Суворовський районний суд міста Одеси
Справа № 523/3493/15-к
Провадження № 1-кп/523/269/15
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и
28.05.2015 року м. Одеса
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, маючого на утриманні непрацездатну мати, працюючого за цивільно-правовою угодою, не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,
Близько 23 години 30 хвилин 31 травня 2014 року ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем «Renault Logan», р.н. НОМЕР_1 , рухаючись по лівій смузі проїзної частини пр-ту Добровольського в м. Одесі з боку вул. Ген. Бочарова в напрямку вул. Академіка Заболотного, в порушення правил безпеки дорожнього руху, передбачених п.п. 2.3«б», 12.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі ПДР), будучи неуважним та не стежачи за дорожньою обстановкою, наближаючись до регульованого перехрестя пр-та Добровольського та вул. Затонського, при виявленні пішохода ОСОБА_4 , яка в умовах дощу, накривши голову покривалом, перетинала проїзну частину пр-та Добровольського, рухаючись зліва направо по ходу руху зазначеного транспортного засобу, що надавало водієві об`єктивну можливість зрозуміти про відсутність візуального контакту між ним та пішоходом, не прийняв негайних заходів до зменшення швидкості, аж до зупинки керованого ним автомобіля, при цьому маючи технічну можливість уникнути наїзду шляхом гальмування, безпідставно застосував відворіт керма праворуч, перестроївся з лівого ряду в правий ряд, чим допустив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , яка вже долала правий ряд проїзної частини.
Наслідком даної дорожньо-транспортної пригоди стало отримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнаних висновком судово-медичної експертизи від 1 липня 2014 року №1467 тяжких тілесних ушкоджень у виді відкритої проникаючої черепно-мозкової травми у формі забиття головного мозку тяжкого ступеня, забитих місць мозочка, крововиливів під м`які мозкові оболонки, лінійного перелому лобної кістки справа з переходом на основу черепу, забитих ран і саден обличчя, закритої травми грудної клітини у вигляді закритих переломів 2,3 правих ребер і забиттів обох легень, закритої травми черевної порожнини у вигляді розриву сечового міхура, закритих переламів кісток тазу, правих лонної та сідничної кісток, правої вертлюжної впадини, обох гілок лівої лонної кістки, розтрощення правої клубової вени, синців правих стегна і гомілки.
Обвинувачений свою вину у вчиненому діянні визнав повністю, підтвердив в своїх показаннях сутність пред`явленого йому обвинувачення та додатково показав, що в пізній час доби одного із днів травня минулого року, в умовах дощу, він, керуючи взятим за угодою прокату легковим автомобілем по пр-ту Добровольського в м. Одесі, при проїзді на дозвільний сигнал світлофору перехрестя з вул. Затонського, фактично відволікся та допустив наїзд на потерпілу, яка з накритою покривалом головою перетинала проїзну частину пр-та Добровольського, рухаючись попереду транспортного засобу зліва направо по ходу його руху. В подальшому він мав змогу надати потерпілій лише посильну допомогу, коли разом з іншими водіями служби таксі здавав для неї в лікарні кров.
Отримавши показання обвинуваченого, що повністю відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, з`ясувавши правильність розуміння всіма учасниками судового засідання змісту цих обставин та відсутності їх оспорювань, сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши правові наслідки застосування положень ч.3 ст.349 КПК України, за клопотанням прокурора, підтриманого потерпілою, її представником, представником третьої особи та обвинуваченим, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів на доведеність вини ОСОБА_7 .
Оскільки судом встановлено, що ОСОБА_7 близько 23 години 30 хвилин 31 травня 2014 року, керуючи технічно справним автомобілем «Renault Logan», р.н. НОМЕР_1 , рухаючись по лівій смузі проїзної частини пр-ту Добровольського в м. Одесі з боку вул. Ген. Бочарова в напрямку вул. Академіка Заболотного, в порушення правил безпеки дорожнього руху, передбачених п.п. 2.3«б», 12.3 ПДР, будучи неуважним та не стежачи за дорожньою обстановкою, наближаючись до регульованого перехрестя пр-та Добровольського та вул. Затонського, при виявленні пішохода ОСОБА_4 , яка в умовах дощу, накривши голову покривалом, перетинала проїзну частину пр-та Добровольського, рухаючись зліва направо по ходу руху зазначеного транспортного засобу, що надавало водієві об`єктивну можливість зрозуміти про відсутність візуального контакту між ним та пішоходом, не прийняв негайних заходів до зменшення швидкості, аж до зупинки керованого ним автомобіля, при цьому маючи технічну можливість уникнути наїзду шляхом гальмування, безпідставно застосував відворіт керма праворуч, перестроївся з лівого ряду в правий ряд, чим допустив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , яка вже долала правий ряд проїзної частини, що спричинило заподіяння останній особі тяжких тілесних ушкоджень, то вчинене обвинуваченим діяння суд кваліфікує за ч.2 ст.286 КК України.
Відповідно до ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого. У відповідності з ч.1 ст.1166 та ч.1 ст.1177 ЦК України, шкода, завдана потерпілому від злочину, відшкодовується в повному обсязі особою, яка вчинила злочин та завдала цю шкоду.
Положеннями ст.ст.22 - 26-1 Закону України "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" регламентована і відповідальність страховика у разі настання відповідного страхового випадку.
В обґрунтування заявленої до стягнення з обвинуваченого моральної шкоди потерпіла в позовній заяві та усно в суді зазначила, що отримані тілесні ушкодження призвели до фізичного болю, який з часом вона продовжує відчувати, інвалідності, а також душевних страждань, що порушило умови її повсякденного життя, зокрема, неможливістю подальшої неофіційної роботи у відрядженнях за межами країни в якості перекладача, та обумовило необхідність в отриманні щоденної, сторонньої допомоги, а також коштовної реабілітації. До того ж, вона до теперішнього часу не має змоги як працевлаштуватись, так і отримати повноцінне та якісне лікування, що є для неї занадто коштовним.
Вирішуючи зазначений позов суд виходить із наступного.
Згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу ТОВ «АВТОПЛЮС» є власником автомобілю «Renault Logan», р.н. НОМЕР_1 . Зазначений транспортний засіб, відповідно до договору прокату №542 від 21 березня 2014 року, був переданий ОСОБА_7 в строкове платне користування до 31 грудня 2014 року.
Регламентна виплата за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілої, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, а саме 1136,8 грн.
Крім того, відповідно до довідки МСЕК серії 10ААВ №740084 від 6 жовтня 2014 року, а також листа №7 від 23 березня 2015 року ОСОБА_4 встановлено І-шу Б групу інвалідності, категорії загальне захворювання, на підставі виписки-епікризу КУ «Одеська обласна клінічна лікарня», де причиною госпіталізації була політравма, отримана в ДТП 31 травня 2014 року.
Заявлені органом досудового слідства до відшкодування з обвинуваченого судові витрати на суму 442,26 грн., пов`язані з проведенням у справі транспортно - трасологічної експертизи, підлягають задоволенню в повному обсязі.
При призначенні покарання обвинуваченому суд визнає його щире каяття, факт першого притягнення до кримінальної відповідальності, перебування на його утриманні непрацездатної матері, а також позицію потерпілої, яка не вимагає призначення суворого покарання, в якості обставин, які пом`якшують покарання.
Суд констатує про відсутність обставин, які б обтяжували покарання.
Суд також враховує дані про ОСОБА_7 , як про особу, що має постійне місце проживання, роботи, позитивні за цими місцями характеристики, а також його публічне вибачення перед потерпілою.
З урахуванням вищевикладеного та позиції потерпілої, суд вважає можливим виправлення ОСОБА_7 без відбуття покарання у виді позбавлення волі із встановленням мінімального іспитового строку, у зв`язку із чим, до нього слід застосувати положення ст.75 КК України.
Крім того, враховуючи майже 40 річний бездоганний, попередній водійський стаж ОСОБА_7 , відсутність у нього іншої спеціальності та професійних навичок, його вік, а також потребу, як подальшого утримання власної родини, так і відшкодування заподіяної потерпілій шкоди, суд вважає необхідним не позбавляти його права керувати транспортними засобами.
Керуючись ст.ст.368, 374 КПК України, суд,
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 до обвинуваченого ОСОБА_7 та ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна», третя особа ТОВ «АВТОПЛЮС», - задовольнити частково.
Стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування моральної шкоди 3292 (три тисячі двісті дев`яносто дві) грн. 29 коп.
В задоволенні інших позовних вимог потерпілої ОСОБА_4 до обвинуваченого відмовити.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати на суму 442 (чотириста сорок дві) грн.26 коп.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Суворовський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити учасникам судового розгляду.
Головуючий ОСОБА_1