Справа №1-118, 2007р.
ВИРОК

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

З
вересня 2007 року Лохвицький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого
судді - Сегет
Я.С.

при
секретарі - Волошиній
Л.О.

з участю
прокурора - Ткаченко
В.І.

захисника
- адвоката - ОСОБА_1

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Лохвиці кримінальну справу по обвинуваченню:
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 року
народження, уроже-нця с Лісне
Суражського району Брянської області Російської Федерації, росія­нина,
громадянина України, освіта
неповна середня, не працюючого, не одруже­ного, на утриманні 2 малолітні дитини, мешканця АДРЕСА_1, раніше судимого Лохвицьким районним судом:
1). 22.05.1984р. за ч. 2 ст. 141 КК України із застосуванням ст.
46-1 КК України до 2 років позбавлення волі із відстрочкою виконання
покарання на 2 роки; 2). 27.12.1984р. за
ст. 17-141 ч. 2 КК України до 3
років позбавлення волі; 3). 04.04.1989р. за ч. 2 ст.
206 КК України із застосуванням
ст. 45 КК України до З років
позбавлення волі умовно з іспитовим строком в 3 роки; 4). 27.09.1989р. за ч.
2 ст.
206 КК України до 4 років позбавлення волі; 5). 08.12.1995р. за ч.
1 ст.
196-1 КК України до 1 року позбавлення волі; 6). 29.03.1996р. за ч.
2 ст.
140 КК України до 1 року і 6 місяців позбавлення волі; 7). 09.03.1998р.
за ч. 2 ст. 140,
ч. 1 ст. 196-1 КК України із застосуванням ст. 42
КК України до 1 року і 6 місяців позбавлення волі; 8). 21.12.1999р. за ч.3 ст.
140 КК України до 3 років позбавле­ння волі; звільненого 26.10.2002р. з
Кременчуцької виправної колонії № 69 по відбуттю покарання; 9).12.10.2005р.за
ч.3 ст.
185 і ч. 2 ст. 186 КК України у від­повідності до ч. 1 ст. 70
КК України до 4 років і 6 місяців позбавлення волі, в по­рядку
ст. 75 КК України звільненого від
відбування покарання з випробуванням, з
іспитовим стром в 3 роки; ухвалою колегії суддів судової палати у криміналь­них
справах Апеляційного суду Полтавської області від 21.12.2005р. дії ОСОБА_2.
перекваліфіковані з ч. 2 ст. 186 КК України на ч. 2 ст. 15
ч. 2 ст.
186 КК Ук­раїни та вважати засудженим до міри покарання, призначеної місцевим судом, в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст.
122 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

23.03.2007р., близько 00-30 години, ОСОБА_2.,
перебуваючи в стані алкогольного сп"яніння, знаходячись в жилому будинкові АДРЕСА_1, за місцем проживання його співмешканки -
ОСОБА_3., в ході сварки, виниклої між ним та ОСОБА_4. під час
спільного розпиття спиртних напоїв, на
побутовому грунті, маючи умисел на нане­сення
тілесних ушкоджень, розуміючи суспільно
небезпечний характер своїх дій,
передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх
настання, умисно наніс кулаком правої
руки удар в ниж­ню частину щелепи зліва ОСОБА_4. В результаті чого потерпіла
отримала тілесні ушкодження, які
відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості, як такі,
що спричинили тривалий розлад здоров"я строком більше 21 дня.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_2. вину в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст.
122 КК України не визнав.

Підсудний
ОСОБА_2. повідомив суду, що він дійсно
на протязі вечора з 22 на 23 березня 2007р. в жилому будинкові своєї
співмешканки ОСОБА_3. в м.
Червонозаводське, разом із нею і
спів­мешканцями ОСОБА_4. і ОСОБА_5. вживали спиртні напої. ОСОБА_4., коли вони залиши­лися в кімнаті одні сказала
йому, що його співмешка ОСОБА_3. і її
співмешканець ОСОБА_5. в той час, коли
він ходив за горілкою, вступили в
інтимні відносини. ОСОБА_2., не
повіривши ОСОБА_4., попросив її про це
більше не говорити, а коли остання
повторно почала розповідати про стосунки їхніх співмешканців, то ОСОБА_2. вдарив долонею їй по обличчю.
Після цього, з його слів, вони ще пили пиво і ОСОБА_4. пішла додому.

Не
зважаючи на невизнання вини підсудним ОСОБА_2.,
його вина підтверджується показами потерпілої ОСОБА_4., яка пояснила суду, що на протязі вечора і ночі 22 - 23 березня
2007р. вона ра­зом із своїм співмешканцем ОСОБА_5. знаходилася в гостях в
жилому домі ОСОБА_3., де з нею і її
співмешканцем ОСОБА_2. вживали спиртні напої. Біля опівночі ОСОБА_2. безпричи­нно
вдарив її кулаком в щелепу, від чого
вона впала на підлогу і втратила свідомість. Після того, як її привели до тями вона пішла додому.

Допитані
судом свідки ОСОБА_3. і ОСОБА_5. в судовому засіданні повідомили, що очевидцями отримання тілесних ушкоджень
ОСОБА_4. не були, але бачили на
слідуючий ранок у неї пошкодження щелепи.

В
судовому засіданні свідки ОСОБА_6. і
ОСОБА_7. пояснили, що ранком 23 березня
2007р. вони на прохання ОСОБА_8. разом із ним і його співмешканкою ОСОБА_4. та
ОСОБА_9. їздили в господарство, де
проживав ОСОБА_2. Свідки підтвердили, що
чули як ОСОБА_2. признався, вечором вдарив
ОСОБА_4.. Вони бачили, що лице у неї
було побите і горила вона по­гано.

Суд
вважає, що вина підсудного ОСОБА_2.
підтверджується також слідуючими доказами,
що маються в матеріалах кримінальної справи:

· заявою
ОСОБА_4. від 23.03.2005р. про притягнення до кримінальної відповідальності
ОСОБА_2., який в ніч з 22 на 23 березня
2007р. в своєму жилому будинкові наніс їй тілесні ушкодження (а.с. З);

· протоколом
огляду господарства ОСОБА_3. від 12.04.2007р. (а. с. 14);

· протоколом
відтворення обстановки та обставин злочину від 12.04.2007р. із фототаблицею, проведеного із потерпілою ОСОБА_4., яка підтвердила свої покази про обставини
нанесення їй ті­лесних ушкоджень ОСОБА_2. (а. с. 17-20);

· актом
амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 336 від 17.05.2007р., згідно якого ОСОБА_2. психічним захворюванням
раніше не страждав і не страждає і може постати перед слідством і судом (а.
с. 30-33 );

· висновком
судово-медичної експертизи № 143 від 12.04.2007р., де зафіксовано, що ОСОБА_4. отримала припухлість м»яких
тканин та кровилив проекції лівої щоки і тіла нижньої щелепи зліва, подвійний перелом тіла нижньої щелепи зліва в
області кута та між другим та третіми зубами,
вказа­ні тілесні ушкодження відносяться до категорії середнього ступеня
тяжкості, як такі, що спричинили тривалий розлад здоров"я
строком більше 21 дня. Експерт прийшов до висновку, що локалізація, ха­рактер та механізм утворення тілесних
ушкоджень відповідають обставинам,
вказаної потерпілою в ході відтворення обстановки та обставин злочину
від 12.04.2007р. (а. с. 40).

Заслухавши
пояснення підсудного ОСОБА_2.,
потерпілої ОСОБА_4., свідків
ОСОБА_3., ОСОБА_5., ОСОБА_6.
і ОСОБА_7. , ознайомившися із доказами, що маються в мате­ріалах кримінальної
справи, суд прийшов до висновку, що вина підсудного повністю доведена.

Суд
вважає, що навмисні дії ОСОБА_2., скоєні ним з прямим умислом, що виразились в про­типравному нанесенні
середніх тілесних ушкоджень, які не є
небезпечними для життя і не потягли за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але такі,
що спричинили тривалий розлад здоров"я потерпілій ОСОБА_4., вірно кваліфіковані за ч. 1 ст.
122 КК України.

Підсудний
ОСОБА_2. має на утриманні 2 малолітніх синів,
по місцю проживання позитивно характеризується, вказані обставини суд визнає обставинами, які пом'якшують покарання.

Суд бере
до уваги, що ОСОБА_2. вироком
Лохвицького районного суду від 12.10.2005р. був за­суджений за ч.3 ст.
185 і ч. 2 ст. 186 КК України у відповідності до ч. 1 ст. 70
КК України до 4 років і 6 місяців позбавлення волі та в порядку ст. 75
КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим стром
в 3 роки. Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах
Апеляційного суду Полтавської області від 21.12.2005р. дії ОСОБА_2.
перекваліфіковані з ч. 2 ст. 186 КК України на ч. 2 ст. 15
ч. 2 ст.
186 КК України та вважати його засудженим до міри по­карання, призначеної місцевим судом

Суд
відмічає, що ОСОБА_2. скоїв новий
навмисний злочин протягом іспитового строку,
маючи судимість за навмисні злочини,
тим самим у відповідності до
ст. 34 КК України він допустив
реци­див злочинів. Крім того, ОСОБА_2.
скоїв злочин в стані алкогольного сп"ягніння. Відмічені обстави­ни
суд, керуючись ст. 67
КК України визнає такими, які обтяжують
покарання.

Суд у
відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховуючи тяжкість вчиненого, особу підсу­дного, обставини,
що пом"якшують і обтяжують покарання, приходить до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_2. не
можливо без ізоляції від суспільства.

Позовна заява по
справі не заявлена, судові витрати і
речові докази по справі відсутні.

Керуючись ст.
ст. 323, 324 КПК України, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2
за ч. 1 ст. 122 КК України до 1 ( одного ) року і 6
(шести) місяців позбавлення волі;

У
відповідності до ст. 71 КК України суд до покарання призначеного
за новим вироком, част­ково приєднує
невідбуту частину покарання за попереднім вироком і остаточно визначає ОСОБА_2.
покарання в 4 (чотири) роки і 8 (вісім) місяців позбавлення волі.

Міру
запобіжного заходу ОСОБА_2. суд в залі судового засідання змінює з підписки про
не­виїзд на утримання під вартою.

Строк
покарання ОСОБА_2. по даному вироку рахувати з 3 вересня 2007р., з дня зміни міри запобіжного заходу на
утримання під вартою.

На вирок
може бути подана апеляція до апеляційного суду Полтавської області на протязі
15 діб для ОСОБА_2. з моменту вручення йому копії вироку, а для всіх інших учасників процесу з мо­менту
його проголошення.

Вирок
постановлено і виготовлено суддею в нарадчій кімнаті на комп"ютері.