Ухвала

іменем україни

4 грудня 2014 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Головуючого ОСОБА_16
суддів ОСОБА_17 і ОСОБА_18
при секретарі судового засідання ОСОБА_19

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження №0000466 щодо

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Лобачів Володарського району Київської області, який проживає по АДРЕСА_1 громадянина України, такого, що судимості не мав,

за участю прокурора ОСОБА_20
ВСТАНОВИЛА:

З касаційною скаргою до суду касаційної інстанції звернувся засуджений з вимогами про зміну судових рішень щодо нього.

Вироком Володарського районного суду Київської області від 12 лютого 2014 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років; за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

На підставі ст. 70 КК України ОСОБА_5 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років.

Вироком вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 14 квітня 2014 року вирок залишено без зміни.

В касаційній скарзі засуджений посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону на досудовому слідстві та в суді та на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, внаслідок суворості, просить змінити судові рішення, закрити справу за ч. 2 ст. 121 КК України, а за ч. 1 ст. 309 КК України призначити йому покарання у виді штрафу.

Мотивуючи касаційну скаргу засуджений зазначає про невідповідність вироку вимогам ст. 370 КПК України, оскільки обґрунтований показаннями, наданими засудженим слідчому, що суперечить вимогам ч. 4 ст. 95 КПК України. Також ОСОБА_5 твердить про застосування щодо нього на досудовому слідстві катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження.

ОСОБА_5 визнано винуватим у тому, що він, 20 листопада 2013 року приблизно о 22 годині у стані алкогольного спʼяніння, навпроти будинку №16 по вул. Дружби Народів у с. Руде Село Володарського району Київської області, під час варки з ОСОБА_7 на ґрунті особистих неприязних стосунків, завдав останньому два удари по лівій нозі, від чого той впав на землю, та продовжив умисно завдавати удари в область тулуба й голови потерпілого, який лежав на землі. ОСОБА_7 20 листопада 2013 року було доставлено для надання медичної допомоги до Володарської ЦРЛ та госпіталізовано до травматологічного відділення, де о 2 годині у палаті №6 відділення ОСОБА_7 помер.

Крім того, ОСОБА_5 засуджено ще й за те, що він, улітку 2013 року поблизу смітника у с. Руде Село Володарського району Київської області, незаконно придбав, за своїм місцем проживання виготовив, і без мети збуту зберігав особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс загальною вагою 330,0406 г в перерахунку на суху речовину, які разом із пристроєм кустарного виробництва для вживання вказаної речовини шляхом куріння, сконструйованого із двох пластикових пляшок з нашаруванням екстракту канабісу масою 0,7291 г в перерахунку на суху речовину, було виявлено та вилучено працівниками правоохоронних органів 21 листопада 2013 року о 10 годині 30 хвилин під час огляду місця проживання ОСОБА_5

Заслухавши доповідача, прокурора, яка вважала судові рішення законними та обґрунтованими, перевіривши матеріали кримінального провадження, доводи, наведені у касаційній скарзі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судові рішення в частині доведеності вини та правильності кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 309 КК України засудженим не оскаржуються.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у заподіянні ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень, від яких настала смерть останнього, ґрунтуються на зібраних у справі доказах. Зокрема, сам ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечував факту спілкування із потерпілим приблизно у той час, коли щодо останнього було вчинено злочинні дії. ОСОБА_8 став свідком спілкування ОСОБА_5 та ОСОБА_7 на підвищених тонах, про що він повідомив у судовому засіданні. На місці вчинення злочинних дій було виявлено та вилучено дерев'яну палицю, з плямами, які відповідно до висновку експерта №210/13р./ц від 11 грудня 2013 року, є плямами крові, що могла належати як ОСОБА_7, так і ОСОБА_5 Не виключається, що від дій вказаної палиці виникли пошкодження у ОСОБА_7, що підтверджено наявним у провадженні висновком експерта №151-МК від 25 грудня 2013 року. Крім того, при проведенні слідчого експерименту ОСОБА_5 детально зазначив про обставини, за яких потерпілому було заподіяно тілесні ушкодження. Про факт нанесення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, засуджений повідомив і під час проведення амбулаторної комісійної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи №543 від 24 грудня 2013 року, що підтверджено відповідним актом.

Аналіз показань свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, у їх взаємозв'язку з даними інших матеріалів провадження, доводять винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено. Показаннями свідка ОСОБА_15 спростовано показання ОСОБА_5 щодо наявності у нього алібі на момент вчинення злочину щодо ОСОБА_7

Оскаржуване ОСОБА_5 рішення місцевого суду відповідає вимогам ст. 370 КПК України, воно є законним, обґрунтованим і вмотивованим. Вирок щодо ОСОБА_5 ухвалений судом на підставі об'єктивно з'ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. У ньому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. У змісті вироку відсутні посилання суду на показання ОСОБА_5, які той дав слідчому на досудовому розслідуванні. Зазначеним спростовано твердження засудженого у касаційній скарзі про те, що суд обґрунтовуючи своє рішення не дотримався вимог ч. 4 ст. 95 КПК України.

Колегією суддів при перегляді судових рішень не встановлено таких порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам ст. 374 КПК України.

Дослідивши усі докази у справі в їх сукупності, суд законно й обґрунтовано визнав ОСОБА_5 винуватим у вчиненні злочинних дій та правильно кваліфікував їх за ч. 2 ст. 121 КК України.

Твердження засудженого про те, що під час проведення досудового розслідування до нього було застосовано катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність особи, поводження, спростовано матеріалами справи, з яких вбачається, що аналогічні твердження були предметом перевірки суду першої та апеляційної інстанції та визнані такими, що не ґрунтуються на матеріалах справи. Свої висновки, із якими погоджується колегія суддів, із цього питання суди належним чином мотивували. Вони підтверджені доказами, які судові інстанції ретельно перевірили і належно оцінили. Зокрема, за наслідками перевірки такої заяви ОСОБА_5, прокурором не було доведено факт застосування таких заходів до засудженого, та відмовлено у внесенні у Єдиний реєстр досудових розслідувань даних про заподіяння ОСОБА_5 тілесних ушкоджень.

Крім того ОСОБА_5 під час проведення освідування лікарем - хірургом зазначив про свою необережність, внаслідок чого у нього з'явились садна під оком та на колінах.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 не наведено інші, не досліджені судами докази щодо обговорюваних тверджень.

Висновки судів щодо доведеності вини ОСОБА_5 та кваліфікації його дій, викладено в судових рішеннях, які відповідають вимогам ст.ст. 370, 419 КПК України. Ці судові рішення є законними, обґрунтованими і вмотивованими.

Апеляційний суд перевірив доводи апеляційної скарги засудженого, та дійшовши до висновку про законність вироку, виклав його у судовому рішенні, що відповідає вимогам ст. 419 КПК України, та яке є законним і обґрунтованим.

Призначене ОСОБА_5 покарання, як за кожен злочин окремо, так і на підставі ст. 70 КК України, відповідає вимогам ст. 65 КК України. При його обранні суд урахував ступінь тяжкості вчинених злочинних дій, особу винного та всі обставини справи. Вважати покарання, призначене ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 309 КК України суворим підстав немає, отже колегія суддів не вбачає підстав для зміни судових рішень з метою помʼякшення засудженому покарання.

Перевіркою матеріалів справи не встановлено процесуальних порушень при дослідженні і оцінці наведених у вироку доказів, які ставили б під сумнів правильність висновку суду щодо доведеності вини ОСОБА_5 у вчиненні зазначених у вироку кримінальних правопорушень.

Керуючись ст.ст. 434, 436 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Вирок Володарського районного суду Київської області від 12 лютого 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 14 квітня 2014 року щодо ОСОБА_5 залишити без зміни, а касаційну скаргу ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала набуває чинності з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_16 ОСОБА_17 ОСОБА_18