АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2015 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря
судового засідання - ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу прокурора у провадженні на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 19.02.2015 року щодо ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні №0010034,-
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий: 18.02.2014 року за ч. 1 ст. 309 КК України до штрафу в сумі 850 грн.

Засуджений за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 роки, з покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України.
По справі вирішено питання щодо речових доказів.

За вироком суду, ОСОБА_5 , 09.11.2014 року приблизно о 12 год. 00 хв., знаходячись в приміщенні торговельного залу гіпермаркету «Караван», розташованого по вул. С.Сосніних, 17 в м.Києві, таємно, повторно, переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає з метою обернення на свою користь та особистого збагачення, непомітно взяв з торгових полиць товари (каву Якобз Монарх вартістю 09 грн. 51 коп., гаманець чоловічий вартістю 79 грн. 14 коп., вагове м`ясо лопатки вартістю 20 грн. 82 коп. ковбасу Дрогобицьку вартістю 26 грн. 79 коп.), що належать ТОВ «Група Рітейлу України» на загальну суму 136 грн., сховавши їх в кишені та не розрахувавшись направився до виходу, однак довести злочин до кінця не зміг, з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівниками охорони гіпермаркету «Караван», разом з наявними при ньому товарами, які він намагався викрасти.

В апеляційній скарзі прокурор, не оскаржуючи фактичні обставини справи, вважаючи вирок суду незаконним, просить його скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та в частині призначеного покарання в зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, з постановленням нового вироку за яким призначити ОСОБА_5 покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України 2 роки позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, приєднати покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 18.02.2014 року у виді штрафу 850 грн., яке підставі ч. 3 ст. 72 КК України виконувати самостійно. У решті вирок залишити без змін.
Такі вимоги мотивує тим, що при призначенні покарання суд належним чином не оцінив підвищений рівень суспільної небезпеки особи обвинуваченого, який раніше судимий, не працює, цілеспрямовано прийшов до гіпермаркету для вчинення злочину, що підтвердив під час судового слідства, та повідомив суду, що неодноразово викрадав товар у магазинах.
Також, зазначає, що ОСОБА_5 пред`явлено 08.08.2014 року підозру у вчиненні нового злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, тому в його діях наявний рецидив злочинів.
Тому, на думку прокурора, враховуючи схильність ОСОБА_5 до вчинення злочинів, ігнорування норм суспільного життя та права, а також обтяжуючу покарання обставину рецидив злочину, обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді 2 років позбавлення волі без застосування ст. 75 КК України, оскільки відомості, які дають підстави вважати, що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства в матеріалах справи відсутні.
Крім цього, зазначає, що при призначенні покарання судом залишено поза увагою, що ОСОБА_5 раніше судимий вироком Жовтневого районного суду м.Харкова від 18.02.2014 року з призначенням покарання у виді штрафу 850 грн. При цьому, будь-які відомості щодо відбуття обвинуваченим покарання за попереднім вироком, тобто сплати штрафу відсутні. Однак дані обставини суд першої інстанції залишив без належної оцінки та не призначив винному покарання за сукупністю вироків.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого, який заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як убачається з матеріалів справи, суд розглянув кримінальну справу у вчиненні ОСОБА_5 злочину передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у відповідності з вимогами ч.3 ст. 349 КПК України обмеживши дослідження доказів по справі допитом обвинуваченого, який повністю визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому злочину, дав детальні пояснення з приводу обставин його вчинення, а тому суд обґрунтовано визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі.
За таких обставин, відповідно до вимог ч. 2 ст. 394 КПК України, враховуючи, що фактичні обставини справи ніким не оспорювалися і докази щодо них, на підставі ч.3 ст. 349 КПК України, не досліджувалися, висновки суду першої інстанції щодо цих фактичних обставин перевірці апеляційним судом не підлягають.
Таким чином дії, ОСОБА_5 виходячи з визнаних судом доведеними фактичних обставин справи, кваліфіковані за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки він намагався повторно, таємно викрасти чуже майно, однак не довів злочин до кінця з причин, що не залежали від його волі, що ніким з учасників судового розгляду не оспорюється, а тому ці обставини апеляційним судом не перевіряються, згідно з вимогами ч.1ст. 404 КПК України.
Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що у випадку вчинення засудженим після постановлення вироку, але до повного відбування покарання, нового злочину, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком відповідають вимогам закону, проте не можуть бути задоволенні за даних конкретних обставин, виходячи з наступного.
Оскільки під час апеляційного розгляду ОСОБА_5 пояснив, що штраф, згідно вироку Жовтневого районного суду м. Харкова від 18.02.2014 року в розмірі 850 грн. ним сплачено, чого не заперечував прокурор, подавши суду копії квитанцій на підтвердження сплати штрафу. Вказана обставина позбавляє суд апеляційної інстанції при призначені покарання ОСОБА_5 застосувати положення ч.1 ст. 71 КПК України, оскільки покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 18.02.2014 року повністю відбуте.
За наведеного апеляційна скарга прокурора, в цій частині, не може бути задоволена.
Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про м`якість призначеного покарання ОСОБА_5 , що виразилося у безпідставному застосуванні ст. 75 КК України, тобто застосуванні кримінального закону, який не підлягав застосуванню, то колегія суддів вважає їх безпідставними.

Так, вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_5 та приймаючи рішення про його звільнення від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який віднесено до категорії середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше судимий за ч.1 ст. 309 КК України та наявність обставини, яка його пом`якшує - щире каяття, тому, на думку колегії суддів, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про можливість застосування до нього ст. 75 КК України, при цьому встановивши іспитовий строк 2 роки, оскільки саме таке покарання, за вищеназваних конкретних обставин, буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Таким чином, колегія суддів, враховуючи вище наведене, в тому числі, конкретні обставини вчинення злочину, зокрема перелік та вартість майна, яке обвинувачений намагався викрасти, вважає вирок суду, в частині звільнення його від відбування призначеного покарання, законним і обґрунтованим, а подану апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

За наведеного колегія суддів уважає, що апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягнули скасування чи зміну вироку колегія суддів не встановила.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 19 лютого 2015 року щодо ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні №0010034 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

СУДДІ:

___________________ _________________ ________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-кп/796/776/2015 Категорія КК: ч. 2 ст.185
Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_7
Доповідач ОСОБА_1