У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Редьки А.І.,

суддів

Скотаря А.М., Шевченко Т.В.,

за участю прокурора

Опанасюка О.В.,

розглянула
в судовому засіданні в м.Києві 13 листопада 2008 року кримінальну справу за
касаційним поданням першого заступника прокурора Луганської області на вирок
Антрацитівського міськрайонного суду Луганської області від 29 листопада 2007
року, яким засуджено

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження,

в силу ст. 89 КК України не судимого,

- за
ч.1 ст. 209 КК України на 3 роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати
матеріально-відповідальні посади строком на 2 роки та з конфіскацією коштів,
одержаних злочинним шляхом, у розмірі 500 грн.;

- за
ч.2 ст. 190 КК України на 2 роки позбавлення волі;

- за
ч.3 ст. 358 КК України на 2 роки обмеження волі, на підставі ст.ст. 70, 72 КК
України за сукупністю злочинів остаточно на 4 роки позбавлення волі з
позбавленням права обіймати матеріально-відповідальні посади строком на 2 роки
та з конфіскацією коштів, одержаних злочинним шляхом, у розмірі 500 грн., а на
підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з
іспитовим строком на 2 роки та покладено обов'язки, передбачені ст. 76 КК
України.

Постановлено стягнути із засудженого на користь
кредитного союзу “Фінансово-кредитної компанії” “Українські кредити” 13 732
грн. 59 коп.

В апеляційному порядку справа не
розглядалась.

За наведених у вироку обставин
ОСОБА_1засуджено за те, що він у жовтні 2006 року у м.Антрациті Луганської
області за попередньою змовою з особою матеріали справи щодо якої виділено в
окреме провадження у зв'язку із її розшуком, використовуючи підроблену довідку,
незаконно оформив кредитний договір в Антрацитівському відділенні кредитного
союзу “Фінансово-кредитної компанії” “Українські кредити” і отримав грошовий
кредит на суму 5 000 грн., які передав вказаній особі, за що отримав від неї
грошові кошти у розмірі 500 грн. і які витратив на оплату комунальних послуг.

У касаційному поданні прокурор у зв'язку із неправильним застосуванням кримінального закону
просить вирок щодо ОСОБА_1змінити. Виключити із обвинувачення ч.1 ст. 209 КК
України і визнати ОСОБА_1 винним за ч.2 ст. 190, ч.3 ст. 358 КК України і
призначити покарання за ч.2 ст. 190 КК України на 2 роки позбавлення волі, за
ч.3 ст. 358 КК України на 2 роки обмеження волі, на підставі ст.70 КК України
за сукупністю злочинів остаточно на 2 роки позбавлення волі, а на підставі
ст.75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим
строком на 2 роки.

В частині цивільного позову прокурор просить вирок
скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд в порядку цивільного
судочинства.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав
касаційне подання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи
касаційного подання, колегія суддів вважає, що воно підлягає задоволенню за
таких підстав.

Згідно з роз'ясненнями, що містяться у п.1 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від 15 квітня 2005 року № 5 “Про практику застосування судами законодавства про
кримінальну відповідальність за легалізацію (відмивання) доходів, одержаних
злочинним шляхом”, відповідно до ч.1 ст. 209 КК України обов'язковою умовою, за
якої настає відповідальність за легалізацію (відмивання) доходів, одержаних
злочинним шляхом, є одержання таких доходів унаслідок вчинення
визначеного у п.1 примітки до ст.209 КК України суспільно
небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню)
доходів.

За змістом п.1 примітки до ст.209 КК України суспільно
небезпечним протиправним діянням, що передувало легалізації (відмиванню)
доходів є діяння, яке згідно з Кримінальним кодексом України є злочином і за
яке відповідною статтею чи частиною статті цього Кодексу передбачено покарання
у виді позбавлення волі на строк не менше трьох років.

Санкції ч.2 ст. 190 та ч.3 ст. 358 КК України
передбачають покарання, яке не перевищує трьох років позбавлення волі.

Таким чином, злочини, передбачені ч.2 ст. 190 та ч. 3 ст.
358 КК України, не є тими діяннями, що передували легалізації відмиванню
доходів.

Крім того, об'єктивна сторона злочину, передбаченого
ст.209 КК України, виражається в придбанні, володінні чи використанні коштів
або іншого майна, здійсненні фінансової операції чи укладанні угоди з такими
предметами, а також вчиненні дій, спрямованих на приховання чи маскування
злочинного походження таких коштів або іншого майна чи володіння ними, прав на
такі кошти або майно.

Обов'язковою ознакою суб'єктивної сторони злочину є мета
легалізації - надання правомірного вигляду володінню, користуванню і
розпорядженню предметами, зазначеними в ст.209 КК України, або приховання чи
маскування їх злочинного походження.

Тому в діях засудженого відсутні ознаки об'єктивної та
суб'єктивної сторони злочину, передбаченого ст. 209 КК України, оскільки,
отримавши грошові кошти шляхом обману, ОСОБА_1 використав їх на загальні
потреби - сплату комунальних послуг, і ним не було вчинено будь-яких дій,
направлених на приховування чи маскування їх злочинного походження, а тому ч.1
ст. 209 КК України підлягає виключенню з об'єму пред'явленого йому
обвинувачення.

Що стосується цивільного позову, то колегія суддів теж
погоджується із доводами, зазначеними у
касаційному поданні прокурора, про безпідставність і необгрунтованість його
стягнення із ОСОБА_1на користь кредитного союзу “Фінансово-кредитної компанії”
“Українські кредити”, у зв'язку з чим вирок в цій частині підлягає скасуванню,
а справа - направленню на новий судовий розгляд в порядку цивільного
судочинства.

З огляду на наведене, керуючись ст.ст. 394-396 КПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційне подання прокурора першого
заступника прокурора Луганської області задовольнити.

Вирок Антрацитівського міськрайонного суду Луганської
області від 29 листопада 2007 року щодо ОСОБА_1 змінити, виключити із
обвинувачення ч.1 ст. 209 КК України і вважати його засудженим за ч.2 ст. 190
КК України на 2 роки позбавлення волі, за ч.3 ст. 358 КК України на 2 роки
обмеження волі, на підставі ст.ст.70, 72 КК України за сукупністю злочинів
остаточно на 2 роки позбавлення волі, а на підставі ст.75 КК України звільнити
від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки та покласти
обов'язки, передбачені ст. 76 КК України.

Цей же вирок в частині вирішення цивільного позову
скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд в порядку цивільного
судочинства.

Судді:

Редька А.І. Скотарь А.М. Шевченко Т.В.