АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 лютого 2015 року м. Дніпропетровськ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця
такого, що не має судимостей,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі прокурор, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, просить скасувати вирок суду у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк два роки. Посилається на те, що обвинуваченому було призначено покарання, яке не відповідає його особі, тяжкості скоєного, наслідкам, котрі настали після вчинення кримінального правопорушення, і буде не достатнім для його виправлення.
Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2014 року ОСОБА_6 засуджено за ст. 336 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк два роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю два роки та покладено обов`язки, передбачені п.п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України.

ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні за обставин, детально викладених у вироку, ухилення від призову за мобілізацією.

Як установив суд, 26 серпня 2014 року військовозобов`язаний ОСОБА_6 на виконання Указу Президента України № 607/2014 «Про часткову мобілізацію» для проходження медичного огляду прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 , за висновком медичного огляду був визнаний придатним до військової служби та того ж дня у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 відкрито від подальшого призову за мобілізацією відмовився.
28 серпня 2014 року близько 07.30 год. ОСОБА_6 до пункту відправлення за адресою: АДРЕСА_2 не прибув.
Таким чином, військовозобов`язаний ОСОБА_6 всупереч вимог ст. 65 Конституції України, ст.ст. 1, 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України № 607 від 21 липня 2014 року «Про часткову мобілізацію» з метою ухилитися від призову за мобілізацією, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно, будучи належним чином попередженим про прибуття, придатним за станом здоров`я для проходження військової служби та не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, без поважних причин від призову за мобілізацією відмовився.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, прокурора ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просив залишити вирок без зміни, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин провадження, які не оспорювалися в апеляційній скарзі, не перевіряються. Тому суд апеляційної інстанції виходить з того, що було встановлено вироком районного суду.

Висновки суду про доведеність винності ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, підтверджені зібраними у провадженні доказами, які досліджені й правильно оцінені судом та обгрунтовано покладені ним в основу вироку, і в скарзі не заперечуються. Кваліфікація дій ОСОБА_6 за ст. 336 КК України також є правильною і в апеляційній скарзі не оспорюється.

Призначене ОСОБА_6 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України і воно є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Що ж стосується тверджень прокурора про м`якість призначеного обвинуваченому покарання у зв`язку зі застосуванням ст. 75 КК, вони є непереконливими.

Відповідно до ст. 65 КК суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до вимог ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання, зокрема, у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого від відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням.

Звільняючи ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, суд врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу винного, а також те, що він працює, за місцем проживання характеризується з позитивної сторони, має на утриманні малолітню дитину 2012 року народження, його дружина перебуває на Д-обліку з приводу вагітності, вину визнав, щиро розкаявся у вчиненому і, дійшовши обгрунтованого висновку про можливість виправлення засудженого від відбування покарання, правильно звільнив його від відбування покарання з випробуванням. Тому доводи апеляційної скарги про неправильне застосування ст. 75 КК колегія суддів визнає безпідставними.

З огляду на це наведені в апеляційній скарзі прокурора доводи про те, що призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого і за своїм видом є невиправдано м`яким, не впливають на відповідність призначеного покарання і не містять достатніх даних про призначення покарання без застосування ст. 75 КК.

Доводи апеляційної скарги і матеріали кримінального провадження не містять вказівок на порушення вимог кримінального процесуального закону, які були би підставами для зміни або скасування вироку.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що не має підстав вважати призначене обвинуваченому покарання несправедливим.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, залишити без задоволення.
Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2014 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення.

На судові рішення першої та апеляційної інстанцій щодо ОСОБА_6 може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді
______________ _________________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4