ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2012 року Справа №1/0624/208/2011

Черняхівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого-судді: Моніча Б.С.

при секретарі: Прищепі Я.В.

з участю прокурора: Михалевич Н.І.

підсудного: ОСОБА_1

потерпілої: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, українця, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, неодруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, інвалідом, депутатом, ліквідатором аварії на ЧАЕС не являється, раніше судимий вироком Черняхівського районного суду Житомирської області від 05.02.4004 року за ст.15 та ч.3 ст.185 КК України, ч.3 ст.185 КК України, ч.1 ст.70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік, постановою Черняхівського районного суду від 10.08.2004 року направлений для відбуття покарання в звязку із скасуванням звільнення із випробуванням, звільнений по відбуттю покарання, судимість не погашена

за ч.2 ст.186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, будучи раніше засудженим, на шлях виправлення не став та знову скоїв умисний злочин за таких обставин. Так, 14.03.2011 року о 21 год. за попередньою змовою з особою, відносно якої кримінальна справа виділена в окреме провадження, з метою відкритого викрадення чужого майна грошей, ОСОБА_1 прибув в домогосподарство по вул.Некарасова, 55 смт.Черняхова, яке належить бабусі особи, щодо якої кримінальна справа виділена в окреме провадження, ОСОБА_2

Перебуваючи в приміщенні літньої кухні, ОСОБА_1, за попередньою змовою з особою, відносно якої кримінальна справа виділена в окреме провадження, схопив ОСОБА_2 та утримував її за плечі та шию, тобто застосував насильство, що не є небезпечним для її життя та здоровя. В цей час особа, щодо якої кримінальна справа виділена в окреме провадження, зірвала з тіла ОСОБА_2 сумку-пояс з грішми в сумі 3700 грн. Тобто, ОСОБА_1 спільно із особою, щодо якої справа виділена в окреме провадження, за попередньою змовою групою осіб, повторно, відкрито викрав чуже майно, належне ОСОБА_2

З викраденим ОСОБА_1 та особа, щодо якої справа виділена в окреме провадження, з місця злочину зникли та розпорядились ним на власний розсуд.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 вину в інкримінованому діянні визнав повністю і пояснив, що 14.03.2011 року близько 21 години разом зі своїм знайомим ОСОБА_3 мали намір поїхати на роботу в м.Київ. Оскільки в них не було грошей, то ОСОБА_3 запропонував піти до його бабусі ОСОБА_2 та попросити в неї гроші. Прибувши за адресою: смт.Черняхів, вул.Некрасова, 55, де проживала ОСОБА_2, ОСОБА_3 зайшов на територію домоволодіння, а через деякий час повернувся та пояснив, що баба грошей не дала. При цьому запропонував йому зайти та притримати ОСОБА_2, щоб він міг забрати в неї гроші. Погодившись на пропозицію ОСОБА_3 він зайшов в домоволодіння і біля літньої кухні схопив ОСОБА_2 за плечі та за шию. В цей час ОСОБА_3 зняв з ОСОБА_2 сумку-пояс, в якій були гроші. З викраденим вони втекли, а гроші розподілили між собою.

Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що у той день знаходилась у себе в дома. На сумці-поясі у неї були гроші в сумі 3700 грн., які вона відкладала на газ. Надвечір до неї прийшов її онук ОСОБА_3, яки деякий час крутивсяна літній кухні. Раптом вона відчула як інша особа схопила її за плечі та за шию. Будучи наляканою, вона не могла поворухнутися, а в цей же час її онук ОСОБА_3 зняв з неї сумку-пояс. Далі ОСОБА_3 та особа, яка її тримала, залишили її домоволодіння. При цьому вона бачила, що другою особою був саме підсудний. Після скоєння злочину їй збитки не відшкодували, однак цивільного позову вона заявляти не буде.

Оскільки проти цього не заперечували учасники судового розгляду, суд, згідно ст.299 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорювалися, зясувавши, що учасники судового розгляду вірно розуміють зміст цих обставин і що сумнівів у добровільності та істинності їх позиції немає, розяснивши їм, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Окрім визнання підсудним своєї вини, його вина в скоєному стверджується такими доказами.

Протоколом усної заяви про злочин від 14.03.2011 року, згідно якого ОСОБА_2 повідомила про скоєння злочину, щодо неї (а.с.5).

Протоколом огляду місця події, в ході якого оглянуто домоволодіння ОСОБА_2 та встановлено, що обстановка в домоволодінні (наявність літньої кухні тощо) співпадає з її показами (а.с.6-9).

Оцінивши зібрані по справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про доведеність вини підсудного у вчиненні інкримінованого йому злочину і кваліфікує дії ОСОБА_1 за ч.2 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоровя потерпілого, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Обставиною, що помякшує покарання підсудного згідно ст.66 КК України, є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання підсудного згідно ст.67 КК України не встановлено.

Підсудний за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, на обліках в нарко- та психоневрологічному диспансерах не перебуває, раніше судимий (а.с.84-85, 88-89, 93-99). В судовому засіданні встановлено, що підсудний змінював своє прізвище з Вакуловична ОСОБА_1(а.с.10). З показів самого ж підсудного вбачається, що за постійним місцем проживання він не проживав, після скоєння злочину заходів до відшкодування завданих збитків не вживав, а навпаки переховувався від слідства (а.с.112, 129-131).

Обираючи підсудному покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, його особу, обставини, що помякшують його покарання, думку потерпілої та самого підсудного, який просив позбавити його волі.

За наведених обставин, призначаючи підсудному покарання у виді позбавлення волі, суд приходить до висновку про неможливість виправлення ОСОБА_1 без ізоляції від суспільства.

Цивільний позов у справі не заявлено. Арешт на майно підсудного не накладався.

Речові докази відсутні. Судових витрат у справі немає.

Запобіжний захід підсудному до вступу вироку в законну силу суд залишає попередній взяття під варту (а.с.119, 129-131). В строк відбуття покарання підсудному суд зараховує час перебування його під вартою з 12:00 год. 03.08.2011 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.323, 324 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу залишити попередній взяття під варту.

В трок відбуття покарання ОСОБА_1 зарахувати час перебування його під вартою з 12:00 год. 03.08.2011 року.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Житомирської області протягом 15-ти діб після його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Черняхівський районний суд Житомирської області, а засудженим, який перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Головуючий суддя: Б.С. Моніч

Копія: вірно

Суддя: