовують подальше тримання особи під вартою та підтверджують, що заявлені ризики не зменшились, суд вважає за необхідне відмовити у його задоволенні.

За змістом ч.ч.1-2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Частиною 6 статті 181 КПК України передбачено, що строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Враховуючи, що судове провадження не завершено, домашній арешт, як міра запобіжного заходу, забороняє обвинуваченому відлучатися з місця проживання у передбачені ухвалою часи, що є обґрунтованою мірою забезпечення процесуальної поведінки та запобігання вчинення особою правопорушень в подальшому, суд вважає необхідним змінити запобіжний захід на домашній арешт строком на 60 днів, задовольнивши клопотання сторони захисту.

Суд виходить з того, що часткове невизнання вини обвинуваченим не є підставою для тримання під вартою, запобіжний засіб у вигляді домашнього арешту є доцільним, відповідає меті застосування запобіжних заходів згідно кримінально-процесуального законодавства, враховуючи особу обвинуваченого та ступінь тяжкості злочинів, у скоєнні яких він обвинувачується.

Своєчасний розгляд кримінального провадження на даний час не є можливим, оскільки справа перебуває на розгляді суду після скасування вироку суду від 15.01.2015 року, сам факт та обставини скоєння кримінальних правопорушень потребують ретельного розгляду, із викликом свідків, повним дослідженням та перевіркою наявних у справі доказів.

Крім того, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 зареєстрований та до затримання мешкав із матір`ю ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою № 826 від 11.06.2015 року, виданою Єдиною абонентською службою ЦОА ЗМР. Тобто, обвинувачений має сталі соціальні зв`язки, його матір працює та може забезпечити перебування свого сина вдома в разі обрання зазначеного запобіжного заходу

Домашній арешт необхідно обрати за зазначеною адресою реєстрації обвинуваченого, заборонивши йому залишати житло з 22-00 години до 07-00 години наступного дня.

У відповідності до ч.3 ст. 181 КПК України, копію ухвали необхідно передати для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання обвинуваченого.

Згідно норми п.2 ч.3 ст. 202 КПК України, у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинувачений, який був затриманий: негайно звільняється з-під варти та зобов`язується невідкладно прибути до місця свого проживання, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло в певний період доби.

Керуючись ст.ст. 113-116, 176-178, 181, 199, 201-203, 205, 369-372, 392, КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
В задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відмовити.

Змінити запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_4 , з тримання під вартою на домашній арешт.

Строк дії запобіжного заходу відраховувати з 17.06.2015 року по 15.08.2015 року.

Заборонити обвинуваченому ОСОБА_4 залишати місце його проживання у період доби з 22-00 години вечора до 07-00 години ранку наступного дня за адресою: АДРЕСА_1 , зобов`язати з`являтися за викликом суду у встановлений термін, не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, без дозволу суду.

Обвинуваченого ОСОБА_4 негайно звільнити з-під варти та зобов`язати невідкладно прибути до місця свого проживання.

Ухвалу для виконання направити Шевченківському РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області та прокурору Шевченківського району м.Запоріжжя.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1