Справа № 361/6129/2014-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1233/14 Доповідач у 2 інстанції Костенко
Категорія Розділ 2 25.12.2014

УХВАЛА
Іменем України
25 грудня 2014 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0001746 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 жовтня 2014 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шевченкове Броварського району Київської області, працюючого ПРАТ « Київ - Млин » охоронцем, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

засуджено за ч.2 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 80-ти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить - 1360 (одна тисяча триста шістдесят) гривні, в прибуток держави.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду в сумі 415 (чотириста п`ятнадцять) гривень 82 копійки та моральну шкоду в сумі 5 000 (п`ять тисяч) гривень.

Колегія суддів,-

В С Т А Н О В И Л А:
За вироком суду ОСОБА_8 визнаний винним та засуджений за умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я потерпілому ОСОБА_7 при таких обставинах.

Так, 26 травня 2014 року близько 10 години в селі Тарасівка Броварського району Київської області, обвинувачений ОСОБА_8 перебував на території місцевості, поблизу земельної ділянки потерпілого ОСОБА_7 в районі стихійного звалища, куди приїхав з с. Шевченкове, по виклику свого сина. В цей час, обвинувачений побачив потерпілого ОСОБА_7 , який забороняв сину обвинуваченого ОСОБА_9 висипати сміття на стихійне звалище, в зв`язку з чим у них виник конфлікт, який перейшов у бійку. Обвинувачений ОСОБА_8 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до потерпілого, причиною якого стало заборона потерпілого висипати сміття його сину, діючи умисно, розуміючи що перед ним перебуває людина похилого віку та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, умисно наніс потерпілому ОСОБА_7 один удар кулаком правої руки в ліву нижню частину обличчя, від якого потерпілий не встояв, упав на землю, на ліве плече, отримавши при цьому тілесні ушкодження. В подальшому, обвинувачений, використавши момент, коли потерпілий, після отриманого удару піднімався з землі та став на одне коліно, перебуваючи навприсядки обличчям до нього, умисно наніс удар правою ногою в область голови потерпілого ОСОБА_7 а саме в верхню губу, спричинивши тілесне ушкодження.

В результаті вказаного кримінального правопорушення, обвинувачений ОСОБА_8 спричинив потерпілому ОСОБА_7 тілесні ушкодження в вигляді синця та забійні рани в області підборіддя зліва, синця та забійної рани на верхній губі по центру та справа, забійної рани на слизовій оболонці верхньої губи справа, підшкірної гематоми в області лівого плечового суглобу та в міжлопатковій області, які відповідно до висновку судової-медичної експертизи за № 169 від 26.05.2014 року, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

За змістом апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок суду в частині розв`язання цивільного позову про відшкодування потерпілому моральної та матеріальної шкоди змінити та зменшити розмір задоволеного позову.

В обґрунтування наведеного обвинувачений вказує, що судом не в повному обсязі був врахований його сімейний та матеріальний стан, так як на його утриманні знаходиться троє неповнолітніх дітей та дружина, яка перебуває в декретній відпустці, він працює один в родині, маючи заробітну плату 2200-2400 грн., що він рік тому переніс операцію та має кредитне зобов`язання перед банком.

Апелянт знаходить, що при призначенні розміру моральної шкоди судом не було встановлено характер та обсяг страждань потерпілого, так як обсяг душевних і фізичних страждань ОСОБА_7 не були значні, оскільки він не був тривалий час на лікуванні, а на стаціонарному лікуванні не був взагалі; не доведено, що внаслідок конфлікту сталися життєві зміни потерпілого.

Обвинувачений також вважає, що судом не був врахований нестримний та конфліктний характер потерпілого.

Крім того, апелянт зазначає, що відшкодування матеріальної шкоди ОСОБА_7 знайшло документальне підтвердження в судовому засіданні лише на суму 68 грн. 82 коп. це витрати на медичні препарати.

В запереченнях на апеляційну скаргу потерпілий ОСОБА_10 просить апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 жовтня 2014 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора, який зазначила, що апеляційна скарга в частині стягнення матеріальної шкоди заслуговує на увагу, оскільки в матеріалах справи містяться докази матеріальної шкоди лише на суму 68 грн. 82 коп. і просить суд змінити вирок в цій частині, заперечує щодо зміни розміру моральної шкоди; обвинувачений ОСОБА_8 підтримав апеляційну скаргу та просив зменшити йому розмір моральної та матеріальної шкоди; потерпілого ОСОБА_7 , який заперечив, щодо поданої апеляційної скарги, перевіривши та дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати та заслухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів приходить до наступного.

Висновок суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено та правильність кваліфікації його дій за ч.2 ст.125 КК України, в апеляційній скарзі не заперечуються, а тому суд не проводить детальний їх аналіз та відповідно до ст.404 КПК України перевіряє вирок лише в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів, медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.

Так ч.1 ст.1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Моральна шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини крім випадків, встановлених ч.2 ст. 1167 ЦК України.

Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними і між ними і шкодою є безпосередній зв`язок та є вина зазначеної особи.

Крім того, розмір відшкодування моральної шкоди згідно роз`яснень наданих в п.9 постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.95 року № 4 зі змінами «Про судову практику про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат, (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахувань інших обставин.

Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення втраченого здоров`я.

Як вбачається з матеріалів справи потерпілим ОСОБА_7 було заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди на суму 497 грн. та моральної шкоди на суму 9 135 (дев`ять тисяч сто тридцять п`ять) гривень.

Вирішуючи питання про розв`язання цивільного позову ОСОБА_7 про відшкодування йому моральної шкоди та задоволення його частково, суд вірно врахував, що дана шкода заподіяна злочинним діянням обвинуваченого ОСОБА_8 , врахував характер вчиненого правопорушення - умисне заподіяння потерпілому легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, що викликало фізичні і душевні страждання (перенесення фізичного болю, душевні переживання в зв`язку з незаконними діями обвинуваченого, перенесеним лікуванням), що порушило його нормальні життєві відносини. При цьому судом було також враховано і сімейний стан та матеріальні доходи родини обвинуваченого.

А тому, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості суд обґрунтовано визначив відповідний, помірний розмір відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000 грн. і стягнув його на користь потерпілого, що відповідає вимогам ст.ст.23, 1167 ЦК України і з чим погоджується колегія суддів, та підстав для зменшення суми моральної шкоди не вбачає.

З огляду на наведене, твердження апелянта про неврахування судом його сімейного та матеріального стану при стягненні моральної шкоди є безпідставним.

Посилання в апеляційній скарзі на недоведеність життєвих змін у потерпілого внаслідок конфлікту, на невстановлення характеру і обсягу страждань потерпілого, та що він не був значним, оскільки ОСОБА_7 тривалий час на лікуванні не був, а на стаціонарному лікуванні не був взагалі, колегія суддів вважає неспроможними.

Так , відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 169 від 27.05.2014 року ОСОБА_7 було заподіяно тілесні ушкодження в вигляді синця та забійні рани в області підборіддя зліва, синця та забійної рани на верхній губі по центру та справа, забійної рани на слизовій оболонці верхньої губи справа, підшкірної гематоми в області лівого плечового суглобу та в міжлопатковій області, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я

Дані ушкодження потерпілий отримав з вини обвинуваченого.

Відповідно до довідки Тарасівської медичної амбулаторії загальної практичної сімейної медицини (а.с. 92) потерпілий знаходився на лікуванні з 19.10.14р. по 22.10.14р.

Слід також врахувати, що розпочав конфлікт ОСОБА_8 , вчинивши умисне кримінальне правопорушення щодо ОСОБА_7 , що його протиправні дії були вчинені щодо пенсіонера особи похилого віку, який має хворий стан здоров`я та якому було заподіяно фізичний біль, моральне страждання, що потерпілому потрібен був певний час та зусилля для відновлення попереднього стану.

Доводи апелянта щодо нестримного та конфліктного характеру потерпілого будь-якими матеріалами кримінального провадження не стверджуються, до того ж конфлікт розпочав сам обвинувачений, який приїхав на місце події з сусіднього села, де проживає, по виклику свого сина, якому ОСОБА_7 заборонив висипати сміття на стихійне звалище, яке розміщене біля його земельної ділянки.

Разом з тим. доводи обвинуваченого щодо зменшення суми матеріального відшкодування цивільного позову заслуговують на увагу, оскільки матеріалами кримінального провадження документально стверджуються понесені ОСОБА_7 витрати на придбання ним ліків від отриманих тілесних ушкоджень лише в сумі 68 грн. 82 коп. це шість чеків, що знаходяться в справі.

А тому, враховуючи наведене, суму стягнення матеріальної шкоди з ОСОБА_8 слід зменшити до 68 грн. 82 коп., а вирок в частині розв`язання цивільного позову про відшкодування матеріальної шкоди відповідно до ч.1 п.3 ст.408 КПК України слід змінити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 408, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 жовтня 2014 року щодо ОСОБА_8 в частині розв`язання цивільного позову про відшкодування матеріальної шкоди змінити.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 68 грн. 82 коп. заподіяної матеріальної шкоди.

В іншій частині вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 жовтня 2014 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4