АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 646/561/15-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-сс/790/146/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
5 лютого 2015 року м. Харків
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6
захисника - ОСОБА_7
підозрюваного - ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу старшого прокурори Червонозаводського району м. Харкова на ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20 січня 2015 року про відмову в продовженні строку застосування до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у кримінальному провадженні №0002907,-
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20 січня 2015 року в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Червонозаводського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області підполковника міліції ОСОБА_9 про продовження строку застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у кримінальному провадженні №0002907 - відмовлено.
19.01.2015 року до слідчого судді надійшло зазначене клопотання, погоджене старінні прокурором прокуратури Червонозаводського району м.Харкова ОСОБА_6 , про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відношенні ОСОБА_8 .
В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що досудовим розслідування встановлено, що ОСОБА_8 15 листопада 2014 року приблизно о 16.00 годин знаходячись у квартирі ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_1 , маючи умисел, спрямований на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_11 , та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння т передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті ОСОБА_11 та бажаючи її настання, в присутності власника квартири ОСОБА_10 , а також ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , і ґрунті раптово виниклих неприязнених відносин, взяв у праву руку наявний у нього при сої ніж і реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на позбавлення життя ОСОБА_14 наніс зі значною силою гострою колото-ріжучою частиною ножа у напрямку спереду один удар в область живота ОСОБА_11 , де розташовані життєво-важливі органи людини.
Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_11 не зміг встояти на ногах та присутні цих подіях ОСОБА_10 та ОСОБА_13 , підхопивши його під руки, почали виводити з квартири по дальшого транспортування до медичного закладу з метою надання потерпілому медичної допомоги.
В той же час, ОСОБА_8 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел,спрямований протиправне заподіяння смерті ОСОБА_11 , наздогнав потерпілого на сходах під`їзду вказаного будинку, з метою подальшого нанесення ножем потерпілому тілесних ушкоджень, так не зміг довести свої злочинні дії до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки він був зупинений ОСОБА_10 та ОСОБА_13 , які припинили протиправні дії ОСОБА_15 та доставили ОСОБА_11 до медичного закладу, де йому була надана невідкладна медична допомога.
В результаті неправомірних дій ОСОБА_8 потерпілий ОСОБА_11 , згідно висновку судово-медичної експертизи 4021-ая/14 від 29.12.2014, отримав одне проникаюче колото-різане поранення передньої поверхні животу в епігастральній області зліва, що супроводжувалось ушкодженням 3 сегменту печінки та ускладненням у вигляді внутрішньочеревного крововиливу 1 ступеню, яке за ступенем тяжкості відноситься до тяжких тілесних ушкоджень критерієм небезпечності для життя.
Дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 115 КК України
Слідчий вважає, що вина ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину повністю стверджується зібраними у справі доказами: показаннями підозрюваного, потерпілого та підків, висновками судово-медичних експертиз про наявні тілесні ушкодження у потерпілого, поведеними слідчими експериментами та висновками додаткових судово-медичних експертиз.
Слідчий зазначає у своєму клопотанні, що завершити досудове розслідування до закінчення строку обраного відносно ОСОБА_8 домашнього арешту не виявляється можливим, скільки після отримання 12.01.2015р. низки судово-медичних експертиз необхідно призначити додаткові експертизи, провести слідчі експерименти з участю свідка ОСОБА_13 , додаткові удово-медичні експертизи, додатково допитати свідків та провести між ними та підозрюваним одночасні допити, виконати вимоги ст.290 КПК України, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.
В той же час, на переконання слідчого, існує ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачена відповідальність у вигляді позбавлення волі строком понад 7 років, а також ризик незаконного впливу на потерпілого ОСОБА_11 , а також свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_13 , оскільки з останніми він підтримує дружні та ділові стосунки, може вчинити інше кримінальне правопорушення, залишаючись на свободі.
Як зазначає у своєму клопотанні слідчий, отримані під час досудового розслідування докази та обставини скоєного злочину свідчать про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного ОСОБА_8 .
В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, пояснивши, що на цей час досудове розслідування кримінального провадження не завершено, оскільки необхідно провести певні слідчі дії, у тому числі, отримати результати судово-медичних експертиз. Крім того, на думку, прокурора, не змінилися ті ризики, які існували під час обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Слідчий також в судовому засіданні підтримав своє клопотання.
Захисник заперечувала проти клопотання слідчого, посилаючись на відсутність визначених законом ризиків неналежної процесуальної поведінки ОСОБА_8 , а також ту обставину, що продовження строку досудового розслідування не залежить у даному випадку від поведінки підозрюваного.
Підозрюваний ОСОБА_8 підтримав думку свого захисника.
Вислухавши сторони, дослідивши матеріали клопотання, приходжу до наступного.
16.11.2014р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002907 було внесено відомості про те. що ОСОБА_8 15.11.2014р. приблизно о 16.00 годині, знаходячись у квартирі ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_2 , умисно наніс ушкодження ОСОБА_11 , який внаслідок цього отримав проникаюче колото-різане поранення животу.
18.11.2014р. орган досудового розслідування повідомив ОСОБА_8 про підозру вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження - умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння,що спричинило розлад здоров`я, поєднаний зі стійкою втратою працездатності не менш, як на одну третину.
Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 20.11.2014 було обрано запобіжний захід підозрюваному ОСОБА_8 у вигляді домашнього арешту.
Допитаний 21.11.2014р. потерпілий ОСОБА_11 пояснив, що коли він знаходився квартирі свого знайомого ОСОБА_10 , ОСОБА_8 з невідомих йому причин навмисно наніс йому удар ножем у область живота.
Згідно з висновком судово-медичної експертизи №4021-ая/14 від 29.12.2014р. на момент надходження ОСОБА_16 до стаціонару 15.11.2014р. у нього мало місце одне проникаю1 колото-різане поранення передньої поверхні животу у епігастральній області зліва, і супроводжувалося ушкодженням 3-го сегменту печінки та ускладнилося внутрішньочеревні крововиливом 1-го ступеню, яке утворилося від дії гострого предмету, який має колючо-ріжучі властивості, та яке за ступенем тяжкості відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критеріям небезпеки для життя. Вказане колото-ріжуче поранення могло при обставинах, на які вказує потерпілий ОСОБА_11 у ході проведення слідче експерименту від 19.12.2014р., а саме, в результаті однократного удару гострою колючо-ріжучою частиною ножа у область животу у напрямку спереду назад.
Допитані під час досудового розслідування свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_13 пояснювали, що конфліктів у підозрюваного та потерпілого не було, а нанесення ОСОБА_17 тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_11 сталося випадково.
12.01.2015р. орган досудового розслідування повідомив ОСОБА_8 про зміну раніше пред`явленої підозри, а саме - у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 України, тобто закінчений замах на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
Як зазначається у деталізації до протоколу допиту потерпілого ОСОБА_11 21.11.2014р., останній пояснював слідчому, що у день допиту до нього приходив ОСОБА_8 , який пропонував йому 1000 грн. та запевняв, що йому нічого не погрожує та він може звідси поїхати а також що він знає, де проживає потерпілий та що у потерпілого є сім`я та дитини.
Разом з тим, ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м.Харкова 14.01.2015р. було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про заміну обраного відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
При цьому, 14.01.2015р. у судовому засіданні під час розгляду слідчим суд клопотання слідчого про зміну запобіжного заходу потерпілий ОСОБА_11 пояснив, ніяких погроз на його адресу чи на адресу його родини від підозрюваного або інших осіб надходило.
Що стосується особистої ситуації підозрюваного ОСОБА_8 , то він раніше не судимий, працює спеціалістом з економічної безпеки відділу по роботі з органами державної виконавчої служби та контролю юридичного департаменту Комунального підприємством «Харківводоканал», позитивно характеризується за місцем роботи та місцем проживання, постійне зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання за адресою АДРЕСА_3 , неодружений.
Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу, забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення встановлення обставин кримінального правопорушення;
незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерт: спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, сому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчинені особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстав гідному судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом
Згідно зі ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий судця, суд на підставах наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі:
вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінальної правопорушення;
тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного звинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого в підозрюється, обвинувачується;
вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;
міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійно проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;
наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;
репутацію підозрюваного, обвинуваченого;
майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;
наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;
дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, які вони застосовувалися до нього раніше;
наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінальне правопорушення;
розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, а розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Згідно з ч.3 ст.176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
Таким чином, проаналізувавши всі вищевказані обставини, суддя прийшов до висновку про те, що під час розгляду даного клопотання слідчого стороною обвинувачення не було над. достатніх та належних доказів на підтвердження існування ризику незаконного впливу потерпілого та свідків, а також вчинення підозрюваним нового кримінального правопорушення
Сама ж по собі тяжкість злочину, вчинення якого інкримінується ОСОБА_8 органів досудового розслідування не може бути підставою для обрання відносно нього такого суворого запобіжного заходу як домашній арешт.
В той же час, враховуючи особисту ситуацію обвинуваченого, який не має міцних соціальних зв`язків за місцем свого мешкання у м.Харкові, існує ймовірність ризику переховування його від органу досудового розслідування. Ця обставина є умовою для обрання такого запобіжного заходу підозрюваному як особисте зобов`язання.
На зазначену ухвалу слідчого судді прокурор подав до Апеляційного суду Харківської області апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати і постановити нову ухвалу та продовжити відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Обґрунтовує апеляцію прокурор своєю незгодою з ухвалою слідчого судді та тим, що існують ризики передбачені ст.177 КПК України і що підозрюваний скоїв особливо тяжкий злочин, може переховатися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків.
Крім того, такий запобіжний захід, як особисте зобов`язання недостатній для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні слідчого.
Заслухавши суддю доповідача, прокурора що просив задовольнити апеляцію, захисника та підозрюваного що заперечували проти її задоволення , перевіривши матеріали справи та розглянувши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає задоволенню.
При розгляді клопотання слідчого суд дійшов до висновків, які колегія суддів вважає обґрунтованими.
Доводи апеляції прокурора щодо безпідставності обрання судом менш суворого запобіжного заходу спростовується наступним.
Так, відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого, суд, з дотриманням вимог ст.ст.177,178 КПК України на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінив всі обставини, передбачені ст.177,178 КПК України, що враховуються при обранні та продовженні запобіжного заходу, належним чином мотивував своє рішення, вказавши в ухвалі про відсутність доказів наявності ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може незаконно впливати на потерпілого, свідків чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, або вчинити нове кримінальне правопорушення.
В оскаржуваній ухвалі слідчим суддею по суті вказано на відсутність обставин передбачених п.3 ст.194 КПК України таким чином на ці обставини прокурор посилається в апеляції безпідставно.
Посилання прокурора на порушення слідчим суддею вимог ч.4 ст.194 КПК України не обґрунтоване і не знайшло свого підтвердження..
Таким чином, слідчий суддя виніс ухвалу у відповідності з вимогами ч.4 ст.194 КПК України.
В клопотанні слідчого не зазначені обґрунтування неможливості запобігання ризикам передбачених ст.177 КПК України шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів..
Таким чином, під час розгляду клопотання слідчим суддею не здобуто, а прокурором не доведено наявність доказів того, що до підозрюваного не може бути застосований більш м*який запобіжний захід.
Не здобуті зазначені вище докази і під час розгляду апеляції на ухвалу слідчого судді, прокурор не зміг довести їх наявність.
Суд, обираючи запобіжний захід, оцінив в сукупності обставини, визначені ст.178 КПК України, а також те, що підозрюваний раніше до кримінальної відповідальності не притягався, має постійне місце проживання та місце роботи, а тому прийшов до обґрунтованого висновку, що особисте зобов`язання ОСОБА_8 та виконання обов`язків передбачених ч.5 ст.194 КПК України, забезпечить його належну процесуальну поведінку.
З даним висновком слідчого судді погоджується і колегія суддів.
За таких обставин, ухвала слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20.01.2015 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання винесена обґрунтовано, відповідає вимогам КПК України, а тому підстав для її скасування з приводів зазначених в апеляції колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст. 392,404,405,407,418,419,422,423 КПК України, колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20 січня 2015 щодо відмови в задоволенні клопотання слідчого про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у відношенні ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й відповідно до вимог ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий:
Судді: