Справа №1-344/09 26.01.2010 26.01.2010 26.01.2010
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11-75 /2010 р. Категорія:
Головуюча у суді першій інстанції: ОСОБА_1,
Доповідач апеляційної інстанції: ОСОБА_2,
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області

в складі:

головуючого Ржепецького О.П.,

суддів Пустовара М.Л., Тимошевського В.П.,

за участю прокурора Омеляна В.М.

26 січня 2010 року розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальну справу за апеляцією захисника ОСОБА_3 на постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 26 жовтня 2009 року, якою, , у відношенні

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України,

- залишено без задоволення, клопотання про закриття кримінальної справи на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію» від 12 грудня 2008 року

Органами досудового слідства ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що, працюючи майстром ЗАТ «Зуєвського енергомеханічного заводу», виконуючи свої посадові обов'язки, припустився порушень правил техніки безпеки під час виконання робіт, що спричинило тяжкі наслідки, а його дії кваліфіковано за ч. 2 ст. 272 КК України.

З матеріалів справи (а.с. 247 ) вбачається, що 21 липня 2009 року підсудний ОСОБА_4, звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва з клопотанням про застосування у відношенні нього п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію» від 12 грудня 2008 року, та про закриття кримінальної справи, посилається на те, що у нього на утриманні знаходяться двоє неповнолітніх дітей.

21 жовтня 2009 року, у судовому засіданні до початку судового слідства , захисник ОСОБА_3 заявив клопотання про закриття кримінальної справи у відношенні ОСОБА_4 згідно п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію» від 12.12.2008 року, в зв'язку з тим що у підсудного на утриманні неповнолітні діти, клопотання захисника підтримав підсудний ОСОБА_4

Обґрунтовуючи рішення про відмову в задоволенні клопотання заслухавши думку учасників процесу, які не заперечували проти задоволення клопотання, суд вказав, що не може бути закрито кримінальну справу у відношенні підсудного, на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію» від 12 грудня 2008 року, оскільки згідно ст. 282 КПК України підстави для цього можуть бути встановлені тільки у ході судового розгляду.

Крім того, суд послався на роз'яснення Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», та вказав, що закриття провадження у кримінальній справі зі звільненням особи від кримінальної відповідальності можливе тільки у разі скоєння особою злочину, передбаченого КК та за наявності підстав, передбачених ч.1 ст. 44 КК України. А саме: у випадках передбачених цим Кодексом, а також на підставі Закону України «Про амністію» чи Акта помилування.

Захисник ОСОБА_3, в апеляції, просить скасувати постанову суду, оскільки вважає, що суд повинен був закрити справу до початку розгляду справи по суті, відповідно до п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію» від 12 грудня 2008 року, в зв'язку з тим, що у ОСОБА_4 на утриманні є двоє неповнолітніх дітей.

Вважає, що посилання суду на роз'яснення Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» , та на ч.1 ст. 44 КК України, не суперечить позиції підсудного про закриття кримінальної справи, саме до початку судового слідства.

Водночас вказує, що згідно ст. 6 Закону України «Про амністію» від 12.12. 2008 року, звільненню від кримінальної відповідальності в порядку та на умовах, визначених цим Законом, підлягають особи, які підпадають під дію статті 1 цього Закону, кримінальні справи стосовно яких перебувають у провадженні органів дізнання, досудового слідства чи не розглянуті судами, а так само розглянуті судами, але вироки не набрали законної сили.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який вважає постанову обґрунтованою і законною, перевіривши матеріали кримінальної справи та доводи апеляції, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду про те, що підстави для закриття справи у відношенні підсудного ОСОБА_4 згідно п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію « від 12.12. 2008 року , можуть бути встановлені тільки в ході судового розгляду суперечать вимогам : ч.1 ст. 44 КК України; п.4. ч.1 ст. 6 КПК України та ч.1 ст. 248 КПК України.

Так, згідно положень ч.1 ст. 44 КК України, особа яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, а також на підставі Закону України про амністію чи акта помилування.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст. 6 КПК України кримінальну справу не може бути порушено, а порушена справа підлягає закриттю : внаслідок акта амністії , якщо він усуває покарання за вчинене діяння , а також в зв'язку з помилуванням окремих осіб.

Згідно ст. 248 КПК України при наявності обставин, передбачених ст. 6 КПК України, суддя своєю мотивованою постановою закриває справу, скасовує запобіжні заходи, заходи забезпечення цивільного позову та вирішує інші питання.

З матеріалів справи(а.с. 247) видно, що підсудний ОСОБА_4 21.07. 2009 року звернувся до суду з заявою про застосування у відношенні нього п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію» від 12 грудня 2008 року , та про закриття справи. Підсудний посилається на те, що у нього на утриманні є неповнолітні діти.

Відповідно до вимог ст. 6 Закону України «Про амністію» від 12 грудня 2008 року, підлягають звільненню від кримінальної відповідальності в порядку та на умовах, визначених цим Законом, осіб, які підпадають під дію ст. 1 цього Закону , кримінальні справи стосовно яких перебувають у провадженні органів дізнання , досудового слідства чи не розглянуті судами, а так само розглянуті судами, але вироки не набрали законної сили, про злочини, вчинені до набрання чинності цим Законом.

Таким чином, з постанови суду вбачається, що вимог чинного законодавства, під час розгляду клопотання захисника та заяви підсудного ОСОБА_4 про застосування у відношенні нього Закону України «Про амністію» , суд не виконав.

У зв'язку з наведеним, колегія суддів вважає апеляцію такою, що підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд в той же суд.

Під час нового розгляду, суду слід виправити вищевказані недоліки.

Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію захисника ОСОБА_3 задовольнити. Постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 26 жовтня 2009 року, у відношенні підсудного ОСОБА_4 , скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд в той же суд.

Головуючий:

Судді: