№ 1-334-12 року
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 грудня 2014 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі - ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , та адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , розглянувши в судовому засіданні в залі суду м. Черкаси кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рава-Руська, Жовківського району, Львівської області, громадянина України, українця, освіта повна вища, одруженого, працюючого лікарем-хірургом хірургічного відділення КЗ «Першої Черкаської міської лікарні», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст.140 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що він, будучи лікарем хірургом вищої кваліфікаційної категорії, у відповідності до наказу № 92 від 03.11.1995, відділу охорони здоров`я Черкаського міськвиконкому, перебуваючи на посаді позаштатного міського спеціаліста з питань косметичної та пластичної хірургії центру по наданню допомоги особам з косметичними та пластичними дефектами хірургічного відділення Першої Черкаської міської лікарні, після попереднього огляду ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якій встановлено діагноз «Капловухість».
При цьому 10.03.2004, близько 10 год. 30 хв., ОСОБА_6 перебуваючи в приміщенні операційної кімнати хірургічного відділення Першої Черкаської міської лікарні почав оперативне втручання щодо ОСОБА_7 по виправленню капловухості, при цьому всупереч п. «а» ст.78 Закону України «Про основи законодавства України про охорону здоров`я» від 19.11.1992, у відповідності до якого медичні працівники зобов`язані сприяти охороні та зміцненню здоров`я людей, запобігати і лікувати захворювання, подавати своєчасну та кваліфіковану медичну і лікарську допомогу, не здійснив належний контроль за медичними маніпуляціями молодшого та середнього медичного персоналу, та медичними препаратами, наказав, без відповідного контролю, медичній сестрі змішати розчини лідокаїну 2% та адреналіну 0,18% з розчином натрію хлориду, і не зробивши необхідні проби на алергічну реакцію організму потерпілої, чи на побічну дію медичних препаратів, ввів ОСОБА_7 розчин, після цього, під час перев`язки, у ОСОБА_7 виявлено омертвіння (некроз) м`яких тканин обох вушних раковин. Внаслідок чого останній заподіяно тілесні ушкодження у вигляді значного порушення анатомічної форми вушних раковин, що призвело до невиправного порушення їх форми, для усунення якого потрібно проведення косметичної операції, що у відповідності до висновків повторної комісійної судово-медичної експертизи відноситься до середньої тяжкості тілесних ушкоджень.
Підсудний ОСОБА_6 в судовому засіданні свою вину в скоєнні ним злочину визнав частково, та пояснив, що в кінці лютого на початку березня 2004 року, до нього звернулися ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та пояснили, що вони хочуть скорегувати свої вушні раковини. Він поспілкувавшись з ними пояснив, яким чином можливо виправити капловухість, при цьому повідомив, що це проводиться оперативним шляхом. Дівчата погодилися на проведення такої операції, і 10 березня 2004 року ОСОБА_9 і ОСОБА_7 було госпіталізовано в хірургічне відділення. Також їм було повідомлено про саму операцію, її перебіг, післяопераційний період, і проведено косметичні операції з виправлення капловухості. Одна операція на одному вусі зайняла близько 30 хвилин. Так як ОСОБА_9 необхідно було оперувати лише одне вухо, то спершу він зробив операцію їй, а потім ОСОБА_7 , в якої прооперував два вуха. Операції проводилися під місцевим знечуленням. Для знечулення застосовувалися розчини: 2% розчин ледокаїну, 1% розчин адреналіну і фізіологічний розчин, який готувала медсестра. Він пересвідчився, що ампули не прострочені і цілі, маркування відповідало, під час виконання операції анестезія наступила. В перший момент була блідість, з часом минула. Всі дії медсестри були під його контролем. Далі операція проходила нормально і згодом потерпілу повели до палати. В нього ще були операції, після яких він зайшов до потерпілої, коли оглянув її, то у нього виник сумнів у анестетику. Був викликаний завідуючий і почалися дії по мінімізації анестезії, і виявилось, що потрапила ще якась речовина. Рани були промиті розчином ледокаїну. Далі відбувся консиліум, де було прийнято рішення про проведення операції і ОСОБА_6 був відсторонений. Була створена комісія і є висновок, проводилась операція по зменшенню дії анестетика.
Крім того, ОСОБА_6 вказав, що працює хірургом з 1981 року, останнім часом проводив подібні операції по кілька разів на місяць, настання негативних наслідків не було, були ускладнення, але такого не було. Зазвичай лікарі збирають аналізи, визначають чи пацієнти не хворі, чи немає алергічних реакції, ОСОБА_9 і ОСОБА_7 скарг не повідомили, алергічних реакцій не було. Ампули, які надала йому медична сестра були запаяні, а у фізрозчині мабуть щось було, він дав розпорядження медсестрі віднести залишки розчину на експертне дослідження до завідуючої аптекою, але вона цього не зробила і знищила залишки розчину. Мабуть вона переконалася, що там щось було і вона вилила, виполоскала баночку і експертиза нічого не показала. Фізрозчин видавала медсестра ОСОБА_10 , а ОСОБА_11 готувала розчин, як пояснив ОСОБА_6 він дізнався пізніше, що ОСОБА_10 передала не запаяну баночку з фізрозчином, вона була закрита резиновим ковпачком, залізна кришка була знята.
Також пояснив, що досліди в лікарні не проводяться, ОСОБА_9 і ОСОБА_7 звернулися самостійно, на операцію були згідні, а листок згоди не був обов`язковим вкладишем до історії хвороби. На анестетики існує тест і туди входить реакція на ледокаїн, проба на ледокаїн проводиться обов`язково до операції, вводиться внутрішкірно, алергічна реакція не наступила. Так, ледокаїн не викликає некрозу тканин, а у ОСОБА_7 наступив некроз.
Крім часткового визнання підсудним своєї вини, його вина підтверджується іншими доказами зібраними по справі, а саме показами потерпілої та свідків.
Так, потерпіла ОСОБА_7 вказала, що лише лікар винен, в спричиненій їй шкоді так як він не організував роботу, не записав їх до операції, а картку завів лише через 6 годин, коли вже все сталося, крім того не попередив їх про наслідки. Вина полягає в тому, що можливо, він мав побачити, що з ОСОБА_8 не все гаразд і змінити розчин, так як бачив її колір шкіри, але не звернув уваги та зробив їй 4 уколи після чого виникло омертвіння вушних мушель.
За клопотанням захисника підсудного було призначена повторна комісійна судово-медична експертиза. У висновках якої вказано, що надані медичні документи свідчать про те, що ОСОБА_7 під час операції, замість анестезуючого препарату, в м`які тканини було введено невідому речовину. Після введення вказаного невідомого препарату у ОСОБА_7 виникли некрози м`яких тканей і хрящів верхньої та середньої третини обох вушних мушель, що призвело до тривалого лікування на строк більш як три тижні (21 день) та порушення їх анатомічної цілісності (значної деформації обох вушних мушель).
Для запобігання можливості алергічної реакції, перед введенням анестезуючої рідини, згідно п.1.2 Інструкції «Про порядок проведення діагностики лікарської алергії» де вказано, що при відсутності даних про алергічні прояви лікарський препарат призначається без додаткових обстежень, за винятком призначення антибіотиків ін`єкційного застосування та анестезуючих засобів, перед призначенням яких проводиться шкірний тест за наведеною нижче методикою, тобто необхідно було провести шкірний тест, що не було виконано.
Оскільки в представлених медичних документах відсутні дані, які б вказували на те, що перед застосуванням анестезуючого засобу гр. ОСОБА_7 , проводився шкірний тест, дії оперуючого лікаря та хірургічної медичної сестри не відповідали вказаним кваліфікаційним характеристикам та вимогам, згаданої вище, інструкції.
Отже в даному випадку, мало місце неналежне надання медичної допомоги, а відповідно до п.1.3. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, де вказано, що у випадку неналежного надання медичної допомоги, що виявилося у порушенні анатомічної цілості тканин і органів та їх функцій, експертна комісія вправі розглядати це порушення як тілесне ушкодження і визначити ступінь його тяжкості за цими Правилами.
Оскільки тривалість лікування вказаного порушення цілісності вушних мушель перевищувала три тижні (21 день) , то за цією ознакою, відповідно до вказаних правил воно відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.
Виходячи з перевірених та досліджених в судовому засіданні доказів, суд вважає, що вина підсудного ОСОБА_6 доведена повністю, а його дії суд кваліфікує за ч.1 ст.140 КК України, як неналежне виконання професійних обов`язків медичним або фармацевтичним працівником, а саме невиконання чи неналежне виконання медичним або фармацевтичним працівником своїх професійних обов`язків внаслідок недбалого чи несумлінного до них ставлення, якщо це спричинило тяжкі наслідки для хворого.
Даний злочин являється злочином невеликої тяжкості. В ході судового розгляду справи в судовому засіданні підсудний з потерпілою примирилися та дійшли згоди щодо розміру та порядку відшкодування заподіяної шкоди. Тому підсудний звернувся до суду з клопотанням про звільнення його від кримінальної відповідальності в зв`язку з примиренням з потерпілою. Адвокат потерпілої теж надала клопотання в судове засідання про закриття кримінальної справи відносно підсудного в зв`язку з примиренням.
Підсудний скоїв даний злочин вперше, щиро покаявся у вчиненому, за місцем проживання характеризується позитивно.
Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення даних клопотань.
Заслухавши думку учасників процесу та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що дані клопотання підлягають до задоволення, так як підсудний даний злочин вчинив вперше, невеликої тяжкості, щиро покаявся і зобов`язався усунути завдані збитки. Тому буде доцільно закрити провадження по справі на підставі ст. 46 КК України.
Цивільний позов не заявлений.
Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст. 81 КПК України.
Керуючись п.3 ч.1 ст.263, ст.282 КПК України (в редакції 28.12.1960 року) , суд -
П О С Т А Н О В И В:
Кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_6 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України - провадженням закрити у зв`язку з примиренням підсудного з потерпілою.
Обрану підсудному міру запобіжного заходу підписку про невиїзд - скасувати.
Речові докази: медичну картка стаціонарного хворого №2920 ОСОБА_7 - залишити при матеріалах справи .
Судових витрат по справі немає.
Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Черкаської області протягом 7 діб з моменту її проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1