Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження: 11/781/22/15 Головуючий суддя у суді І інстанції - ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.121 КК України Доповідач в колегії апеляційного суду - ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.06.2015 року м.Кіровоград

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ,

захисника - адвоката ОСОБА_10 та захисника ОСОБА_11 ,

обвинуваченого - ОСОБА_12 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_12 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України за апеляціями потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , прокурора, який брав участь в розгляді справи судом першої інстанції на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 01 жовтня 2013 року, яким:

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, який не одружений, працює різноробочим приватного підприємства «Мостник», проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до кримінальної відповідальності притягується вперше,

визнано винним та засуджено за ч. 1 ст. 119 КК України до покарання у виді3 років 8 місяців позбавлення волі. Звільнений 19 березня 2014 року від відбування покарання умовно-достроково на підставі постанови Машівського районного суду Полтавської області від 11 березня 2014 року не відбутий строк покарання 1 рік 4 місяці 9 днів позбавлення волі.

Постановлено про стягнення з ОСОБА_12 на користь потерпілого ОСОБА_8 - 60063,04 грн. в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди та 60000,00 грн. моральної шкоди.

На користь держави з ОСОБА_12 стягнуто 6306,88 грн. судових витрат за проведення експертиз.

Відповідно до ст. 81 КПК України вирішено питання про речові докази.

ВСТАНОВИЛА:
Суд визнав винним та засудив ОСОБА_12 за те, що він, 19 листопада 2011 року о 02.00 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння на сходах нічного клубу «Провокатор», розташованого по вул. 50 років Жовтня, 2-а, що в м. Кіровограді, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків з неповнолітнім ОСОБА_13 , пов`язаних з тим, що ОСОБА_12 не умисно штовхнув останнього плечем, що супроводжувалось нецензурною лайкою, з метою залагодження конфлікту зробив зауваження ОСОБА_13 , однак останній, не реагуючи на ОСОБА_12 наніс йому кулаком правої руки удар в обличчя, від якого останній присів навприсядки.

Після цього, ОСОБА_12 вийшов із клубу, де біля входу його чекали ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , а вслід за ним, на майданчик, розташований напроти входу до вищезазначеного клубу, вийшов неповнолітній ОСОБА_13 разом з товаришами ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 для з`ясування стосунків, які виникли між ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , внаслідок чого між ним виникла бійка.

ОСОБА_12 , з метою її припинення, не передбачаючи можливості настання смерті ОСОБА_13 , хоча при таких обставинах повинен був і міг її передбачити, наніс ОСОБА_13 один удар кулаком правої руки в обличчя, від якого останній впав на спину, вдарившись потиличною частиною голови об асфальт і втратив свідомість.

Внаслідок падіння від удару, вчиненого ОСОБА_12 з необережності, із злочинною недбалістю, без наміру заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень чи смерті, ОСОБА_13 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми з крововиливом в м`які тканини, в лобно-тім`яну та потиличну області, з переломом кісток зводу черепа, субдуральною гематомою, по конвексітальній поверхні головного мозку, субарахноїдальними крововиливами по конвексітальним і базальним поверхням і в червьмозжечка, які відносяться до категорії тяжких, небезпечних для життя в момент їх спричинення, а також тілесні ушкодження у вигляді крововиливів в області гребня підвздошної кістки зліва, під лівим оком з переходом на спинку носа зліва, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Після чого, ОСОБА_12 з місця вчинення злочину зник, а неповнолітнього потерпілого ОСОБА_13 доставлено в Кіровоградську обласну лікарню, де він від отриманих тілесних ушкоджень у вигляді черепно-мозкової травми, внаслідок якої виник відтік-набухання речовини головного мозку о 06.20 год. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер.

В апеляціях потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 просять скасувати вирок суду першої інстанції як незаконний, вказуючи на істотне порушення судом кримінально-процесуального закону, неправильне застосування кримінального закону та невідповідність призначеного ОСОБА_19 покарання ступеню тяжкості вчиненого ним злочину та його особі, з постановленням нового вироку, яким ОСОБА_12 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України та призначити йому справедливе покарання.

Зокрема зазначають про те, що фактичні обставини справи та поведінка ОСОБА_12 , який спровокував конфлікт та ударив ОСОБА_13 у фойє нічного клубу, свідчать про те, що ОСОБА_12 мав можливість уникнути бійки з товаришами ОСОБА_20 , однак вийшов та чекав біля входу в нічний клуб подальшого розвитку подій і під час бійки умисно та цілеспрямовано наніс смертельний удар неповнолітньому ОСОБА_13 .

Тобто, на думку потерпілих умисні та протиправні дії ОСОБА_12 , які виразились у нанесенні потерпілому ОСОБА_21 тяжких тілесних ушкоджень знаходяться у прямому причинному зв`язку з тяжкими наслідками у виді його смерті.

Крім того, стверджують, що суд під час розгляду справи допустив необ`єктивність та неповноту у дослідженні доказів, а саме не дав належної оцінки показанням обвинуваченого ОСОБА_12 , очевидців даної пригоди та відеозапису з камер спостереження нічного клубу «Провокатор», безпідставно та необґрунтовано перекваліфікував дії обвинуваченого з ч.2 ст. 121 КК України на ч. 1 ст. 119 КК України, призначив обвинуваченому ОСОБА_12 , який перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння поводив себе агресивно, частково визнав вину під тиском зібраних у справі доказів, не розкаявся, з метою уникнення відповідальності змінював свої показання в суді та матеріально нічим не допоміг, надто м`яке та несправедливе покарання.

В апеляції прокурор, який брав участь в розгляді справи судом першої інстанції також просить скасувати вказаний вирок, у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, неправильним застосуванням кримінального закону та м`якістю призначеного ОСОБА_12 покарання, з постановленням нового вироку, яким ОСОБА_12 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді 7 років позбавлення волі.

Свої апеляційні вимоги прокурор обґрунтовує тим, що вина ОСОБА_12 та правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 121 КК України підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, яким суд на думку прокурора дав неповну та необ`єктивну оцінку, безпідставно та необґрунтовано перекваліфікував дії ОСОБА_12 на ч.1 ст. 119 КК України, що вплинуло на законність та обґрунтованість оскаржуваного вироку.

Заслухавши доповідача, провівши за клопотанням прокурора та захисника обвинуваченого ОСОБА_12 - адвоката ОСОБА_10 судове слідство в обсязі допиту обвинуваченого ОСОБА_12 , потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , судово-медичного експерта ОСОБА_22 , перегляду відеозапису з камери спостереження нічного клубу «Провокатор», оголошення висновків судово-медичних експертиз та характеризуючих даних, заслухавши в дебатах думку прокурора, який повністю підтримав свою та апеляції потерпілих, пояснення обвинуваченого ОСОБА_12 та його захисника - адвоката ОСОБА_10 , які заперечували проти задоволення апеляцій прокурора та потерпілих і просили вирок суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши матеріали кримінальної справи та зваживши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляції прокурора та потерпілих підлягають задоволенню за таких підстав.

Згідно зі ст. 323 КПК України вирок суду повинен бути законним та обґрунтованим.

Виходячи зі змісту вказаної норми закону, вирок є обґрунтованим, якщо він постановлений на матеріалах, повністю зібраних, всебічно досліджених і правильно оцінених судом, а висновки суду про подію злочину та про винуватість підсудного у його вчиненні з достовірністю випливають з матеріалів справи.

Для цього у вироку повинні бути проаналізовані і оцінені всі розглянуті в судовому засіданні докази, які як підтверджують висновок суду, так і спростовують його.

Проте, ці вимоги закону під час розгляду даної справи судом не виконані.

Так, місцевий суд у вироку зазначив, що смерть потерпілого ОСОБА_13 є результатом його падіння з положення стоячи з додатково придатним прискоренням і ударом потиличною частиною голови об тверду поверхню, а ОСОБА_12 за висновком суду під час бійки діяв з непрямим умислом у формі злочинної недбалості і позбавив життя потерпілого з необережності.

На обґрунтування такої кваліфікації суд послався на показання ОСОБА_12 , який як на досудовому слідстві так і в ході судового розгляду пояснював, що він при нанесенні удару ОСОБА_13 мав намір лише його заспокоїти, не бажав спричинити потерпілому будь-яких тілесних ушкоджень, у тому числі тих, які відносяться до категорії тяжких, що ОСОБА_13 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, від удару не втримався на ногах і впав, вдарившись головою об асфальт.

Такі показання ОСОБА_12 суд розцінив як послідовні та узгоджені між собою, такими, що підтверджуються даними протоколів відтворення обстановки та обставин події за участю ОСОБА_12 , показаннями судово-медичного експерта ОСОБА_23 , а також матеріалами судово-медичної експертизи № 1068 від 13 січня 2012 року.

Даючи юридичну оцінку вчиненому, суд також на обґрунтування своїх висновків зазначив про те, що за відсутністю беззаперечних та достатніх доказів вини ОСОБА_12 в умисному спричинені потерпілому ОСОБА_13 тілесних ушкоджень, що призвело до його смерті, а також неможливість отримання доказів, які б спростовували показання ОСОБА_12 , оскільки очевидці даної пригоди надали аналогічні показання.

За таких обставин місцевий суд визнав, що протиправні дії ОСОБА_12 слід перекваліфікувати з ч.2 ст. 121 на ч.1 ст. 119 КК України і призначити покарання з урахуванням обставин вчиненого злочину й особи винного, який розкаявся, частково відшкодував потерпілому шкоду, до кримінальної відповідальності притягується вперше, працює, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога або психіатра не перебуває, неповнолітніх дітей на утриманні не має.

Однак, колегія суддів вважає, що вирок місцевого суду не ґрунтується на законі, постановлений з порушенням кримінально-процесуального закону, не відповідає фактичним обставинам справи та зібраним у справі доказам, виходячи з наступного.

Так, умисне тяжке тілесне ушкодження (ст. 121 КК) з об`єктивної сторони характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на здоров`я іншої людини, наслідками у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень і причинним зв`язком між зазначеним діянням та наслідками, а з суб`єктивної сторони - умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти тяжку шкоду здоров`ю потерпілого, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання (ст. 24 КК)

Крім того, при визначенні ступеня тяжкості заподіяних тілесних ушкоджень за способом вчинення діяння враховуються локалізація, характер, механізм утворення травм та ушкоджень, які можуть бути визнані тяжкими, в тому числі й небезпечними для життя в момент заподіяння, а зміст і характер інтелектуального та вольового критеріїв вини зумовлюються усвідомленням особою характеру вчиненого злочинного діяння, передбаченням його негативних наслідків та ставленням до цих наслідків.

Зі змісту оскаржуваного вироку вбачається, що висновки суду ґрунтуються на доказах, які покладені в основу обвинувачення на підтвердження вини ОСОБА_12 в умисному спричиненні потерпілому ОСОБА_13 тяжких тілесних ушкоджень, що призвело до його смерті.

Крім того, суд пославшись на показання ОСОБА_12 та висновок судово-медичної експертизи № 1068 від 13 січня 2012 року не врахував кількість, локалізацію, характер заподіяних потерпілому тілесних ушкоджень, конкретну причину смерті, а також не навів у вироку доказів, які підтверджували, що ОСОБА_12 вчинив вбивство з необережності.

Суб`єктивне ставлення винного до наслідків його дій, яке є визначальним при відмежуванні умисного протиправного заподіянні тяжких тілесних ушкоджень іншій людині від убивства з необережності, необхідно оцінювати не лише виходячи з показань винного, а з урахуванням сукупності всіх доказів: показань свідків, потерпілих про характер дій винного, знарядь вчинення злочину, причини припинення злочинних дій, поведінка винного після цього, а також ставлення до наслідків, висновків судово-медичної експертизи про локалізацію і характер тілесних ушкоджень.

Місцевий суд поверхового дослідив докази, що мають істотне значення для з`ясування фактичних обставин справи, змісту і спрямованості умислу обвинуваченого ОСОБА_12 та правильної кваліфікації його дій.

Так, за свідченнями ОСОБА_18 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 та ОСОБА_24 як під час досудового розслідування так і розгляду справи в суді, 19 листопада 2011 року, приблизно 01.50 год. ОСОБА_13 разом з ОСОБА_18 стояли на майданчику сходів другого поверху нічного клубу «Провокатор», в цей час ОСОБА_12 спускаючись зачепив ОСОБА_13 плечем, на що останній зробив йому зауваження, яке супроводжувалось нецензурними словами з обох сторін, ОСОБА_12 в свою чергу ударив ОСОБА_13 кулаком правої руки в обличчя, в результаті якого останній присів, а ОСОБА_12 вийшов з клубу, де біля входу його чекали ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .

ОСОБА_12 факт нанесення удару, під час допиту в якості обвинуваченого та відтворення обстановки та обставин події визнав, розказав і показав як і при яких обставинах він під час словесної сварки першим ударив ОСОБА_13 рукою в обличчя, в результаті якого останній присів, а він пішов далі по сходах на вихід з клубу.

Проте, як вбачається зі змісту вироку суду ОСОБА_12 в судовому засіданні свої показання змінив і зазначив, про те, що під час словесної сварки, яка супроводжувалась нецензурними словами із-за того, що він штовхнув ОСОБА_13 плечем, не він перший, а ОСОБА_13 не реагуючи на його зауваження, рукою наніс йому удар в обличчя, від якого він присів.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_12 пояснив, що один з хлопців, які стояли на майданчику сходів другого поверху нічного клубу «Провокатор» пропалив цигаркою йому светр, що він штовхнув ОСОБА_13 не навмисно, а коли останній почав виражатись в його адресу нецензурними словами та погрожувати, він ударив його долонею руки в обличчя, від чого той присів, а він пішов далі.

Таким чином, фактичні обставини справи та їх об`єктивна оцінка свідчать про те, що 19 листопада 2011 року, близько 01.50 год. в нічному клубі « ІНФОРМАЦІЯ_3 », ОСОБА_12 на грунті неприязнених стосунків, умисно наніс потерпілому ОСОБА_13 удар рукою в обличчя, після чого вийшов з клубу і чекав біля виходу.

На відеозапису з камери спостереження нічного клубу «Провокатор», переглянутого судом апеляційної інстанції, хронологія розвитку подій відбувається таким чином.

19 листопада 2011 року, приблизно 02.00 год. з клубу виходять ОСОБА_15 та ОСОБА_14 , зупиняються на майдані біля таксі і чекають, далі з клубу виходять група молодих людей і ОСОБА_12 , який також зупиняється на майданчику напроти входу в клуб і чекає, група молодих людей стоїть неподалік поза межами чіткої видимості камери.

Далі з клубу виходить група молодих людей у кількості приблизно 6 чоловік і направляється в сторону ОСОБА_12 , видно як відбувається штовханина та бійка, при цьому 2 молодих людей з цієї групи знаходяться позаду, один з них запалює цигарку.

На відеозапису видно як ОСОБА_12 спочатку відштовхує ОСОБА_13 , який втрачає рівновагу і відходить назад, а ОСОБА_12 по ходу його руху, акцентовано та цілеспрямовано, умисно наносить удар ОСОБА_13 рукою в область голови, від якого останній падає на землю.

Після цього, тіло ОСОБА_13 лежить на землі, біля автомобіля таксі збирається група людей, відходять в сторону, потім повертаються, автомобіль чекає і через деякий час від`їжджає від клубу.

Під час допиту апеляційним судом судово-медичного експерта ОСОБА_22 підтвердила свої висновки викладені в актах № 1068 від 23 грудня 2011 року та від 13 січня 2012 року про характер тілесних ушкоджень, виявлених у потерпілого ОСОБА_13 , пояснила причину смерті.

Крім того, зазначила, що вірогідно перший удар був нанесений потерпілому в область лівого ока, в результаті падіння з висоти власного зросту з додатково наданим прискоренням відбувся переломом кісток склепіння черепу і як наслідок набряк головного мозку.

Смерть ОСОБА_13 настала в результаті черепно-мозкової травми.

Таким чином, за встановлених апеляційним судом фактичних обставин даної справи, дії ОСОБА_12 мали умисний, активний характер, були протиправними, між цими діями та їх наслідками існував прямий причинний зв`язок, а саме наслідки у вигляді тяжких тілесних ушкоджень, які були спричинені потерпілому ОСОБА_13 в результаті умисного удару в область голови з послідуючим падінням та ударом головою об тверду поверхню, що призвело до його смерті.

Надмірна сила акцентованого удару в область голови, його раптовість та цілеспрямованість свідчать про те, що ОСОБА_12 об`єктивно усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачав можливість настання наслідків у виді спричинення будь-якої за тяжкістю шкоди здоров`ю потерпілого, хоча й не конкретизував у своїй свідомості, якою саме буде така шкода.

Тобто діяв з неконкретизованим (невизначеним) умислом, за яким, незалежно від того, чи є такий умисел, прямим або непрямим, настає відповідальність за фактично спричинену шкоду, у цьому випадку за умисне заподіяння потерпілому ОСОБА_13 тяжких тілесних ушкоджень, в результаті яких він помер.

Висновок місцевого суду про недоведеність вини ОСОБА_12 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України не відповідає фактичним обставинам справи та зібраним у справі доказам, а тому вирок суду підлягає безумовному скасуванню, з постановленням нового.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_12 та його захисника про те, що він не мав умислу на спричинення тяжких тілесних ушкоджень і що смерть потерпілого ОСОБА_25 настала з необережності є безпідставними.

З огляду на зазначені вище обставини, колегія суддів дійшла висновку про те, що дії ОСОБА_12 підлягають кваліфікації за ч. 2 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, вчиненого за таких обставин.

19 листопада 2011 року приблизно 02.00 год. ОСОБА_12 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на сходах нічного клубу «Провокатор», розташованого по вулиці 50 років Жовтня, 2-а в м. Кіровограді, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків з неповнолітнім потерпілим ОСОБА_13 , які супроводжувались нецензурною лайкою, з метою спричинення тілесних ушкоджень, діючи умисно наніс неповнолітньому ОСОБА_13 удар кулаком правої руки в обличчя, від якого останній присів навприсядки.

Після цього, ОСОБА_12 вийшов з клубу і разом ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , маючи реальну можливість уникнути подальшого конфлікту і поїхати до дому на таксі, став чекати подальшого розвитку подій.

Через невеликий проміжок часу на майданчик, розташований напроти входу до зазначеного нічного клубу, вийшов і неповнолітній ОСОБА_13 разом з товаришами ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , для з`ясування стосунків, в результаті між ними виникла бійка, під час якої ОСОБА_12 , з метою спричинення потерпілому ОСОБА_25 тілесних ушкоджень, умисно наніс йому один удар кулаком правої руки в обличчя, від якого ОСОБА_25 упав спиною, вдарившись потиличною частиною голови об асфальт і втратив свідомість.

В результаті умисних та протиправних дій ОСОБА_12 потерпілому ОСОБА_13 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми з крововиливом в м`які тканини, в лобно-тім`яну та потиличну області, з переломом кісток зводу черепа (перелом лобної кістки, розходження стріловидного шву, перелом тім`яної кістки справа), субдуральною гематомою по конвексітальній поверхні головного мозку, субарахноїдальними крововиливами по конвексітальним і базальним поверхням і в червьмозжечка, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент їх спричинення, а також тілесні ушкодження у вигляді крововиливів в області гребня підвздошної кістки зліва, під лівим оком з переходом на спинку носа зліва, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Після чого, ОСОБА_12 розуміючи, що неповнолітній потерпілій ОСОБА_25 втратив свідомість та не чинить опір, з місця вчинення злочину зник, а потерпілого ОСОБА_25 було доставлено в Кіровоградську обласну лікарню, де від отриманих тілесних ушкоджень у вигляді черепно-мозкової травми, внаслідок якої виник відтік-набухання речовини головного мозку о 06.20 год. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер.

Відповідно до ч. 2 та 3 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особам.

Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Згідно ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
При призначенні ОСОБА_12 покарання, колегія суддів, відповідно до положень ст. 65 КК України враховує тяжкість вчиненого ним злочину, який відноситься до категорії тяжких, особу винного, який до кримінальної відповідальності притягується вперше, осудний, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога або психіатра не перебуває.

Обставини, які пом`якшують ОСОБА_12 покарання колегією суддів не встановлено.

Обставиною, яка обтяжує ОСОБА_12 покарання, колегія суддів визнає вчинення ним злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Отже, з урахуванням того, що ОСОБА_12 вчинив тяжкий злочин, в результаті якого настала смерть неповнолітнього потерпілого ОСОБА_25 , відсутність обставин, які пом`якшують покарання і наявність обставин, що обтяжують покарання, а також даних про особу обвинуваченого, колегія суддів вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_12 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства з реальним відбуванням призначеного покарання, в межах санкції ч.2 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі на строк запропонований в апеляції стороною обвинувачення.

Підстави для застосування ОСОБА_12 статей 69 та 75 КК України при призначенні покарання колегія суддів не вбачає.

За даними Машівської виправної колонії № 9 ОСОБА_12 відбував покарання з 20 грудня 2012 року по 19 березня 2014 року, і звільнився 19 березня 2014 року від відбування покарання умовно-достроково на підставі постанови Машівського районного суду Полтавської області від 11 березня 2014 року не відбувши 1 рік 4 місяці 9 днів позбавлення волі, а тому в строк відбуття покарання ОСОБА_12 слід зарахувати строк тримання його під вартою, а саме з 20 листопада 2011 року та строк відбуття ним покарання у виправній колонії.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 362, 365, 366, 368, 369, 378 КПК України (у редакції закону 1960 року), п. п. 11,15 розділу ХІ Перехідних положень Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ЗАСУДИЛА:
Апеляції прокурора, який брав участь в розгляді кримінальної справи судом першої інстанції, потерпілих ОСОБА_9 і ОСОБА_8 - задовольнити.

Вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 01 жовтня 2013 року стосовно ОСОБА_12 у частині кваліфікації та призначення покарання - скасувати.

ОСОБА_12 визнати винним у вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України та призначити покарання у виді 7 років позбавлення волі.

Строк відбування ОСОБА_12 покарання обчислювати з 11 червня 2015 року.

В строк відбування покарання ОСОБА_12 зарахувати строк тримання його під вартою та строк відбування ним покарання по даній справі з 20 листопада 2011 року по 19 березня 2014 року, з розрахунку день за день.

ОСОБА_12 взяти під варту в залі суду.

У решті вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 01 жовтня 2013 року стосовно ОСОБА_12 - залишити без зміни.

Вирок може бути оскаржений у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом одного місяця з моменту проголошення, а засудженим у той же строк з моменту вручення копії вироку.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4