Справа № 734/635/15-к провадження № 11-кп/795/487/2015 Категорія - ч.2 ст.286 КК України Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1 Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2015 року місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши, у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000038 від 14.01.2015 року, за апеляційною скаргою заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_6 на вирок Козелецького районного суду Чернігівської області від 16 квітня 2015 року,

про обвинувачення

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Київ, українця, громадянина України, що має середню освіту, приватного підприємця, одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України,

з участю:

прокурора ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В:

В поданій апеляційній скарзі прокурор порушив питання про скасування вироку Козелецького районного суду Чернігівської області від 16 квітня 2015 року та ухвалення нового вироку, яким ОСОБА_7 призначити покарання за частиною 2 статті 286 К України у виді позбавлення волі на строк 3 роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

В наданих, запереченнях на апеляційну скаргу прокурора, обвинувачений ОСОБА_7 зазначив, що доводи апеляційної скарги є безпідставними і такими, що не заслуговують на увагу, внаслідок чого вирок місцевого суду слід залишити без змін.

Вироком Козелецького районного суду Чернігівської області від 16 квітня 2015 року визнано винуватим ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк три роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки.

На підставі статті 75 КК України, ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком три роки.

Відповідно до вимог статті 76 КК України, на обвинуваченого ОСОБА_7 покладено обов`язок повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 1966 грн., 80 коп. процесуальних витрат.

Питання про речові докази вирішено в порядку статті 100 КПК України.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор, не заперечуючи фактичних обставин кримінального провадження, кваліфікації дій обвинуваченого, доведеність його вини у скоєнні кримінального правопорушення, послався на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, зокрема порушення права на захист потерпілого, та невідповідність призначеного покарання особі обвинуваченого і ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, через м`якість.

Як встановив суд першої інстанції, 14 січня 2015 року о 14 годині 55 хвилин, ОСОБА_7 , керуючи автомобілем марки «Мерседес С 270», державний номерний знак НОМЕР_1 , на 94 кілометрі автодороги «Київ Чернігів Н. Яриловичі» зі сторони міста Києва в напрямку міста Чернігова, порушивши вимоги пунктів 2.3 «б», 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху, будучи неуважним, не впорався з керуванням та виїхав на праве по напрямку свого руху узбіччя дороги, де здійснив зіткнення з велосипедистом ОСОБА_10 , який рухався у попутному напрямку по укріпленому узбіччю, внаслідок чого настала смерть потерпілого.

Порушення водієм ОСОБА_7 вимог пунктів 1.10, 2.3 «б», 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, стало причиною та умовою виникнення і настання даної дорожньо-транспортної пригоди і знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, які наступили в результаті ДТП.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу з викладених в них підстав, захисника, обвинуваченого, які просили залишити вирок місцевого суду без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, за встановлених під час судового розгляду фактичних обставин, підтверджений дослідженими у порядку, передбаченому статтею 349 КПК України доказами, котрим місцевий суд дав належну оцінку, є обґрунтованим, що в апеляційній скарзі не оспорюється.

За встановлених у кримінальному провадженні фактичних обставин, дії обвинуваченого ОСОБА_7 за частиною 2 статті 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху України особою, яка керує транспортним засобом, що спричинила смерть потерпілого, кваліфіковано місцевим судом правильно, що також не оспорюється в апеляційній скарзі.

Суд першої інстанції призначив покарання ОСОБА_7 у відповідності до вимог статті 65 КК України в мінімальній межі санкції частини статті інкримінованого кримінального правопорушення, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, його особу, обставини, які пом`якшують покарання, щире каяття та сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Суд обґрунтовано дійшов висновку про можливість призначення обвинуваченому покарання із застосуванням статті 75 КК України та покладенням на нього обов`язків, визначених статтею 76 КК України.

Таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Крім того в апеляційній скарзі прокурор посилається на необґрунтованість врахування судом пом`якшуючих обставин при призначенні покарання, вказуючи що їх не було встановлено. З даними доводами апеляційної скарги колегія суддів не може погодитись оскільки в обвинувальному акті вказані пом`якшуючи обставини які врахував суд першої інстанції.

Не може колегія суддів погодитись і з доводами апеляційної скарги в частині м`якості покарання призначеного обвинуваченому, як вбачається з звукозапису судового засідання місцевого суду прокурор в судових дебатах просив суд при призначенні покарання обвинуваченому застосувати ст. 75 КК України.

За таких обставин доводи прокурора про м`якість призначеного судом першої інстанції покарання обвинуваченому, є необґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не було з`ясовано чи є інші особи, які можуть набути статус потерпілого не відповідають матеріалам кримінального провадження. Колегія суддів з цими доводами погодитись не може виходячи з наступного. Так під час досудового слідства була допитана рідна тітка померлого у ДТП ОСОБА_10 . ОСОБА_11 , яка підтвердила, що крім померлої матері ОСОБА_12 , неї та її рідної сестри інших близьких родичів у ОСОБА_10 немає (а.с.111).

В судовому засіданні була надана довідка Патютинської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, що на час смерті ОСОБА_10 , який загинув у ДТП, близьким родичем була його мати ОСОБА_13 , яка ІНФОРМАЦІЯ_2 померла. Інших родичів першої черги у ОСОБА_10 немає.

До заперечень на апеляційну скаргу прокурора обвинувачений додав лист дружини ОСОБА_14 батька померлого ОСОБА_10 , яка пояснила, що її чоловік хворий не може ходити та говорити, з сином не спілкувався все життя і ніяких претензій не має до обвинуваченого. За таких обставин колегія суддів вважає, що підстав вважати що місцевий суд при розгляді кримінального провадження порушив будь які права ОСОБА_14 не має.

Крім того, доводи апеляційної скарги прокурора про істотні порушення норм Кримінального процесуального кодексу України і постановлення нового вироку, з підстав м`якості призначеного судом першої інстанції покарання є суперечливими.

Керуючись статтями 376, 405, 407, 419, 532 Кримінального процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_6 на вирок Козелецького районного суду Чернігівської області від 16 квітня 2015 року, залишити без задоволення.

Вирок Козелецького районного суду Чернігівської області від 16 квітня 2015 року, щодо ОСОБА_7 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України, залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4