Справа № 464/3696/15-к
пр.№ 1-кп/464/197/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18.06.2015 року Сихівський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові обвинувальний акт у кримінальному у провадженні № 0000596 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Львова, українки, громадянки України, з неповною середньою освітою, яка не працює, не заміжня, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше судима 14 лютого 2014 року Залізничним районним судом м. Львова за ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до двох років позбавлення волі, звільнена 31.01.2015 року у зв`язку з відбуттям покарання, проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ,

за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 скоїла кримінальне правопорушення проти правосуддя за наступних обставин:

Будучи особою, відносно якої ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 30.12.2014 року встановлено адміністративний нагляд строком на один рік з наступними обмеженнями: заборона виходити з дому з 22.00 години до 6.00 години; заборона перебувати в місцях торгівлі і громадського харчування, де здійснюється продаж спиртних напоїв на розлив; заборона виїзджати за межі адміністративного району без дозволу огранів внутрішніх справ; обов`язок щопонеділка кожного місяця реєструватися в органах внутрішніх справ; ОСОБА_4 , звільнившись 31.01.2015 року з місць позбавлення волі та будучи ознайомленою із встановленими обмеженнями, зобов`язавшись прибути за адресою обраного нею місця проживання: АДРЕСА_2 та зареєструватися до 03.02.2015 року, без поважних причин, не повідомивши органи внутрішніх справ, з метою ухилення від встановленого щодо неї адміністративного нагляду, не прибула до обраного нею місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 та не зареєструвалася в органах внутрішніх справ.

В судовому засіданні ОСОБА_4 винною себе визнала повністю.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд не досліджував всі зібрані під час досудового розслідування докази, оскільки обвинувачена в судовому засіданні не оспорювала факту скоєння кримінального правопорушення проти правосуддя при вищезазначених обставинах. До таких обставин відносяться дата, час, місце, спосіб скоєння кримінального правопорушення, винуватість у скоєнні правопорушення та його мотиви, а також інші обставини, які визнані учасниками судового провадження та ними не оспорюються. Судом з`ясовано, чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст ціх обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також судом раз`яснено, що участники провадження будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апелляційному порядку.

Провина ОСОБА_4 у скоєнні інкримінуємого їй кримінального правопорушення підтверджується свідченнями самої обвинуваченої, яка в судовому засіданні підтвердила, що дійсно була ознайомлена з правилами адміністративного нагляду та встановленими заборонами і сама обрала місце проживання. Проте, у передбачений строк до обраного місця проживання не з`явилася та в органах внутрішніх справ не зареєструвалася, оскільки боялась, що її знов посадять у тюрму.

Крім того, провина ОСОБА_4 повністю підтверджується письмовими доказами, наданими стороною обвинувачення та дослідженими в судовому засіданні, а саме:

- копією вироку Залізничного районного суду м. Львова від 14.02.2014 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до трьох років позбавлення волі; ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 22.04.2014 року покарання пом`якшено та призначено два роки позбавлення волі;

- довідкою про звільнення, згідно якої ОСОБА_4 звільнена 31.01.2015 року у зв`язку з відбуттям покарання і прямує до місяця проживання за адресою: АДРЕСА_2 ,

- ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 30.12.2014 року, якою відносно ОСОБА_4 встановлено адміністративний нагляд строком на один рік, та на зворотній стороні якої зазначено, що із ухвалою ОСОБА_4 ознайомлено;

- поясненнями ОСОБА_6 , який не заперечував проти проживання Мефодьєвої за адресою: АДРЕСА_2 ;

- рапортами дільничного інспектора міліції про те, що ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 , відсутня.

Проаналізуваши та оцінивши вивчені в судовому засіданні докази, суд вважає, що всі вищезазначені докази є належними, допустимими та достовірними. Ці докази є достатніми, оскільки як окремо так і у сукупності в повній мірі доводять винуватість ОСОБА_4 в скоєнні кримінального правопорушення проти правосуддя.

Вирішуючи питання щодо кваліфікації дій обвинуваченої, суд вважає, що органами досудового розслідування правильно кваліфіковано її дії за ст. 395 КК України, оскільки ОСОБА_4 , яка звільнена з місць позбавлення волі та щодо якої встановлено адміністративний нагляд, не прибула без поважних причин у визначений строк до обраного місця проживання.

При призначенні покарання обвинуваченій, суд виходить із загальних принципів призначення покарання, що передбачені ст. 65 КК України. Суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винної, наявність обтяжуючих та пом`якшуючих покарання обставин.

Суд враховуює, що скоєне ОСОБА_4 кримінальне правопорушення відноситься до категорії правопорушень невеликої тяжкості. Суд враховує особу винної, яка раніше притягувався до кримінальної відповідальності, є судимою, судимість не знята та не погашена в передбаченому законом порядку, за місцем відбування покарання характеризується посередньо. Обтяжуючих покарання обставин не виявлено. Пом`якшуючою покарання обставиною є щире каяття.

Проте, обвинувачена має на утримання малолітню дитину: сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та є вагітною. Санкція ст. 395 КК України передбачає покарання у вигляді арешту на строк до шести місяців. Згідно ч. 3 ст. 60 КК України арешт не застосовується до вагітних жінок та до жінок, які мають дітей віком до семи років. Таким чином, з урахуванням особи винної, тієї обставини, що вона є вагітною та має малолітню дитину, яка не досягла семи років, до ОСОБА_4 не може бути застосовано передбачено санкцією ст. 395 КК України покарання.

Згідно п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» у випадку, коли санкція закону, за яким засуджується особа, передбачає лише такі покарання, які з урахуванням її віку, стану здоров`я або з іних причин не можуть бути до неї застосовані, суд ухвалює обвинувальний вирок та звільняє засудженого від покарання.

Оскільки з врахуванням особи обвинуваченої (вагітність та наявність дитини, яка не досягла семи років) до неї не може бути застововано передбачене санкцією ст. 395 КК України покарання, ОСОБА_4 підлягає звільненню від покарання.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 60, 65-67, 395 КК України, п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», ст.ст. 9, 10, 21-23, 25-26, 94, 349, 367, 368, 370, 374 КПК України, суд -

П Р И С У Д И В :

ОСОБА_7 визнати винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України.

Звільнити ОСОБА_4 від покарання.

Запобіжний захід стосовно засудженої ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буте скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: