АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11-316/2007 р. Головуючий
Категорія 121 ч. 1 КК України Бобровський
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія
суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду

Миколаївської
області у складі :

Головуючого
- Погорєлової Г.М.

суддів :
Гребенюк В.І., Дзюби Ф.С,

секретаря
- Гарусенко Л.М.

за
участю прокурора -Багірової В.А.

засудженого
- ОСОБА_1

законних
представників потерпілого ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та

ОСОБА_4

24
квітня 2007 року розглянула у відкритому судовому засіданні в м.

Миколаєві кримінальну справу за апеляціями
представника потерпілого

ОСОБА_3, засудженого ОСОБА_1 на
вирок

Южноукраїнського
міського суду Миколаївської області від 21 лютого 2007

року, яким: ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженця м. Южноукраїнська Миколаївської
області, українця, громадянина
України, судимого
Южноукраїнським міським судом:

2002
року за ч.2, ч.3 ст. 185 КК України до 5-ти років
позбавлення волі, ухвалою апеляційного суду Миколаївської області вирок
змінено, пом'якшено покарання до 3-х років 3-х місяців позбавлення волі і на
підставі ст. 75 КК України звільнено від відбуття покарання з випробуванням
строком на 2 роки;

2003
року за ч.2 ст. 185, 71 КК України до 3-х років 9-ти
місяців позбавлення волі, звільнений

2

умовно-достроково 01.02.2005 року

згідно з постановою Автозаводського
районного суду м. Кременчука від 24.01.2005 року на невідбутий строк 9 місяців;

- засуджено за ч. 1 ст. 121 КК України до 5
років позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 10000 грн. і на
користь Южноукраїнського міського фінансового управління 740 грн. 33 коп.

За вироком суду ОСОБА_1 визнано винним в тому, що він 19 липня 2006 року,
знаходячись в стані алкогольного сп'яніння на алеї біля гуртожитку АДРЕСА_1,
догнав потерпілого ОСОБА_2 і почав без будь-яких підстав умисно наносити йому
удари кулаками в область голови, а коли потерпілий упав, то він продовжив
наносити йому удари ногами в потиличну область та потулубу, чим спричинив
потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

В апеляціях представник потерпілого ОСОБА_3 та засуджений ОСОБА_1 просять
вирок суду скасувати, а справу повернути на додаткове розслідування.

Так, на думку представника потерпілого під час досудового та судового
слідства не встановлені фактичні обставини справи та не притягнуті до
кримінальної справи усі особи, які скоїли злочин саме з корисливих мотивів,
слідство проведено не повно та з порушенням норм кримінально -процесуального
законодавства.

На думку засудженого досудове слідство проведено неповно
та упереджено, що потягло за собою пред'явлення йому обвинувачення без
наведення мотивів скоєного, тобто з порушенням норм кримінально-процесуального
законодавства.

В запереченнях на апеляцію помічник прокурора м. Южноукраїнська
Миколаївської області просить вирок суду залишити без змін, так як на його
думку він є законним і обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_1 в підтримку
доводів своєї апеляції, який частково заперечував проти доводів апеляції
представника потерпілого в тій частині, що його необхідно притягнути до
відповідальності за вчинення розбійного нападу, пояснення представників
потерпілого ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в
підтримку доводів своєї апеляції, думку прокурора, яка вважала, що вирок суду
необхідно залишити без змін, перевіривши доводи апеляцій та заперечення на них,
вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляція представника
потерпілого підлягає задоволенню, а апеляція засудженого підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

3

В порушення
вимог ст. 334 КПК України, суд при формулюванні
обвинувачення ОСОБА_1 не навів мотивів скоєння злочину.

Не наведено
мотивів скоєння злочинів ОСОБА_1 і досудовим слідством, що є згідно з вимогами
ч.3 п.1 ст. 64 КПК України обов'язковим.

Окрім того, під
час судового слідства 07 лютого 2007 року, хоча постанова помилково датується
2006 роком, прокурор частково відмовився від обвинувачення, що передбачено ст.
264 КПК України. Згідно ч. З цієї статті, коли в результаті судового розгляду
прокурор прийде до переконання, що дані судового слідства не підтверджують
пред'явленого підсудному обвинувачення, він повинен відмовитися від
обвинувачення і у своїй постанові викласти мотиви відмови. В цьому випадку суд
роз'яснює потерпілому та його представникові їх право вимагати продовження
розгляду справи і підтримувати обвинувачення.

Ці вимоги закону
судом виконані не були, так як потерпілий та його представник взагалі в цей
день не були присутні в судовому засіданні.

Суд помилково
прийняв часткову відмову прокурора від обвинувачення, як зміну обвинувачення в
суді, передбачену ст. 277 КПК України, хоча такої зміни не було.

В своїх доводах
в апеляції та і під час розгляду справи в апеляційному суді, представник
потерпілого наполягала на тому, що їй не були належним чином роз'яснені права
при частковій відмові прокурора від обвинувачення, про що може свідчити
наступне. В матеріалах справи відсутні дані про вручення копій постанови
прокурора про часткову відмову від обвинувачення потерпілому та законному
представнику потерпілого. З протоколу судового засідання вбачається, що
представник потерпілого під час судового розгляду справи заявляла клопотання
про повернення справи на додаткове розслідування з мотивів не встановлення
фактичних обставин та притягнення до відповідальності ще й інших осіб. Цю думку
вона висловила під час судових дебатів. За таких обставин заслуговують на увагу
твердження апелянтів в цій частині.

Також не
зрозуміла позиція органу досудового слідства при кваліфікації дій ОСОБА_1 за
ст. 187 ч. 4 та 121 ч.1 КК України, так як в диспозиції ст. 187 ч. 4 КК України
однією з кваліфікуючих ознак передбачено заподіяння тяжких тілесних ушкоджень і
додаткової кваліфікації за ст. 121 ч.1 КК України такі дії не потребують.

Є неправильним
штучне розділення органами досудового слідства однієї події на реальну
сукупність двох злочинів, що призвело до неправильної юридичної оцінки
скоєного.

Вище наведені порушення кримінально-процесуального закону, свідчать про
порушення права на захист підсудного від неконкретного обвинувачення, так і про
порушення законних інтересів потерпілого і його представника, які неможливо
усунути в судовому засіданні, а тому необхідно вирок суду скасувати з
поверненням справи на додаткове розслідування, в ході якого вжити заходів до
належного встановлення фактичних обставин

4

вчиненого,
з'ясування мотивів дій винного та дачі правильної юридичної оцінку діям
відповідно до вимог ст.ст.131,132 КПК України.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.
ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляцію представника потерпілого ОСОБА_3 задовольнити, а апеляцію
засудженого ОСОБА_1 задовольнити частково.

Вирок Южноукраїнського міського суду Миколаївської
області від 21 лютого 2007 року відносно ОСОБА_1 скасувати, а справу повернути
на додаткове досудове слідство прокурору м. Южноукраїнська для виконання
вказівок, викладених в мотивувальній частині даної ухвали.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_1 - взяття під варту
-залишити без зміни.