УХВАЛА

АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2007 року. м. Ужгород

Апеляційний суд
Закарпатської області в складі:

головуючого - Гошовського Г.М., суддів - Дідика
В.М., Стана І.В., з участю прокурора - Фрицюк В.В., засуджених - ОСОБА_1 , ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому
засіданні кримінальну справу за апеляцією заступника прокурора Закарпатської
області на вирок Ужгородського міськрайонного суду від 23 жовтня 2006 року

Цим вироком

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженець м. Чайковський
Російської Федерації, мешканець м. Шостки АДРЕСА_1, з середньою освітою, не
одружений несудимий,

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2 народження, уродженець та мешканець АДРЕСА_2 Тернопільської
області, з середньою освітою, не одружений несудимий, та

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 народження, уродженець та
мешканець м. Ужгорода,
АДРЕСА_3, одружений, на
утриманні одна неповнолітня
дитина, інвалід 3-ї групи, несудимий, засуджені за ч.2 ст. 332 КК України на
три роки позбавлення волі,кожний.

На підставі ст.
75 КК України ОСОБА_3, ОСОБА_1. та ОСОБА_2 від відбування покарання звільнено з
випробуванням протягом дворічного іспитового строку.

Ухвалено: запобіжним заходом щодо засудженого ОСОБА_2 залишити підписку про
невиїзд, щодо засуджених ОСОБА_3 та ОСОБА_1. змінити з тримання під вартою на
підписку про невиїзд та звільнити їх з під варти в залі суду.

Речові докази -
два мобільні телефони марки «Нокія», один марки «Соні» та мікроавтобус марки
«Фіат Дукато» з. р. н. НОМЕР_1, конфіскувати в доход держави.

ОСОБА_3, ОСОБА_1
та ОСОБА_2. визнані винними у тому, що в період з 14 по 21 грудня 2005 року, за
попередньою змовою, із невстановленими слідством особами організували незаконне
переправлення через державний
кордон України громадян

Справа: №822 категорія: 11

головуючий у першій інстанції:
Машкаринець ІМ. Доповідач Дідик В.М.

2

ОСОБА_4. ОСОБА_5,
ОСОБА_6,ОСОБА_7,ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та громадянина Індії ОСОБА_11 за
таких обставин.

Після звільнення
цих громадян з місця тимчасового тримання - Мукачівського прикордонного загону
в АДРЕСА_4 Мукачівського району, ОСОБА_2. мікроавтобусом «Фіат-Дукато» НОМЕР_1
доставив їх в будинок АДРЕСА_5 в. м. Ужгороді, а 20 січня 2006 року разом з
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перевіз їх у район АДРЕСА_6 Ужгородського району де їх було
затримано співробітниками УМВС та УСБУ.

В апеляції
заступник прокурора Закарпатської області ставить питання про скасування вироку
внаслідок м'якості призначеного покарання. Посилається на те, що судом не в
повній мірі врахована суспільна небезпечність злочинів даного виду.

Заслухавши
доповідь судді, промови прокурора, яка апеляцію підтримала, засуджених ОСОБА_1
та ОСОБА_2, які просили вирок залишити без змін, перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляції, апеляційний суд приходить до переконання, що вона
до задоволення не підлягає з таких підстав.

Доведеність вини
у скоєнні злочину за обставин, зазначених у вироку, та правильність
кваліфікації дій засуджених в апеляції не оспорюються.

При призначенні
засудженим покарання суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, "їхні особи, обставини, що
помя'кшують і обтяжують покарання.

Враховуючи, що
засуджені позитивно характеризуються, до кримінальної відповідальності
притягуються вперше, у вчиненому розкаялися, що ОСОБА_3 має державну нагороду,
а ОСОБА_2 є інвалідом III групи та утримує неповнолітню дитину, апеляційний суд
знаходить, що звільнення засуджених від відбування покарання з випробуванням є
обгрунтованим.

Наведені в
апеляції доводи прокурора до врахування не підлягають, як такі, що носять
загальний характер, частиною (посягання на державний суверенітет, цілісність і
недоторканість держави, незаконність, негативні наслідки цих дій, тяжкість
злочину) враховані в самому законі, який передбачає відповідальність за
організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, а в
решті (прибутковість нелегальної міграції, оснащеність злочинних угруповань,
які її контролюють, технікою, схильність осіб, що переправлялись через кордон,
до злочинів та їх зараженість інфекційними хворобами) не підтверджені доказами.

Керуючись ст.
ст. 365, 366 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

апеляцію
заступника прокурора Закарпатської області залишити без задоволення, а вирок
Ужгородського міськрайонного суду від 23 жовтня 2006 року щодо ОСОБА_3.,
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - без

змін.