Справа № 569/2145/15-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 травня 2015 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівному кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Цигани Борщівського р-ну Тернопільської обл., громадянина України, українця, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, не одруженого

у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , 27 січня 2015 року близько 19 год. 30 хв., перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_2 з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, таємно викрав золотий хрестик вагою 0,59 грам вартістю 220,56 гривень, який належить ОСОБА_5 , чим спричинив потерпілій майнової шкоди на вказану суму.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 , 28 січня 2015 року близько 11 год. 30 хв., перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , діючи повторно, шляхом вільного доступу, таємно викрав золотий браслет вагою 0,85 грам, вартістю 318,64 грн., який належить ОСОБА_5 , чим спричинив потерпілій майнової шкоди на вказану суму.

Крім того, ОСОБА_4 , 29 січня 2015 року близько 11 год. перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_2 діючи повторно, шляхом вільного доступу, таємно викрав золотий ланцюжок вагою 1,44 грам, вартістю 542,15 грн., який належить ОСОБА_5 ,чим спричинив потерпілій майнової шкоди на вказану суму.

Тобто, ОСОБА_4 , визнається винним за ч. 1 ст. 185 КК України, у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), за ч. 2 ст. 185 КК України, у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно.

На підтвердження встановлених судом обставин свідчать наступні докази, які суд враховує та бере до уваги.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 , після роз`яснення суті обвинувачення, визнавши себе винним, підтвердив вищезазначені обставини. Пояснив, що 27 січня 2015 року близько 19 год. 30 хв., зайшов з своєю знайомою в гості до ОСОБА_5 , яка поживає в квартирі АДРЕСА_2 . Скориставшись відсутністю спостереження за ним з боку власника квартири викрав золотий хрестик, який належить ОСОБА_5 . На другий день, 28 січня 2015 року близько 11 год. 30 хв., таким самим способом викрав золотий браслет, який належить ОСОБА_5 .

Крім того, 29 січня 2015 року близько 11 год. перебуваючи в гостях у ОСОБА_5 в квартирі АДРЕСА_2 викрав золотий ланцюжок. Після того золоті вироби здав в ломбард, а виручені кошти витратив на власні потреби. У вчиненому щиро розкаюється.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, до початку судового засідання подала заяву про розгляд справи без її участі, претензій матеріального характеру до ОСОБА_4 не має.

Суд, враховуючи, що проти цього не заперечували учасники судового провадження, керуючись вимогами ст. 349 КПК України, після допиту обвинуваченого, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Учасники судового провадження, яким було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає.

А тому, крім допиту обвинуваченого, інші докази, за погодженням з учасниками, не досліджувалися, за виключенням документів, які стосуються особи обвинуваченого, характеризуючих даних на нього.

При призначенні покарання, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, особу винного, який раніше судимий не був, має задовільний стан здоров`я, позитивно характеризується за місцем проживання, у лікаря нарколога та лікаря психіатра на обліку не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування збитків.

Обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід обвинуваченому змінити з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185 та ч. 2 ст. 185 КК України, призначивши покарання:

- за ч. 1 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

- за ч. 2 ст. 185 України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїзджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої системи; повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 змінити з тримання під вартою на особисте зобов`язання. Звільнити ОСОБА_4 з під варти в залі суду.

Зарахувати в термін відбування покарання за цим вироком термін тримання під вартою з 18.05.2015 року.

Речові докази по справі - повернути потерпілій.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1