АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/3952/13-к
Номер провадження 11-кп/786/147/2013
Категорія: ч.1 ст.187 КК України т.з.
Головуючий у 1-й інстанції Пальчик О.О.
Доповідач ап. інст. Лісіченко Л. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2013 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді - Лісіченко Л.М.

суддів:Маліченка В.В., Кисіля А.М.

при секретарі - Журі Н.Л.

з участю прокурора - Деряги Л.М.

захисника - Нестеренка А.В.

обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши апеляційні скарги прокурора прокуратури м. Кременчук, захисника Нестеренко А.В. в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 з доповненнями, внесеними обвинуваченим ОСОБА_5, на вирок Автозаводського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 31 травня 2013 року,-

в с т а н о в и л а :

Цим вироком,

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м. Кременчук Полтавської області, громадянин України, з повною загальною середньою освітою, неодружений, до затримання працював комерційним директором ПП "Оборон Союз", в порядку ст.89 КК України несудимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, проживаючий за адресою: АДРЕСА_2,-

засуджений за :

ч.1 ст.187 КК України на 5 років позбавлення волі;

За ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі.

На підставі ч.1,2 ст.70 КК України шляхом часткового складання покарань визначено остаточне покарання 5 років 6 місяців позбавлення волі.

За вироком суду, ОСОБА_5 01.04.2013 року приблизно о 7 год.05 хв., попередньо надівши на голову маску, виготовлену із чорної спортивної шапочки, зайшов до магазину ПП ОСОБА_6, що розташований у АДРЕСА_3, де вчинив напад на потерпілу ОСОБА_7 і, погрожуючи останній застосуванням небезпечного для життя та здоров'я насильства, що проявилося у демонстрації ножа та замахуванні ножем в бік потерпілої, заволодів грошима, належними ОСОБА_6 в сумі 6000грн.

Повторно, ОСОБА_5 17.04.2013 року близько 21 год.30 хв. попередньо надівши на голову маску, виготовлену із чорної спортивної шапочки, зайшов до магазину "Оптовичок", який розташований на зупинці громадського транспорту "Автопарк", що по вул. Київській у м. Кременчук Полтавської області, де в присутності потерпілої ОСОБА_8 відкрито для останньої взяв з каси гроші в сумі 100 грн. дрібними купюрами.

Намагаючись вийти з приміщення магазину з грошима, які взяв з каси, ОСОБА_5 був затриманий на виході ОСОБА_9 і таким чином, не маючи реальної можливості розпорядитися вказаними вище грошима, з причин що не залежали від його волі, не довів злочин до кінця, при цьому, вчинивши всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця.

В апеляції прокурор просить вирок суду скасувати внаслідок м'якості призначеного покарання, постановити новий вирок, яким призначити покарання ОСОБА_5 за ч.1 ст.187 КК України - 6 років позбавлення волі, за ч.2 ст.186 КК України - 5 років позбавлення волі, на підставі ст.70 КК України остаточно призначити покарання - 6 років позбавлення волі.

В апеляції захисник - адвокат Нестеренко А.В. просить скасувати та ухвалити новий вирок яким:

- за ч.1 ст.187 КК України ОСОБА_5 виправдати;

- другий епізод, а саме відкрите викрадення чужого майна у магазині "Оптовичок" перекваліфікувати на ч.1 ст.185 КК України та закрити кримінальне провадження за відсутності складу злочину по даному епізоду.

- звільнити ОСОБА_5 з-під варти в залі судового засідання та обрати щодо нього запобіжний захід до вступу рішення в законну силу - особисте зобов'язання.

В доповненнях до апеляції свого захисника обвинувачений ОСОБА_5 просить врахувати порушення при проведенні досудового слідства та призначити покарання без позбавлення волі.

Інші учасники процесу вирок не оскаржили.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи обвинуваченого ОСОБА_5, який вимоги апеляції свого захисника змінив і просить направити справу на новий судовий розгляд у зв'язку з тим, що судом першої інстанції неправильно встановлені фактичні обставини справи по епізоду розбійного нападу та порушено його право на захист, доводи його захисника - адвоката Нестеренко А.В., яка подану апеляцію підтримала в частині внесених обвинуваченим змін і також просила вирок суду скасувати, призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції, думку прокурора, який апеляцію підтримав та просив вирок суду скасувати у зв'язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого, постановити новий вирок, призначивши покарання ОСОБА_5 в межах позиції державного обвинувача в суді першої інстанції, колегія суддів, обговоривши доводи апеляцій та перевіривши матеріали кримінального та судового проваджень вважає, що апеляції не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Винуватість ОСОБА_5 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.187 КК України та ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України підтверджується доказами по справі у їх сукупності.

В ході апеляційного розгляду ОСОБА_5, змінивши вимоги апеляційної скарги, фактично не заперечував свою причетність до заволодіння грошовими коштами ОСОБА_6, пояснивши, що потерпіла ОСОБА_7 є його сусідкою, з яка підмовила його інсценувати їх викрадення.

По епізоду закінченого замаху на відкрите викрадення грошей з каси магазину "Оптовичок" у потерпілої ОСОБА_8 обвинувачений ОСОБА_5 під час апеляційного розгляду пояснив, що повністю визнає себе винним і вважає, що визнавав у суді першої інстанції.

Винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України також повністю доведена і в апеляціях після зміни обвинуваченим апеляційної скарги захисника, фактичні обставини справи та кваліфікація ніким не оспорюється.

Неодноразову зміну показань ОСОБА_5 колегія суддів визнає способом захисту і його показання щодо змови на заволодіння грошима ОСОБА_6 спростовуються доказами по справі, перевіреними судом обґрунтовано покладеними в основу вироку.

Так, згідно показань потерпілої ОСОБА_7 вона працювала продавцем у магазині, належному ПП ОСОБА_6 і рано вранці 01.04.2013 року, коли покупців не було до магазину зайшов чоловік у масці, який погрожуючи ножем та розмахуючи ним, став вимагати гроші з каси. Коли вона відкрила шухлядку з касою нападник забрав гроші та втік. Потерпіла стверджувала, що нападником був ОСОБА_5, якого вона впізнала за розрізом очей, формою брів, статурою та ходою.

Відповідно до протоколу судових засідань потерпіла ОСОБА_7 стверджувала, що з ОСОБА_5 раніше не була знайома і обвинувачений не заперечував проти таких її показань та не заявляв про те, що вона є його сусідкою.

Потерпілий ОСОБА_6 підтвердив показання ОСОБА_7, пояснивши, що вранці 01.04.2013 року вона зателефонувала йому і повідомила, що невідомий чоловік у масці здійснив на неї напад та заволодів його особистими грошовими коштами в сумі 6000грн., які були приготовані для розрахунку з постачальником.

Як правильно вказав суд у вироку версія сторони захисту під час судового розгляду про те, що обвинуваченням не встановлено розмір викрадених коштів не заслуговує на увагу, оскільки потерпілі, будучи попередженими про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві свідчення, давали стабільні показання щодо суми грошей, які викрав грабіжник і підстав їм не довіряти не встановлено.

Як убачається з протоколу огляду місця події та фототаблиць на них зафіксована загальна обстановка після вчинення кримінального правопорушення ( а.с.19-25 т.2).

В ході розгляду справи судом першої інстанції ОСОБА_5 відмовився давати свідчення по цьому епізоду на підставі ст. 63 Конституції України.

Під час апеляційного розгляду він стверджував, що погано себе почував, тому не міг дати аргументовані пояснення, однак такі його твердження спростовуються доказами у кримінальному провадженні.

З журналу судового засідання видно, що ОСОБА_5 був активним учасником судового розгляду, давав пояснення по другому епізоду кримінального правопорушення з 9 год. 39 хв. до 11 год. 31 хв., і лише після перерви о 15 год. 34 хв. йому викликали швидку допомогу. Після надання допомоги розгляд справи продовжувався, оскільки медичні працівники не встановили для цього перешкод.

За таких обставин твердження ОСОБА_5 та його захисника про те, що суд першої інстанції не дав йому можливості дати пояснення по кримінальному провадженню, тим самим порушивши його право на захист колегія суддів вважає безпідставними.

Порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть за собою скасування вироку колегією суддів не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд виходив з вимог ст.65 КК України, врахувавши тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, які віднесені до категорії тяжких, особу винного, який в силу ст.89 КК України не судимий, наявність на утриманні матері похилого віку, що є інвалідом 3 групи, його сімейний стан та стан здоров'я.

Обставиною, що пом'якшує покарання ОСОБА_5 по епізоду замаху на грабіж суд визнав щире каяття.

Посилання захисника та обвинуваченого ОСОБА_5 на відшкодування завданої шкоди потерпілій ОСОБА_8 істотно не впливає на розмір призначеного покарання, оскільки за ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України воно і так визначено судом мінімальним.

В той же час, визнаючи обставиною, що обтяжує його покарання - вчинення злочину в стані алкогольного сп'яніння суд припустився помилки, оскільки при встановленні фактичних обставин справи вчинення злочину в стані алкогольного сп'яніння ОСОБА_5 обвинуваченням не інкримінувалось і додатково ця обставина судом не перевірялась.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне виключити з мотивувальної частини вироку вказівку суду про визнання обставиною, що обтяжує покарання - вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп'яніння.

Разом з тим, призначене ОСОБА_5 покарання як за кожне кримінальне правопорушення окремо, так і за сукупністю злочинів колегія суддів вважає достатнім та справедливим, тому підстав для його посилення чи пом'якшення не знаходить.

Також, обираючи запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили суд допустив суперечність, вказавши, що продовжує його дію на два місяці до 31.07.2013 року, оскільки саме по собі формулювання - до набрання вироком законної сили уже визначає термін, на який його обрано.

Колегія суддів вважає, що вказівка суду про продовження строку тримання під вартою на два місяці до 31.07.2013 року підлягає виключенню з резолютивної частини вироку як така, що суперечить попередній вказівці суду - до набрання вироком законної сили.

З огляду наведеного, вирок суду в порядку ст.404 КПК України щодо вищевикладеного слід змінити, а подані апеляції залишити без задоволення.

В іншій частині вирок слід залишити без зміни.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляції захисника обвинуваченого - адвоката Нестеренка А.В. з доповненнями, внесеними обвинуваченим ОСОБА_5, та прокурора прокуратури м. Кременчук залишити без задоволення.

Вирок Автозаводського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 31 травня 2013 року щодо ОСОБА_5 на підставі ст.404 КПК України змінити:

- виключити з мотивувальної частини вироку вказівку суду про визнання обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_5 - вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп'яніння;

- виключити з резолютивної частини вироку вказівку суду про продовження строку тримання під вартою на два місяці до 31.07.2013 року.

В іншій частині вирок залишити без зміни.

с у д д і:

Кисіль А.М. Лісіченко Л.М. Маліченко В.В.