Справа № 1-20 2007 p.
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗО січня 2007 року Гайворонський районний суд
Кіровоградської області в складі:

головуючого - судді. Поліщук В.В.

при секретарі Зеленко О.І.

з участю прокурора Медвідь В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
місті Гайвороні справу про обвинувачення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1року
народження, українця, громадянина України,
уродженця і жителя м. Миколаїв, АДРЕСА_1, не працюючого, одруженого, має на
утриманні дитину, не судимий

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 122 ч. 1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
вчинив ОСОБА_2 умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто тілесне ушкодження, яке не є
небезпечним для життя.

Злочин скоєно за слідуючих обставин.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року о 13 годині в смт. Сальково Гайворонського району по АДРЕСА_2 ОСОБА_1 умисно наніс удар кулаком правої руки в
обличчя ОСОБА_2, завдавши йому середнього ступеня тяжкості
тілесне ушкодження у вигляді закритого
перелому суставного відростку нижньої щелепи справа.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_1 визнав себе винним і пояснив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року вдень між ним і потерпілим
виникла суперечка. ОСОБА_2 вдарив його в голову. Він
наніс йому удар кулаком в голову. Після цього вони стали боротись і впали на
землю. їх розборонили. На другий день взнав, що під час бійки зламав
ОСОБА_2 щелепу. В даний час збитки потерпілому відшкодував.

Свідок ОСОБА_3 пояснив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року в обідній час між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 виникла суперечка. ОСОБА_2 замахнувся кулаком в голову ОСОБА_1, а "підсудний-правою рукою вдарив
"потерпілого в обличчя.

Згідно висновку судово-медичної експертизи НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_2 року та акту освідування від ІНФОРМАЦІЯ_3 року потерпшому ОСОБА_2 заподіяно середньої тяжкості тілесне
ушкодження (а.с. 7-8,
23-25).

2

Таким
чином вина ОСОБА_1а в умисному завданні середньої тяжкості тілесного ушкодження
доказана сукупністю достовірних і узгоджених між собою доказів.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що дії підсудного слід
кваліфікувати зач. 1 ст. 122 КК України.

Підсудний скоїв
злочин середньої тяжкості.

За місцем роботи
і проживання характеризується позитивно.

Вперше притягується до кримінальної відповідальності, розкаявся в скоєному
і відшкодував збитки, що суд визнає за обставини, що пом'якшують покарання.

Обставин, що
обтяжують покарання не встановлено.

Покарання
повинно бути у вигляді обмеження волі.

Враховуючи викладені вище обставини та особу підсудного, суд приходить до
висновку, що виправлення ОСОБА_1 можливе без відбування покарання і до нього
необхідно застосувати ст. 75
КК України.

Керуючись ст.
ст. 323, 324 КПК
України, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого
ст. 122 ч. 1 КК України і
призначити йому покарання один рік обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК
України звільнити ОСОБА_1 від відбування покарання. Призначити іспитовий строк
один рік.

На підставі ст. 76 ч. 1 КК України
покласти на засудженого обов"язки:

1)
не виїжджати за межі України на постійне проживання без
дозволу органу кримінально -
виконавчої системи;

2)
повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про
зміну місця проживання, роботи або навчання;

3)
періодично з'являтися для реєстрації в органи
кримінально-виконавчої системи.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу залишити підписку
про невиїзд з постійного місця проживання.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду
Кіровоградської області протягом 15
діб з моменту його проголошення через Гайворонський районний суд.

Суддя /підпис/ В.В. Поліщук.

ВІРНО: Райсуддя'