У х в а л а

І М
Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі :

головуючого

Кравченка К.Т.,

суддів

Кривенди О.В., Пошви Б.М.,

за
участю: прокурора засудженого

Волошиної Т.Г. ОСОБА_1

розглянула в судовому засіданні у м. Києві 14 серпня 2008
року кримінальну справу за касаційними скаргами засудженого ОСОБА_1, захисника засудженого ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та касаційним поданням прокурора, який брав участь у розгляді
справи апеляційним судом як судом першої інстанції, на вирок Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 9 квітня 2008 року щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Цим вироком

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, громадянина України, уродженця
та мешканця м. Керчі Автономної Республіки Крим, раніше не судимого,

засуджено:

- за
п. п. 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України до довічного позбавлення волі з
конфіскацією майна, яке є його власністю;

- за ч. 2 ст. 185
КК України на три роки позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 185
КК України на чотири роки позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 187
КК України на вісім років позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є його
власністю;

- за ч. 4 ст. 187
КК України на чотирнадцять років позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є
його власністю;

- за ст. 304 КК
України на три роки шість місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів,
шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_1 визначено
остаточне покарання - довічне позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є його
власністю;

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, громадянина України, уродженця
та мешканця м. Керчі Автономної Республіки Крим, раніше не судимого,

засуджено:

- за
п. п. 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України на чотирнадцять років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 187
КК України на сім років позбавлення волі;

- за ч. 4 ст. 187
КК України на дванадцять років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів,
шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_2 визначено
остаточне покарання - чотирнадцять років позбавлення волі.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь потерпілих:
ОСОБА_4 - 1252,50 гривень, ОСОБА_5 - 1300 гривень, ОСОБА_6 - 1080 гривень,
ОСОБА_7 - 695 гривень, ОСОБА_8 - 600
гривень, ОСОБА_9 - 120 гривень,
ОСОБА_10 - 2025 гривень, ОСОБА_11 - 1624 гривні, ОСОБА_12 - 1589 гривень,
ОСОБА_13 - 213 гривень, ОСОБА_14 -
8611,94 гривень на відшкодування матеріальної шкоди, та 250 000 гривень
моральної шкоди.

Крім того, постановлено стягнути з законного представника
засудженого ОСОБА_3 - ОСОБА_2 на користь ОСОБА_13 213 гривень, ОСОБА_14 - 7611,94 гривень на відшкодування матеріальної
шкоди та 100 000 гривень моральної шкоди.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнано винними у вчиненні таких
злочинів.

15 вересня 2005 року, приблизно о 10-й годині, ОСОБА_1,
перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, з метою заволодіння чужим майном,
за попередньою змовою з невстановленими особами, на вулиці Горького в м. Керчі,
підійшли до володільця автомобіля “Волга”, р.н. НОМЕР_1, ОСОБА_4 і попрохали
відвезти їх на пляж “Молодіжний”, де в безлюдному місці, застосовуючи
насильство, небезпечне для життя і здоров'я потерпілого, заволоділи його майном
на загальну суму 1 247,50 гривень.

1 червня 2007 року, приблизно о 12-й годині, ОСОБА_1,
таємно викрав з палати № 15 лор- відділення лікарні ТМВ № 3 м. Керчі майно
потерпілої ОСОБА_5 на загальну суму 1 300 гривень.

4 червня 2007 року, приблизно о 12-й годині 15 хвилин,
ОСОБА_1 таємно викрав з роздягальні операційного блоку онкологічного диспансеру
цієї ж лікарні майно потерпілих ОСОБА_6 на загальну суму 1080 гривень, ОСОБА_7
на загальну суму 695 гривень та ОСОБА_8 на суму 600 гривень.

15 червня 2007 року, приблизно о 17-й годині, ОСОБА_1
таємно викрав з цеху бази механізації м. Керчі майно потерпілого ОСОБА_15 на
загальну суму 1 800 гривень.

23 червня 2007 року, приблизно о 18-й годині, ОСОБА_1,
перебуваючи в магазині “Тиритака” в м. Керчі таємно викрав майно потерпілої
ОСОБА_9 на загальну суму 1 420 гривень.

24 липня 2007 року, приблизно о 20-й годині, перебуваючи
біля літнього майданчика бару “Апельсин в м. Керчі, таємно викрав майно
потерпілого ОСОБА_10 на загальну суму 1 925 гривень.

27 липня 2007 року, приблизно о 15-й годині 30 хвилин,
ОСОБА_1, перебуваючи на території пляжу, розташованого в пансіонаті “Київ” м.
Керчі, таємно викрав майно потерпілого ОСОБА_11, на загальну суму 1 624
гривень.

18 серпня 2007 року, приблизно о 21-й годині, ОСОБА_1,
перебуваючи в приміщенні магазину “Сільпо” м. Керчі, таємно викрав майно
потерпілої ОСОБА_12, на загальну суму 1 589 гривень.

Наприкінці вересня 2007 року ввечері ОСОБА_1, ОСОБА_2 та невстановлена особа, за
попередньою змовою між собою, перебуваючи на вулиці Тополєвій міста Сімферополя,
з метою заволодіння чужим майном, із застосуванням насильства, небезпечного для
життя і здоров'я потерпілого, вчинили напад на ОСОБА_13 та заволоділи його
майном на суму 426 гривень.

13 жовтня 2007 року, приблизно о 20-й годині 30 хвилин,
ОСОБА_1, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, в квартирі АДРЕСА_1,
вступив у злочинну змову з неповнолітнім ОСОБА_2 на вчинення розбою та умисного
вбивства ОСОБА_16 і ОСОБА_17

Згідно з розробленим планом ОСОБА_2 під приводом здачі
металобрухту повинен був проникнути до квартири потерпілих, ударами обуха
сокири по голові позбавити їх свідомості, після чого впустити у помешкання
ОСОБА_1 та разом із ним заволодіти майном ОСОБА_16. Для реалізації цього злочинного наміру ОСОБА_1
дав ОСОБА_2 сокиру, що зберігалася на балконі, а сам взяв кухонний ніж,
сховавши його в правий рукав одягнутої на ньому спортивної куртки. Сокиру
ОСОБА_2 сховав під спортивну кофту, засунувши топорище за ремінь своїх брюк.
Для імітації здачі металобрухту ОСОБА_2 взяв алюмінієву кварту.

Цього ж дня, приблизно о 21-й годині ОСОБА_1 і ОСОБА_2,
перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, прийшли до квартири АДРЕСА_2, де
мешкало подружжя ОСОБА_16. На дзвінок ОСОБА_2 двері квартири відчинив ОСОБА_16,
який погодився прийняти запропоновану кварту за металобрухт і впустив ОСОБА_2
до помешкання, де знаходилась і ОСОБА_17 Діставши сокиру, ОСОБА_2 завдав її
обухом удару по голові ОСОБА_16, від чого той знепритомнів і впав на підлогу.
Після цього ОСОБА_2 завдав двох ударів обухом сокири по голові ОСОБА_17, яка
також знепритомніла і впала. ОСОБА_2 відчинив вхідні двері й впустив у квартиру
ОСОБА_1, де вони разом заволоділи майном потерпілих на загальну суму 5 330
гривень.

Коли ОСОБА_16 отямився, ОСОБА_1 завдав йому трьох ударів
принесеним із собою ножем, а ОСОБА_2 - удару обухом сокири по голові. Від
отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_16 помер.

Через деякий час опритомніла ОСОБА_17 і підвелася з
підлоги. Тоді ОСОБА_1, діючи за раніше розробленим планом, умисно завдав
потерпілій трьох ударів кухонним ножем. Від отриманих тілесних ушкоджень
ОСОБА_17 померла.

Після вчинення цього злочину ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
заволодівши майном потерпілих, зникли з місця події.

Крім того, ОСОБА_1, достовірно знаючи, що ОСОБА_2 є
неповнолітнім, умисно, з метою викликати в нього прагнення взяти участь у
вчиненні злочинів, шляхом психічного впливу у виді умовляння, втягнув ОСОБА_2 у
злочинну діяльність за вищевикладених обставин.

Прокурор у касаційному поданні зазначає, що ОСОБА_2
за ч.4 ст. 187 КК України призначено
покарання з порушенням вимог ст. 102 КК України. Просить вирок апеляційного
суду щодо ОСОБА_2 змінити, призначивши йому за ч. 4 ст. 187 КК України
покарання з урахуванням вимог ст. 102 КК України.

У касаційній скарзі та доповненнях до неї засуджений ОСОБА_1 посилається на
однобічність і неповноту досудового та судового слідства, невідповідність
висновків суду фактичним обставинам справи, допущені істотні порушення вимог
кримінально-процесуального закону. Зокрема, ОСОБА_1 стверджує, що
інкримінованих йому крадіжок та розбою щодо ОСОБА_13 він не вчиняв. Крім того,
зазначає, що умислу на вбивство подружжя ОСОБА_16 у нього не було. Просить
вирок апеляційного суду щодо нього скасувати, а справу - направити на нове розслідування.

Захисник засудженого ОСОБА_2 - ОСОБА_3 у касаційній
скарзі посилається на однобічність і неповноту досудового та судового слідства,
невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне
застосування кримінального закону. Зокрема захисник стверджує, що ОСОБА_2
вчиняв злочини під впливом ОСОБА_1 Зазначає захисник і про те, що його
підзахисний не мав умислу на позбавлення життя ОСОБА_16, а вбивство обох
потерпілих вчинив ОСОБА_1 На думку захисника, суд призначив ОСОБА_2 надмірно
суворе покарання та неправильно
розв'язав цивільний позов. Просить вирок апеляційного суду щодо ОСОБА_2 змінити
- справу в частині його засудження за п. п. 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України
закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 6 КПК України. Також просить
перекваліфікувати дії засудженого з ч. 4 ст. 187 КК України на ч. 2 ст. 187 КК
України, призначивши йому покарання не пов'язане з позбавлення волі та
відмовити у задоволенні позову ОСОБА_14 про відшкодування шкоди.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, пояснення засудженого
ОСОБА_1, який підтримав свою касаційну скаргу; міркування прокурора, який
підтримав касаційне подання та заперечував проти задоволення касаційних скарг;
перевіривши матеріали справи та обговоривши викладені у скаргах та поданні
доводи, колегія суддів вважає, що касаційне подання прокурора підлягає
задоволенню, касаційна скарга захисника ОСОБА_3 - частковому задоволенню, а
касаційна скарга засудженого ОСОБА_1 не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у вчиненні ними зазначених у вироку злочинів
відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується дослідженими в судовому
засіданні та викладеними у вироку доказами і є обґрунтованим.

Як під час досудового слідства так і в судовому засіданні ОСОБА_1 повністю визнав себе винним у
вчиненні нападів з метою заволодіння майном ОСОБА_4 та ОСОБА_13, крадіжок майна
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_15, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12 ОСОБА_2 визнав себе
винним у вчиненні нападу з метою заволодіння майном ОСОБА_13

Винність засуджених у вчиненні цих злочинів підтверджується даними
протоколів їх явок з повинною, протоколів відтворення обстановки і обставин
події, показаннями потерпілих та іншими наведеними у вироку доказами, яким суд
дав належну оцінку.

Дії ОСОБА_1 в цій частині обвинувачення правильно кваліфіковані за ч.2, ч.3
ст. 185 та ч.2 ст. 187 КК України, а ОСОБА_2 - за ч.2 ст. 187 КК України.

Не викликає сумніву у колегії суддів і правильність висновку апеляційного
суду про доведеність винності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у вчиненні протиправних дій
щодо подружжя ОСОБА_16.

Засуджені під час досудового слідства і в судовому засіданні, хоча й
применшували свою роль у вчиненні цього злочину, проте не заперечували, що
домовились заволодіти майном потерпілих шляхом розбійного нападу на них, стверджували, що для реалізації свого наміру
ОСОБА_1 взяв ножа, а ОСОБА_2 - сокиру. ОСОБА_2 визнавав, що обухом сокири завдавав удари по голові ОСОБА_16 та ОСОБА_17,
а ОСОБА_1 зазначав, що саме він завдав
удари ножем у життєво важливі органи потерпілих. Визнали засуджені й те, що
вони заволоділи майном подружжя ОСОБА_16.

За показаннями потерпілого ОСОБА_14, коли він заїхавши до батьків, відчинив
двері їх квартири, побачив закривавлених
батька і матір, які були без ознак життя.

Свідки ОСОБА_18 та ОСОБА_19 стверджували, що 13 жовтня 2007 року ввечері до
них додому прийшов ОСОБА_1, одяг якого був у крові, і попросив випрати цей
одяг.

Згідно з даними протоколу огляду місця події за місцем мешкання подружжя
ОСОБА_16 були виявлені трупи ОСОБА_16 та ОСОБА_17 з ознаками насильницької
смерті. Тут же була виявлена сокира зі слідами, схожими на кров( т.1 а.с.
32-35).

При відтворенні обстановки і обставин події ОСОБА_1 та ОСОБА_2 детально
розповіли про обставини вчиненого щодо подружжя ОСОБА_16 злочину (т.1, а.с.
216-223, т.2, а.с. 15-27).

За висновком судово-медичної експертизи № 833 виявлена на трупі ОСОБА_16
відкрита проникаюча черепно-мозкова травма у виді численних переломів склепіння
і основи черепа з розривом твердої мозкової оболонки, крововиливів під оболонки
головного мозку має ознаки тяжкого тілесного ушкодження і перебуває в прямому причинному зв'язку з настанням смерті потерпілого.
Проникаюче колото-різане поранення з пошкодженням великого сальника і тіла
шлунка, яке також виявлено на трупі
ОСОБА_16 також є тяжким тілесним ушкодженням, небезпечним для життя в момент
його заподіяння (т.2, а.с. 176-191).

Як видно з висновку судово-медичної експертизи № 832, причиною смерті
ОСОБА_17 стало проникаюче колото-різане поранення грудної клітини з
пошкодженням легені, перикарда і серця з розвитком масивної зовнішньої і
внутрішньої кровотечі, що потягло за собою розвиток гострого малокрів”я внутрішніх органів. На трупі ОСОБА_17 також
виявлені інші колото-різані поранення, а також забиті рани правої лобної
області та лівої тім'яної області (т.2, а.с. 162-169).

Суд дав належну оцінку цим та іншим доказам
і обґрунтовано визнав ОСОБА_1 та ОСОБА_2 винними в умисному вбивстві двох осіб,
вчиненому з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб і правильно кваліфікував
дії засуджених за п.п. 1,6,12 ч.2 ст. 115 КК України.

Не викликає сумніву й правильність кваліфікації
протиправних дій засуджених щодо ОСОБА_16 та ОСОБА_17 за ч.4 ст. 187 КК
України, оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вчинили розбій, поєднаний
із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, за попередньою змовою групою осіб, з проникненням
у житло.

Висновок апеляційного суду про винність ОСОБА_1 у втягненні неповнолітнього ОСОБА_2 у
злочинну діяльність підтверджується показаннями обох засуджених та іншими
доказами, яким суд у вироку дав належну оцінку. Дії ОСОБА_1 у цій частині
правильно кваліфіковані за ст. 304 КК України.

У
процесі досудового слідства та при розгляді справи в суді були встановлені і
досліджені всі обставини, з'ясування яких мало істотне значення для правильного
вирішення справи, проведені необхідні експертизи, встановлена роль кожного із
засуджених у вчиненні злочинів, належним чином з'ясовані обставини, що
характеризують об'єкт і об'єктивну сторону злочинів, допитані всі особи,
показання яких мають істотне значення для справи. Тому колегія суддів вважає,
що доводи скарг невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи,
однобічність та неповноту досудового і судового слідства є безпідставними.

Як видно з матеріалів справи, вчиняючи злочинні
дії щодо подружжя ОСОБА_16, засуджені діяли з єдиним умислом, спрямованим
на позбавлення потерпілих життя, і кожен із них виконав частину того обсягу дій,
який був необхідний для реалізації цього умислу. Кваліфікуючи дії ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у цій частині, суд виходив із сукупності
всіх обставин вчиненого діяння з урахуванням способу, знарядь злочину, кількості,
характеру і локалізації тілесних ушкоджень. Тому колегія суддів вважає необґрунтованими
доводи касаційних скарг про відсутність у засуджених умислу на позбавлення потерпілих
життя.

Покарання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України, а тому
підстав вважати це покарання надмірно суворим,
про що йдеться у касаційних скаргах, колегія суддів не вбачає.

Заявлені у справі цивільні позови розв'язані
відповідно до вимог ст. 328 КПК України.

Разом із тим, призначивши ОСОБА_2 за ч.4 ст. 187 КК України покарання у виді позбавлення волі
на строк дванадцять років, апеляційний суд не врахував вимог ч.3 ст. 102 КК України,
згідно з якою неповнолітньому за особливо тяжкий злочин призначається покарання
на строк не більше десяти років, а тому вирок у цій частині підлягає зміні.

Виходячи з викладеного, керуючись ст. ст. 395, 396 КПК
України, колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду
України, -

у х в а л и
л а :

касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 9 квітня 2008 року щодо нього без зміни.

Касаційне подання прокурора задовольнити, а касаційну скаргу захисника
ОСОБА_3 задовольнити частково.

Цей же вирок щодо ОСОБА_2 змінити.

Знизити ОСОБА_2 міру покарання за ч.4 ст. 187 КК України до десяти років
позбавлення волі та вважати його засудженим за сукупністю злочинів, передбачених
п. п. 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 187, ч. 4 ст. 187 КК України на
чотирнадцять років позбавлення волі.

У
решті вирок щодо ОСОБА_2 залишити без зміни.

Судді:

Кравченко К.Т. Кривенда О.В. Пошва Б.М.