Справа № 11-458 2007 року Головуючий в 1-й інстанції: Коваль Ф.І.
Категорія: ст. ст. 152 ч. 1,185 ч. 1 КК України Доповідач: Цугель І.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2007 року
Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду
Хмельницької області в складі:

Головуючого-судді Шершуна В.В., суддів
Цугеля І.М., Дуфнік Л.М., з участю прокурора
Бардецького О.І., адвокатів ОСОБА_1,
ОСОБА_2

розглянула у
відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальну справу за апеляціями адвоката ОСОБА_1 в інтересах засудженого ОСОБА_3 та прокурора
Деражнянського району на вирок Деражнянського районного суду від 15 травня 2007
року.

Цим вироком:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року
народження, уродженця та жителя АДРЕСА_1, українця, громадянина України, освіта середня, не
одруженого, не працюючого, раніше судимого 27
вересня 2004 року Старосинявським районним судом за ст.ст. 185 ч. 5,
69 КК України на 3 роки позбавлення волі, ухвалою колегії суддів Судової палати з кримінальних справ апеляційного
суду Хмельницької області від 14 березня 2007 року вирок вказаного суду змінено
і призначено покарання за ст.ст. 185 ч.3, 69; 185 ч.
4, 69; 185 ч. 5, 69; 70 КК України 3 роки позбавлення волі, -

засуджено:

· за ст. 152 ч. 1 КК України на 4 роки позбавлення волі;

· за ст. 185 ч. 1 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення
волі.

На підставі ст. 70 ч. 1 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, призначено покарання у вигляді 4
років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч. 4 КК України, шляхом часткового приєднання покарання за вироком Старосинявського районного суду від
27 вересня 2004 року, зміненого ухвалою колегії
суддів Судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Хмельницької області від 14 березня 2007 року, остаточно призначено
покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_4 900 грн.
матеріальної та 10000 грн. моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_3 судові витрати по справі за проведення судово-медичних молекулярно-біологічних експертиз в
розмірі 523 грн. 08 коп. та в розмірі 348 грн. 72 коп. на
користь Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру
МВС України.

Міру запобіжного заходу засудженому залишено попередню - підписку про
невиїзд.

2

Долю речових доказів вирішено згідно вимог закону.

За вироком суду, в ніч на 14 листопада 2004 року в смт. Летичеві,
перебуваючи в стані сп'яніння, ОСОБА_3 вчинив
зґвалтування ОСОБА_4 та таємне викрадення належного їй
майна.

Після перебування в кафе, ОСОБА_3 відвіз своїм автомобілем потерпілу за місцем її проживання по АДРЕСА_2. Проте на вимогу ОСОБА_4
автомобіль не зупинив, а наніс їй удар кулаком в
обличчя, внаслідок чого вона втратила свідомість. В наступному засуджений
відвіз її до недобудованого будинку своїх батьків по АДРЕСА_3, де із застосуванням фізичного насильства витягнув потерпілу з автомобіля. При цьому він знову наніс їй удар, від якого
вона втратила свідомість, відніс її в приміщення літньої кухні, де із
застосуванням фізичного насильства залив горілку в ротову порожнину потерпілої. Привівши її таким чином в безпорадний стан, вступив з
нею в статеві зносини. Після вчинення таких дій,
засуджений викрав у неї речі на загальну суму 860 грн.

В апеляції, як вбачається з її змісту, адвокат ОСОБА_3 просить скасувати вирок
суду, справу закрити за відсутністю в його діях складу злочину.

Висновок суду про доведеність вини засудженого ґрунтується на
непослідовних, суперечливих, неправдивих показах
потерпілої ОСОБА_4, яким не дана належна правова оцінка. На підтвердження вини по зґвалтуванню суд взяв до уваги недопустимі
докази, оскільки вони зібрані з порушенням
чинного законодавства, до порушення кримінальної справи стосовно ОСОБА_3 за ст.
152 КК України. Суд не взяв до уваги докази, які спростовують обвинувачення. На досудовому слідстві було порушено права на
захист ОСОБА_3, оскільки на певному етапі
розслідування справи його інтереси захищав фахівець в галузі права, а не
професійний адвокат. Клопотання ОСОБА_3 та його захисника про призначення відповідних повторних експертиз судом
безпідставно відхилялись без вирішення цих питань в нарадій кімнаті.

В своїй апеляції прокурор просить скасувати вирок суду через неправильне застосування кримінального закону при призначенні
покарання, через м'якість призначеного покарання, просить постановити новий
вирок, яким засудити ОСОБА_3 за ст. 152 ч. 1 КК України на 5 років позбавлення волі, за ст. 185 ч. 1 КК України на 1 рік
6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 70
ч. 1 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, призначити йому покарання у
вигляді 6 років позбавлення волі. На підставі ст. 71
ч. 1 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання покарання за вироком Старосинявського районного суду
від 27 вересня 2004 року, зміненого
ухвалою колегії суддів Судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Хмельницької області від 14 березня
2007 року, остаточно призначити йому покарання у вигляді 8 років позбавлення волі.

Свої вимоги прокурор мотивував тим, що при призначенні остаточного
покарання суд необґрунтовано призначив його за
сукупністю злочинів на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, оскільки нові злочини були вчинені після постановления попереднього вироку
і повинна була застосуватись ч. 1 ст. 71 КК
України. Покарання повинно було призначатись за сукупністю
вироків.

Судом не прийнято до уваги та безпідставно не визнано обтяжуючу обставину -рецидив злочину, те, що ОСОБА_3 не визнав вину, не
розкаявся в скоєному, не відшкодував завдану злочином шкоду,
зухвало поводив себе в судовому засіданні, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення, спробу уникнути
відповідальності.

Заслухавши доповідача, апелянтів, які підтримали свої вимоги, засудженого,
який підтримав апеляцію свого захисника, просив відхилити апеляцію прокурора,
представника потерпілої, який підтримав апеляцію
прокурора, заперечив апеляцію адвоката засудженого,

3

вивчивши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що вони підлягають
задоволенню частково.

Як вбачається з матеріалів справи, злочини, в скоєнні яких обвинувачувався
ОСОБА_3, були вчинені стосовно потерпілої
ОСОБА_4 в ніч на 14 листопада 2004 року.

15.11.2004 року вона звернулась в Дніпровський РВВС м. Києва з заявою про пограбування її ОСОБА_3, дала пояснення, що під час
поїздки в автомобілі останнього, у неї були провали в
пам'яті. На ранок вона виявила, що у неї були тілесні пошкодження, була відсутня нижня білизна, інший одяг був пошкоджений та
забруднений, одягнений на неї неправильно.

Аналогічні пояснення вона дала в Летичівському РВВС 19.11.2004 року.

16.11.2004 року батько потерпілої ОСОБА_4 звернувся в Летичівський РВВС з заявою
про пограбування дочки невідомою особою.

В ході перевірки вищевказаних заяв та пояснень, співробітниками
Летичівського РВВС 19.11.2004 року було оглянуто
та вилучено одяг та нижню білизну потерпілої ОСОБА_4, в яких вона була одягнена під час скоєння злочинів стосовно неї та
зразу після них. Було відібрано зразки піднігтьового вмісту пальців її рук.

24 листопада 2004 року прокурором Летичівського району було порушено кримінальну справу за фактом відкритого викрадення майна
у ОСОБА_4 за ст. 186 ч. 1 КК України.

В рамках розслідування даної справи слідчим Летичівського РВВС 13.01.2005
року було вилучено зразки крові та слини потерпілої ОСОБА_4 та ОСОБА_3, які
були направлені на судово-імунологічну експертизу згідно
постанови від 19.01.2005 року.

2004
року слідчим міліції були призначені
судово-імунологічні експертизи на предмет виявлення на одязі
потерпілої ОСОБА_4 сперматозоїдів та визначення їх групової належності, з'ясування їх походження від ОСОБА_3, була призначена
судово-цитологічна експертиза
піднігтьового вмісту пальців рук потерпілої ОСОБА_4

2005
року слідчим міліції була призначена
молекулярно-біологічна експертиза на предмет встановлення співпадання
генетичних ознак сперми ОСОБА_3 з генетичними ознаками сперми,
виявленої на одязі потерпілої ОСОБА_4

Під час допиту 21 січня 2005 року потерпіла ОСОБА_4 повідомила слідчому Летичівського РВВС про те, що в ніч на 14.11.2004 року
ОСОБА_3 зґвалтував та пограбував її і вона бажає, щоб
його притягнули до кримінальної відповідальності.

Свої покази вона підтвердила і під час очної ставки з ОСОБА_3 12.02.2005 року, під час допиту прокурором 29.04.2005 року, в заявах
прокурору Летичівського району від 07.11.2005 року та 02.03.2006 року, під час
допиту 19.11.2005 року.

Не дивлячись на заяви та повідомлення потерпілої ОСОБА_4 про вчинення стосовно неї вищевказаних злочинів, на проведення
вищезазначених слідчих дій, на наявність висновків експертиз, які вказували на
причетність ОСОБА_3 до зґвалтування, при
наявності достатніх приводів та підстав для порушення кримінальної справи за ч. 1 ст. 152 КК України, остання була
порушена прокурором лише 18.04.2006 року, майже через півтора року після
скоєння злочину.

За таких обставин, вищеописані слідчі дії по розслідуванню зґвалтування
ОСОБА_4 незаконно
проводились слідчим органів внутрішніх справ, а не прокуратури, без

4

порушення
кримінальної справи за ст. 152 КК України, що є істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону, зокрема вимог ст.ст.
112, 113 КПК України.

Оскільки висновки суду про доведеність вини ОСОБА_3 в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України, ґрунтуються на
доказах, зібраних незаконним шляхом, вирок суду підлягає
скасуванню, справа направленню прокурору на додаткове розслідування для усунення вищезазначених недоліків досудового слідства.

З врахуванням наведеного та керуючись ст.ст. 365, 366, 370, 374, 112, 113
КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляції адвоката ОСОБА_1 в інтересах засудженого ОСОБА_3 та прокурора
Деражнянського району задоволити частково.

Вирок Деражнянського районного суду від 15 травня 2007 року стосовно
ОСОБА_3 скасувати, справу направити прокурору Летичівського району для проведення
додаткового розслідування.

Запобіжний захід ОСОБА_3 залишити попередній - підписку про невиїзд.