справа №11-1818/11 головуючий в І-й інстанції
категорія ч.2 ст.358; ч.3 ст.358;
ч.3 ст.15; ч.3 ст.190 КК України доповідач: Ришкова Н.М.
У Х В А Л А

Іменем України

2011 року листопада місяця 22 дня м. Херсон.

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого Ришкової Н.М.,

суддів Дубченко А.П.,

ОСОБА_2,

за участю прокурора Литвиненка О.О.,

адвоката ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4,

засуджених ОСОБА_5 та ОСОБА_6,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальну справу за апеляцією прокурора, який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції, на вирок Дніпровського районного суду м. Херсона від 1 липня 2011 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

цим вироком:

ОСОБА_6, 13 січня ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, невійськовозобов'язаного, одруженого, маючого на утриманні неповнолітнього сина, працюючого черговим по режиму в Херсонському морехідному училищі рибної промисловості, що мешкає за адресою в АДРЕСА_1, раніше не судимого,-

засуджено за ч.3 ст.15- ч.3 ст.190; ч.2 ст.358; ч.3 ст.358 КК України та призначено покарання за:

- ч.3 ст.15- ч.3 ст.190 КК України - чотири роки позбавлення волі ;

- ч.2 ст.358 КК України- два роки позбавлення волі ;

- ч.3 ст.358 КК України - шість місяців арешту,

На підставі ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, визначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.

Цим вироком:

ОСОБА_5, 23 березня ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, невійськовозобов'язаного, одруженого, працюючого водієм в ПП ОСОБА_7Ю. (видавництво Городянин і городянка), що мешкає за адресою в м. Херсон, Миколаївське шосеАДРЕСА_2, раніше не судимого,

засуджено за ч.3 ст.15; ч.3 ст.190 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки..

До ОСОБА_6 та ОСОБА_5 застосовано норми ст.ст. 75; 76 КК України та звільнено від відбування покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку- 2 (два) роки кожному, з покладенням обов'язків: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, періодично з'являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Запобіжний захід ОСОБА_6 - тримання під вартою - відмінено, звільнено з-під варти в залі судового засідання.

Запобіжний захід ОСОБА_5 - підписку про невиїзд - не змінено до вступу вироку в законну силу.

Стягнено з ОСОБА_6 на користь НДЕКЦ Управління МВС України в Херсонській Області 1 692 грн. за проведення комп'ютерно-технічної експертизи № 401 від 10.03.2011 року (т.2 а.с.65), 1 125,12 грн. за проведення технічної експертизи документів №242 від 17.02.2011 року (т.2 а.с.264) та 2 250,24 грн. за проведення почеркознавчої експертизи (т.2 а.с.126), а всього 5 067 (п'ять тисяч шістдесят сім) гривень 36 коп.

Вирішено питання про речові докази.

Арешт, накладений на майно засуджених , скасовано.

ОСОБА_6 та ОСОБА_5 визнані винними та засуджені судом за те , що протягом истопада-грудня 2010 року, використовуючи підроблені паспорт громадянина України на ім'я ОСОБА_8 та рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 15.04.2004 року про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_3, що належить ОСОБА_9, за ОСОБА_8, діючи за попередньою змовою з невстановленими органами досудового слідства особами, відносно яких матеріали виділені в окреме провадження, ,незаконно заволоділи правом власності на вищевказану квартиру, після чого, приховуючи від ОСОБА_10 дійсні обставини придбання даної квартири та переконуючи його у вигідності укладення договору купівлі-продажу, шляхом обману намагалися заволодіти грошима покупця в сумі 216 000 грн, однак не виконали всіх необхідних дій, не змогли довести свій злочинний намір до кінця з причин, що не залежали від їх волі.

В апеляції прокурор просить зазначений вирок суду скасувати як незаконний в звязку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особам засуджених внаслідок мякості.

Просив постановити новий вирок , яким ОСОБА_6 призначити покарання за:

- ч.3 ст.15- ч.3 ст.190 КК України- 5 років позбавлення волі ;

- ч.2 ст.358 КК України - два роки позбавлення волі ;

- ч.3 ст.358 КК України шість місяців арешту ,

На підставі ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суровим, призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 5 років.

ОСОБА_5 за ч.3 ст.15- ч.3 ст.190 КК України обрати покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

В підтвердження апеляційних вимог прокурор посилається на те , що при призначенні покарання ОСОБА_6 не врахована сукупність вчинених ним злочинів, в тому числі і тяжкого, а обидва засуджені скоїли шахрайство у великих розмірах , що свідчить про їх підвищену суспільну небезпеку .

Вважає за таких обставин неприпустимим застосування відносно обох засуджених ст.75 КК України, тому обране судом покарання ОСОБА_6 та ОСОБА_5Є на думку прокурора є занадто мяким.

Від інших учасників процесу апеляції не надходили.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора та потерпілої ОСОБА_4 , які підтримали апеляційні вимоги прокурора , засуджених ОСОБА_6 та ОСОБА_5, адвоката ОСОБА_3, які заперечували проти апеляції прокурора, в останньому слові засуджені просили вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що під час її розгляду, суд відповідно до ч.3 ст.299 КПК України визнав за недоцільне досліджувати докази, оскільки фактичні обставини справи ніким не оспорювалися, у тому числі і підсудними, які повністю визнали себе винними у скоєжнні інкримінованих лочинів, усвідомлюючи процесуальні наслідки такого рішення позбавлення їх права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, про що свідчить відповідний запис у протоколі судового засідання.

Цивільний позов потерпілими у справі не був заявлений.

Кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч.3 ст.15; ч.3 ст.190; ч.2 ст.358; ч.3 ст.358 КК України та ОСОБА_5 за ч.3 ст.15; ч.3 ст.190 КК України ніким не оспорюється , в тому числі і прокурором.

Вирішуючи питання про призначення покарання засудженим ОСОБА_6 та ОСОБА_5 з застосуванням ст.75 УК України, суд виконав вимоги ст. 65 УК України, відповідно якій воно повинне відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, особі винного, обставинам, які пом'якшують і обтяжують покарання. При цьому, покарання повинне бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, і попередження нових злочинів.

При вирішенні питання про міру покарання засудженим ОСОБА_6 та ОСОБА_5 суд першої інстанції відповідно до ст. 65 УК України врахував конкретні обставини справи, а саме , характер і ступінь суспільної небезпечності вчинених злочинів, особи винних, повне визнання своєї вини , відсутність матеріальних збитків по справі, щире каяття, сприяння розкриттю злочину, позитивні характеристики за місцем проживання та за місцем роботи, наявність сімей, а також ту обставину , що ОСОБА_6 має на утриманні неповнолітнього сина та престарілу матір. Вказані обставини суд визнав таким , що помякшують покарання засудженим .Обставин, які обтяжують покарання засуджених, судом не були встановлені по справі.

Зазначені обставини та дані про особу ОСОБА_6 та ОСОБА_5 давали підстави суду першої інстанції вважати можливим виправлення та перевиховання засуджених без реального відбування покарання у виді позбавлення волі та застосування щодо них ст.ст. 75,76 КК України. Своє рішення про звільнення обох засуджених від відбування покарання з випробуванням суд належно мотивував в мотивувальній частині вироку .

Посилання прокурора в апеляції на ту обставину , що при призначенні покарання ОСОБА_6 судом не врахована сукупність вчинених ним злочинів, в тому числі і тяжкого, а обидва засуджені скоїли шахрайство у великих розмірах , що свідчить на думку прокурора про їх підвищену суспільну небезпеку , не заслуговують на увагу , так як обидва засуджені вчинили лише незакінчений замах на шахрайство, покарання ОСОБА_6 призначено за сукупністю злочинів на підставі ст.70 КК України. „У великих розмірах є кваліфікуючою ознакою злочину- шахрайства , за який обидва засуджені , тому вказана обставина не може враховуватись як обставина , що обтяжує покарання . Тяжкість вчиненого злочину за вимогами ст. 75 КК України не є перешкодою для застосування щодо засуджених звільнення від відбування покарання з випробуванням .

Тому підстав для задоволення апеляції прокурора немає, як і підстав для скасування вироку .

Керуючись ст.ст. 365; 366 КПК України, колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Херсонської області ,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію прокурора залишити без задоволення.

Вирок Дніпровського районного суду м. Херсона від 1 липня 2011 року щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_5 залишити без змін.

головуючий:

судді: