АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 лютого 2015 р. м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
за участю прокурора ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6
та захисника підозрюваного ОСОБА_7
слідчого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Глибоцького районного суду Чернівецької області від 20 лютого 2015 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою, клопотання заступника начальника СВ Глибоцького РВ УМВС України в Чернівецькій області ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернівці, жителя АДРЕСА_1 задоволено та обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 20 год. 00 хв. 20 квітня 2015 року з можливістю внесення застави в розмірі 350 000 гривень.

У клопотанні слідчого зазначено, що 15.02.2015, приблизно о 17 год. 30 хв., водій ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи мікроавтобусом марки «Мегсеdes-Веnz З15», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався по вул. Головній в с. Привороки, Глибоцького

Провадження №11- сс/794/26/15 р. Головуючий у І інстанції: ОСОБА_10
Категорія: ст. 193 КПК України Доповідач: ОСОБА_1

району, Чернівецької області, із сторони с. Тарашани в напрямку с. Станівці. Проїжджаючи ділянку дороги, яка має заокруглення вправо, водій ОСОБА_9 , рухаючись в умовах достатньої видимості та при обставинах, які дозволяли спостерігати проїзну частину дороги та виявляти небезпеку для руху на достатній відстані, не врахував дорожню обстановку, проявив неуважність та самовпевненість у своїх діях, і тим самим своєчасно не виявив велосипедиста, не зменшив швидкість та не зупинився, в результаті чого скоїв наїзд на малолітнього ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який керуючи велосипедом рухався у попутному напрямку, в межах проїзжої частини дороги.

Крім цього, водій ОСОБА_9 , безпосередньо після скоєння дорожньо-транспортної пригоди, достовірно знаючи, що такими своїми діями він поставив ОСОБА_11 в небезпечний для життя стан, внаслідок травмування автомобілем, залишивши останнього на лівому узбіччі дороги, не вжив заходів направлених для надання допомоги ОСОБА_11 , який був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження через малолітство, хоча мав змогу надати йому вказану допомогу, не зупинився, не переконався чи потребує ОСОБА_11 допомоги, не викликав карету швидкої медичної допомоги, не відвіз його до найближчого лікувального закладу, а умисно залишив в небезпеці, після чого з місця події втік.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди малолітній ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження, від яких помер. Вказану дорожньо-транспортну пригоду водій ОСОБА_9 скоїв в результаті порушення та невиконання вимог п. п. 1.7, 2.3 (б), 2.9 (а), 11.2 та 12.3 встановлених "Правилами дорожнього руху України", затверджених постановою КМУ за №1306 від 10 жовтня 2001 року та введених в дію з 01 січня 2002 року.

20.02.2015 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 286 КК України за ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілому ОСОБА_11 , та за ч.3 ст. 135 КК України за ознаками: завідомо залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів для самозбереження через малолітство, якщо той, хто залишив без допомоги, мав змогу надати допомогу та сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, в результаті чого спричинена смерть ОСОБА_11 ..

Захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 в своїй апеляційній скарзі, з висновками слідчого судді, викладеними в ухвалі, категорично не згідний, вважає їх такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та не підтверджуються доказами дослідженими в суді.

Стверджує, що слідчий суддя, розглядаючи клопотання заступника начальника СВ Глибоцького РВ УМВС України в Чернівецькій області, не врахував особу підозрюваного ОСОБА_9 та взагалі не мав законних підстав для застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу - тримання під вартою.

Крім того, вказує, що визначаючи розмір застави, слідчий суддя, всупереч вимогам ст. 182 КПК України, не врахував майнового та сімейного стану підозрюваного ОСОБА_9 , не звернув увагу, що він не має постійного місця роботи, що на його утриманні знаходяться двоє малолітніх дітей, що він і при таких обставинах частково відшкодував шкоду потерпілому, який до нього на даний час не має претензій.

Визначений слідчим суддею розмір застави в сумі 350 000 гривень явно суперечить вимогам п.2 ч.5 ст. 182 КПК України та є завідомо непомірним для підозрюваного і його сім`ї.

Просить скасувати ухвалу слідчого судді щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 та обрати інший запобіжний захід не пов`язаний з ізоляцією від суспільства.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали та вимоги апеляційної скарги сторони захисту, думку адвоката ОСОБА_7 , який підтримав свою апеляцію та просив скасувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обраний щодо ОСОБА_9 , міркування прокурора та потерпілого ОСОБА_12 з цього приводу, які просили апеляцію захисника залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін, пояснення слідчого про хід досудового слідства, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція захисника задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, зокрема, переховуватись від органів досудового розслідування чи суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_9 органами досудового слідства підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії тяжких злочинів, за вчинення яких передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8-ми років. Причетність ОСОБА_9 до вчинення зазначених кримінальних правопорушень підтверджується вже наявними доказами: протоколом огляду місця ДТП від 15.02.2015 року; протоколом додаткового огляду від 20.02.2015 року місця події із застосуванням фотозйомки; протоколом огляду трупа; протоколом огляду транспортного засобу мікроавтобуса, який був вилучений у ОСОБА_9 ; допитами свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 і висновком судово-трасологічної експертизи.

Колегією суддів перевірено, що слідчий суддя, приймаючи рішення про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 , навів ряд ризиків, а саме, що підозрюваний не працює, посередньо характеризується, намагався знищити сліди вчинених злочинів, може переховуватись від органів досудового розслідування і суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, а тому прийняте рішення відповідає вимогам ст. 177 КПК України.

Колегія суддів не може погодитися з доводами захисту про те, що суд, обираючи ОСОБА_9 запобіжний захід тримання під вартою, який є винятковим запобіжним заходом, не врахував характеризуючи матеріали на підозрюваного, а також заяву батька потерпілого ОСОБА_11 , що він в даний час не має претензій до підозрюваного і просить не обирати йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Згідно ст. 183 ч. 4 КПК України слідчий суддя при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177 та 178 цього кодексу має право не визначити розмір застави у кримінальному проваджені: 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини, однак слідчий суддя саме з урахуванням наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінивши в сукупності всі обставини і визначив розмір застави.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що слідчий суддя допустився помилки при визначення суми застави в розмірі 35 тисяч грн.., яка може бути застосована до ОСОБА_9 , не вмотивувавши цей розмір в ухвалі. Згідно ч.4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. У виключних випадках, якщо слідчий суддя встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчинені тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує 80 чи 300 розмірів мінімальної заробітної плати відповідно.

З пояснень потерпілого ОСОБА_6 , під час апеляційного розгляду, вбачається, що свою заяву про відсутність претензій до ОСОБА_9 він писав в день поховання і на прохання останнього. В даний час він усвідомлює навіщо необхідна була ця заява. Також йому відомо, що у ОСОБА_9 є паспорт громадянина Румунії і це дає останньому можливість безперешкодно виїхати за межи України, ухилившись від досудового слідства і суду. Завдана матеріальна та моральна шкода йому не відшкодована. Тому колегія суддів вважає ці обставини винятковими, а суму визначеної в ухвалі судді слідчого застави достатньою.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 182, 183, 193, 194, 407, 422 КПК України колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернівецької області, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 залишити без задоволення, а Ухвалу слідчого судді Глибоцького районного суду Чернівецької області від 20 лютого 2015 року, якою підозрюваному ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обрано запобіжний захід у вигляді триманні під вартою, з розміром застави 350 000 грн. та зобов`язаннями згідно ч.5 ст. 194 КПК без змін.

Ухвала апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_15