Справа № 1-198/2007р.
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2007 року. Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в

складі: головуючого
судді Білокур В.І.,

при
секретарі Сірій
І.В.,

з участю
прокурора Бездідько В.М. , розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Прилуки кримінальну справу про
обвинувачення ОСОБА_1, що народився
ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Прилуки Чернігівської
області, українець, гр.України,
із середньою освітою, не
працюючого,
військовозобов"язаний,
одружений і має на утриманні малолітнью дочку -ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
проживає АДРЕСА_1, раніше не
судимого,

за ст.
122ч.1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

20
жовтня 2006року близько 23 години ОСОБА_1 перебуваючи біля приміщення кафе
"Айвенго", що розташоване в м.
Прилуки військове містечко-12 буд. 185,
в ході виниклої побутової сварки на грунті неприязнених відносин з
ОСОБА_3 - умисно наніс останньому тілесних ушкоджень середньої ступені
тяжкості.

Як у
ході досудового, так і в судовому
засіданні підсудний ОСОБА_1 повністю визнав свою вину та підтвердив
вищевикладені обставини скоєного злочину,
зокрема пояснив, що
20.10.2006року він дійсно у ході виниклого конфлікту із раніше знайомим ОСОБА_3
наніс останньому удар головою в обличчя та декілька ударів по тілу потерпілого
ногою і кулаками, в чому він щиро
кається та просить не застосовувати суворого покарання. Він запевняє суд, що прийме міри до відшкодування у
добровільному порядку відшкодування потерпілому заподіяної шкоди здоров"ю.

Крім
особистого визнання вини самим підсудним ОСОБА_1, його-ж винність у скоєнні інкримінованого
злочину підтверджується іншими доказами,
що досліджені в судовому засіданні.

Так, потерпілий ОСОБА_3 в судовому
засіданні повністю підтвердив ці ж самі фактичні обставини щодо умисного заподіяння
йому середнього ступеню тілесних ушкоджень 20.10.2006року зі сторони раніше
знайомого ОСОБА_1. Однак, як указує
потерпілий, до цього часу ОСОБА_1 не
відшкодував йому заподіяну шкоду здоров"ю.

Згідно
висновку судово-медичної експертизи за №247 установлено, що у потерпілого ОСОБА_3 мали місце тілесні ушкодження у вигляді
забійної рани в потиличній області,
набряк м"яких тканин носа,
синець в області перенісся,
синець по передній поверхні лівого плеча, 6 синців в поперековій області, синець в правій скроневій області, перелом спинки носа, синці в області перенісся, лівого плеча забою правого колінного суглобу, після травматичний гемартроз лівого
ліктьового суглобу, забій грудної
клітки, забій правої нирки, після травматичний пієлонефрит, що згідно висновку судово-медичної експертизи
кваліфіковані в своїй сукупності як середнього ступеню тяжкості за ознакою
тривалості розладу здоров"я терміном більше 21 дня. Дані ушкодження могли
виникнути при обставинах, що
вищеуказані, під час нанесення ударів
ногою або кулаком сторонньої особи,
(а.с. 20-21).

За таких
обставин суд вважає доведеною вину підсудного ОСОБА_1 у скоєнні ним
злочину, передбаченого ст. 122ч.1 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне
ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло
за собою наслідків, передбачених у
статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило

тривалий
розлад здоров"я потерпілого, за що
підсудний і повинен нести кримінальну відповідальність.

Призначаючи
вид та міру покарання підсудному суд враховує про відсутність обтяжуючих його
покарання обставин та наявність обставини,
що пом"якшує його покарання - щире каяття у вчиненому злочині.

Крім
того суд враховує, що підсудний вперше
притягується до кримінальної відповідальності,
по місцю проживання характеризується позитивно, має сім"ю та утримує малолітню дочку -
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, (а.с. 48).

Тому, суд вважає необхідно призначити покарання
підсудному ОСОБА_1 у вигляді обмеження волі,
але, наявність у нього
малолітньої дочки являється підставою для можливого звільнення підсудного
ОСОБА_1 від покарання за даним вироком згідно
ст. 1 п."б" Закону України "Про амністію" №955-У від
19.04.2007року, який опублікований та
набрав чинності із 12.06.2007року та відповідно до ст. 13 цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до набрання ним чинності
включно.

Підсудний
ОСОБА_1 не заперечує в судовому засіданні проти застосування до нього акту
амністії та звільнити його від відбуття покарання на цій підставі, про що подав до суду письмову заяву, яку суд вважає необхідно задовольнити.

Судові витрати
та речові докази по справі відсутні.

На
підставі наведеного, керуючись ст.
ст. 323-324; 6п.4 КПК України,
ст. 1п."б" Закону України "Про амністію" №955-У від
19.04.2007року, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1
визнати винним в скоєнні ним злочину,
передбаченого ст. 122ч.1 КК України та призначити йому
покарання у вигляді 2 років обмеження волі.

На
підставі ст. 1 п."б" Закону
України "Про амністію" №955-У від 19.04.2007року ОСОБА_1 - звільнити
від відбування покарання за даним вироком суду.

До
вступу вироку в законну силу міру запобіжного заходу ОСОБА_1 залишити
попередньою, підписку про невиїзд.

На вирок
суду може бути подана апеляція до Апеляційного суду Чернігівської області через
Прилуцький міськрайонний суд на протязі 15 діб з дня його проголошення.