№4-337
ПОСТАНОВА

18 травня 2007 року м. Київ

Оболонський
районний суд м. Києва у складі

головуючого
- судді Тютюн Т.М.
,

при
секретарі Ликовій В. Б.,

за участю
прокурора Дячука В.В.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_1 на затримання в
порядку ст. 106 КПК України
ОСОБА_2, підозрюваної у вчиненні
злочину,

установив:

Постановою дізнавача ВД
Оболонського РУ ГУ МВС України
в м. Києві від 25.09.2006 року порушено
кримінальну справу №
05-11175 за фактом дорожньо-транспортної пригоди за ознаками
злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України. Постановою слідчого СВ
Оболонського РУ ГУ МВС України
в м. Києві від 20.03.2007 року злочинні
дії в даній справі перекваліфіковано на ч.2
ст. 286 КК України.

Постановою слідчого СВ Оболонського
РУ ГУ МВС України
в м. Києві від 7.05.2007 року порушено
кримінальну справу щодо ОСОБА_2. за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. Як вказано в
постанові, 19.09.2006 року близько 13 години 30 хвилин ОСОБА_2., керуючи тролейбусом «Шкода ТР14» б/н НОМЕР_1, рухаючись по вул.
Вишгородській в м. Києві, проїжджаючи перехрестя з вул. Осиповського,
грубо порушила вимоги п.п. «е» п.8.7.3 ПДР України. ОСОБА_2. проїхала
вказане перехрестя на заборонний -
червоний сигнал світлофора, де на
регульованому пішохідному переході здійснила наїзд на малолітнього
ОСОБА_3., який проходив проїзну частину
на дозволяючий - зелений
сигнал світлофора. Внаслідок даної пригоди ОСОБА_3 отримав тяжкі тілесні
ушкодження.

7.05.2007 року
ОСОБА_2. затримано в порядку ст. 115
КПК України.

8.05.2007
року захисник ОСОБА_2. -
адвокат ОСОБА_4 подав до суду скаргу,
в якій просить суд визнати затримання ОСОБА_2. незаконним та скасувати
постанову про затримання ОСОБА_2.,
посилаючись на наступні обставини.

7.05.2007
року о 15 годині 50 хвилин у
приміщенні Оболонського РУ ГУ
МВС України в м. Києві ОСОБА_2. була
затримана слідчим як підозрювана у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, про що складено протокол. Для затримання
особи необхідні докази, які вказують на
особу, що вчинила злочин, та дані про те, що ця особа буде робити спроби протидіяти
встановленню обставин справи чи ухилятися від слідства. Як вказано в
протоколі, підставою для затримання
ОСОБА_2. є те, що очевидці прямо вказали
на неї, що саме вона вчинила
злочин, мотив - позбавлення можливості
перешкодити встановленню істини в справі або продовжувати злочинну діяльність.

На думку захисника, такі підставу та мотив неможливо було
використовувати в конкретному випадку. Так,
ОСОБА_2. дійсно керувала тролейбусом і була учасником ДТП,
тому є очевидним, що
свідки вказали на неї як на учасника ДТП.
Проте очевидці не володіють спеціальними знаннями, які б дозволили зробити висновок щодо
порушення ОСОБА_2. вимог ПДР України, а
том» підозра щодо вчинення ОСОБА_2. злочину є необгрунтованою. Крім цього, відсутні будь-які фактичні дані, які б вказували на вчинення чи можливість
вчинювати з боку підозрюваної дій, що
перешкоджають встановленню істини в справі. За викликами слідчого ОСОБА_2.
з'являлася своєчасно і наміру ухилятися від слідства чи перешкоджати
встановленню істини в справі не має.

Фактично, ОСОБА_2. затримано через декілька хвилин
після пред'явлення постанови про порушення кримінальної справи, і за такий проміжок часу об'єктивно не могло
виникнути даних, що свідчили б про
можливість ОСОБА_2. перешкоджати встановленню істини. Таким чином затримання
ОСОБА_2. було проведено без достатніх підстав,
а мотиви затримання є необгрунтованими і надуманими.

У судовому засіданні захисник
скаргу підтримав та просив її задовольнити,
уточнивши прохання скарги, а
саме, просив визнати затримання ОСОБА_2.
незаконним.

Прокурор не погодився з доводами
скарги, зазначаючи про достатність
підстав та мотивів для затримання.

Вивчивши матеріали кримінальної
справи № 05-11175, заслухавши пояснення захисника та думку прокурора, суд вважає скаргу такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 148 КПК України запобіжні заходи
застосовуються до підозрюваного,
обвинуваченого, підсудного, засудженого з метою запобігти спробам
ухилитися від дізнання, слідства або
суду, перешкодити встановленню істини у
кримінальні справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання
процесуальних рішень.

Запобіжні
заходи застосовуються за наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений, підсудний,
засуджений буде намагатися ухилися від слідства і суду або від виконання
процесуальних рішень, перешкоджати
встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність.

Згідно з
ч.2 ст. 149
КПК України тимчасовим запобіжним заходом є затримання підозрюваного, яке застосовується з підстав і в
порядку, передбачених статтями 106,
115, 1652 цього
Кодексу.

Отже, виходячи з вимог чинного
кримінально-процесуального законодавства,
при затриманні особи повинні враховуватися відповідно до вимог ст. 150 КПК України тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється, обвинувачується особа, її вік,
стан здоров'я, сімейний і матеріальний
стан, вид діяльності, місце проживання та інші обставини, що її характеризують.

У
протоколі про затримання особи,
підозрюваної у вчиненні злочину,
від 7.05.2007 року
вказано, що підставою для затримання
ОСОБА_2. є те, що очевидці прямо вказали
на неї, що саме вона вчинила
злочин, мотив - позбавлення
можливості перешкодити встановленню істини у кримінальній справі.

Як
вбачається з матеріалів кримінальної справи,
дорожньо-транспортна пригода сталася ще 19.09.2006 року, справа
порушена за фактом 25.09.2006
року, і очевидці вже на той час
вказували на ОСОБА_2. як на особу, що
вчинила злочин.

Особу
ОСОБА_2. було встановлено відразу, вона
не намагалася втекти, має постійне місце
проживання, давала пояснення в ході
дослідчої перевірки, проходила медичний
огляд, після порушення справи
допитувалася в якості свідка,
з'являючись за викликом слідчого. Також безпосередньо перед затриманням
ОСОБА_2. з'явилася до слідчого за викликом і отримала копію постанови про
порушення кримінальної справи щодо неї.

Разом з
тим, згідно ст. 115
КПК України слідчий вправі затримати і допитати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за підставами і в порядку, передбаченими статтями 106і, 107
цього Кодексу. У справі відсутні будь-які дані щодо того, що підозрювана намагалася перешкодити
встановленню істини в справі, тому мотив
її затримання, зазначений у
протоколі, є надуманим і нічим не підтвердженим.

Крім
цього, затримуючи ОСОБА_2., слідчий не врахував відповідно до вимог ст. 150 КПК України її вік, стан здоров'я, наявність роботи та постійного місця
проживання.

Суд
приходить до висновку, що приводів та
підстав до затримання ОСОБА_2. як підозрюваної у вчиненні злочину станом на 7.05.2007 року не
було, що, в свою чергу,
дає підстави для визнання затримання незаконним.

На підставі
викладеного, керуючись ст.
ст. 106, 1652 КПК України, суд

постановив:

Скаргу
ОСОБА_1 на затримання 7 травня 2007 року в
порядку ст. 106 КПК України
ОСОБА_2, підозрюваної у вчиненні
злочину, задовольнити.

Визнати
затримання ОСОБА_2, підозрюваної у
вчиненні злочину, незаконним.

На постанову судді протягом семи
діб з дня її винесення може бути подана апеляція прокурором, особою,
щодо якої прийнято рішення, або
її захисником чи законним представником до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва.