АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Провадження: № 11кп/791/342/15 Головуючий в 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: умовно-дострокове звільнення Доповідач: ОСОБА_2

У Х В А Л А
2015 року квітня місяця „01 дня
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:
Головуючого - судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Суворовського районного суду м. Херсона від 24 лютого 2015 року,
Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання захисник ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, такого, що відповідно до ст. 89 КК України немає судимості, засудженого вироком Суворовського районного суду м. Херсона від 09.10.2009 року за ст. ст. 186 ч. 2, 153 ч. 2, 152 ч. 3 КК України на 9 років позбавлення волі.
Відмовляючи в задоволенні клопотання, суд послався на те, що із характеристики засудженого ОСОБА_8 вбачається, що він вину свою не визнає. Проте враховуючи, що його вина у скоєнні інкримінованих йому злочинів визнана вироком суду, то при такій позиції засудженого до своєї вини, суд не може визнати його таким, що довів своє виправлення.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 вважає, ухвалу суду першої інстанції незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, просить її скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити її клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання. Вказує, що суд своє рішення мотивував тим, що засуджений не довів своє виправлення, оскільки не визнав своєї вини у скоєні інкримінованих йому злочинів. Зазначає, що за час відбування покарання у місцях позбавлення волі ОСОБА_8 фактично характеризується позитивно, режиму утримання не порушував, стягнень не має, за сумлінну поведінку та ставлення до праці має шість подяк, з 04 квітня 2014 року переведений до дільниці соціальної реабілітації. Крім того, з метою набуття професійно-технічної освіти ОСОБА_8 бере участь у програмі диференційованого виховного впливу «Професія», що є складовою частиною процесу виправлення засуджених та їх ресоціалізації, становлення на життєву позицію, яка відповідає соціальним нормам, і допоможе ОСОБА_8 його адаптації після звільнення від відбування покарання. На думку захисника, наведенні обставини в сукупності дають підстави для висновку, що своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці засуджений довів своє виправлення, а тому невизнання вини не може бути перешкодою для висновку, що він довів своє виправлення, і для умовно-дострокового звільнення від покарання на підставі ст. 81 КК України, оскільки ця норма закону не містить жодної заборони її застосування за умови невизнання ним вини.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо суті поданої апеляційної скарги, пояснення захисника ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційну скаргу з підстав викладених у ній, думку прокурора про залишення апеляційної скарги без задоволення, вислухавши сторони у дебатах, які залишилися на попередніх позиціях, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів визнає, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно зі ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», зазначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.
Колегією суддів при розгляді справи не встановлено порушень судом першої інстанції кримінального та кримінального процесуального закону при відмові в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_8 вчинив злочини, які відповідно до ст. 12 КК України класифікуються як: тяжкий та особливо тяжкий злочин, та відбув 3/4 частини призначеного строку покарання. Має заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, стягнень не має. 04.04.2014 року переведений до дільниці соціальної реабілітації Північної виправної колонії УДПтС України в Херсонській області (№ 90).
Проте, із наданої характеристики, що міститься в матеріалах провадження вбачається, що 03.12.2014 року засудженому ОСОБА_8 було відмовлено в умовно-достроковому звільненні, як такому, що не довів свого виправлення. На заходи виховного впливу реагує, але потребує контролю з боку адміністрації установи колонії та враховуючи тяжкість скоєного злочину потребує більш ретельного вивчення особистості. Вини у скоєному злочині не визнав.
З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що засуджений не довів свого виправлення, оскільки свою вину у скоєні злочинів не визнав, а його вина визнана вироком суду.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_8 від подальшого відбування покарання і доводи її апеляційної скарги, ці висновки не спростовують, оскільки враховуючи тяжкість скоєних злочинів він потребує ретельного вивчення особистості та подальшого контролю з боку адміністрації установи виконання покарань.
Відтак, колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції норм кримінального законодавства чи невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, а тому підстав для зміни чи скасування ухвали - не встановлено.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Суворовського районного суду м. Херсона від 24 лютого 2015 року щодо ОСОБА_8 - без зміни.
Ухвала набирає законної сили негайно та оскарженню не підлягає.

Судді: (підписи)

З оригіналом згідно,

Суддя: ОСОБА_2