АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа №11-кп/796/1277/2015 Головуючий в І інстанції ОСОБА_1
Головуючий в апеляційній інстанції ОСОБА_2

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 19 червня 2015 року про повернення обвинувального акту щодо ОСОБА_7 прокурору прокуратури Голосіївського району м. Києва,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А:

ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 19 червня 2015 рокуобвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001525 щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 3 ст. 191 КК України повернуто прокурору прокуратури Голосіївського району м. Києва.

Зокрема, ухвала суду мотивована тим, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки не містить формулювання обвинувачення відповідно до положень закону, так як в даному обвинувальному акті зазначені лише фактичні обставини справи, які встановлені слідчим під час досудового розслідування, та наявна вказівка на те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину,передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України.

Крім того, зазначено, що не висунувши ОСОБА_7 обвинувачення за ч. 2 ст. 191 КК України, останній не може обвинувачуватись у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, оскільки кваліфікуюча ознака ч. 3 ст. 191 КК України передбачає повторність.

Також, при викладі фактичних обставин в обвинувальному акті, наявна інформація про особу ОСОБА_7 , проте хто ця особа, обвинувальний акт інформації не містить.

Крім того, суд послався на порушення п.п. 1, 7 ч. 2 ст. 291 КПК України, зокрема, в найменуванні кримінального провадження не вказано інформації про обвинувачення ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 191 КК України, щодо розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, то загальна сума зазначена в обвинувальному акті насправді не відповідає сумі грошових коштів, які перелічені при викладі фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.

На зазначену ухвалу суду прокурор у кримінальному провадженні подав апеляційну скаргу, в якій, прокурор просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, ухвалити нову ухвалу, якою призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В доводах апеляційної скарги прокурор зазначає, що висновки суду проте, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України є хибним, оскільки обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 містить викладення необхідних обставин скоєного кримінального правопорушення форму вини, мотив і мету його вчинення, тощо.

Що стосується посилань суду про найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер, то прокурор зазначає, що в обвинувальному акті, дійсно зазначено що «обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке 17.02.2015 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001525 відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення ним кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 191 КК України», проте у викладені фактичних обставин, встановлених досудовим розслідування наведено, що ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення передбачене як ч. 2 ст. 191КК України так і ч. 3 ст. 191 КК України.

Розгляд же питання про правильність виставленого обвинувачення не є компетенцією судді під час підготовчого засідання та повинно розглядатися під час судового розгляду.

Крім того, апелянт звертає увагу на те, що інформація в обвинувальному акті про особу ОСОБА_7 , є механічною помилкою, яка не впливає на об`єктивний судовий розгляд, оскільки в наступному абзаці вказано вірні анкетні дані обвинуваченого - ОСОБА_7 , і це не може бути абсолютною підставою для повернення обвинувального акту.
Також зазначає, що висновок суду про невідповідність дійсності розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням є помилковим, оскільки в обвинувальному акті вірно вказано розмір загальної шкоди.

Таким чином, прокурор вважає, що повернення обвинувального акту з вказаних підстав суперечить положенням чинного КПК України, а саме вимогам ст. 314 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку про те, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення частково, виходячи з таких підстав.

Відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема, ч. 3 ст. 314 КПК України, зі стадії підготовчого судового засідання суд має право повернути обвинувальний акт прокурору у тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Вичерпні вимоги до обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування викладені в ст. ст. 291, 109 КПК України.

Зокрема, п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України передбачає, що формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посилання на положення закону і статті (частини статті) закону України.

Суд першої інстанції, приймаючи рішення про повернення обвинувального акта прокурору, на думку колегії суддів, вірно прийшов до висновку про невідповідність обвинувального акта вимогам кримінального процесуального закону, адже зі змісту обвинувального акта вбачається, що він не містить формулювання обвинувачення за ч. 2 ст. 191 КК України, оскільки в цій частині в обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, після цього викладені лише фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, що підтверджується фразою : «досудовим розслідуванням встановлено….», і після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення наявна вказівка на те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України. Відсутність формулювання обвинувачення є безумовною підставою для повернення обвинувального акта прокурору.

Крім того, суд першої інстанції, вірно звернув увагу прокурора на те, що у викладі фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, наявна інформація про особу ОСОБА_9 , проте, хто ця особа, обвинувальний акт інформації не містить, а також на те, що в порушення п. 1 ч. 2 ст. 291 КПК України, в найменуванні кримінального провадження не вказано інформації про обвинувачення ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 191 КК України. Названі обставини не є самостійними підставами для повернення обвинувального акта прокурору, однак, оскільки обвинувальний акт підлягає поверненню з інших підстав, то й зазначені недоліки мають бути усунуті прокурором.

Разом з тим, формулюючи підстави повернення обвинувального акта, суд першої інстанції, в порушення вимог ст. 314 КПК України, частково вдався до оцінки обставин, викладених в обвинувальному акті, на що вірно посилається в апеляційній скарзі прокурор. Зокрема, суд в ухвалі виклав оціночні судження з приводу того, що оскільки ОСОБА_7 не висунуто обвинувачення за ч. 2 ст. 191 КК України, то він не може обвинувачуватись і у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, оскільки кваліфікуюча ознака ч. 3 ст. 191 КК України передбачає повторність, а також з приводу невідповідності розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, вказаної в обвинувальному акті, сумі грошових коштів, які перелічені при викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення. Тому, зазначені вказівки суду першої інстанції підлягають виключенню з мотивувальної частини ухвали.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 19 червня 2015 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001525 щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 3 ст. 191 КК України повернуто прокурору прокуратури Голосіївського району м. Києва змінити.

Виключити з мотивувальної частини ухвали Голосіївського районного суду м. Києва вказівки щодо кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч.3 ст. 191 КК України та щодо розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

В решті ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 19 червня 2015 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

_________ ____________ __________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4