ПОСТАНОВА Провадження № 1/603/24/15
І м е н е м У к р а ї н и
03.06.2015 року. Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді . . . . . . . . ОСОБА_1
за участі секретаря . . . . . . . . ОСОБА_2
прокурора . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_3
захисників . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_4 , ОСОБА_5
підсудного . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бердичеві кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,
В провадженні Бердичівського міськрайонного суду знаходиться вищевказана кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України
В ході судового розгляду адвокатом ОСОБА_4 заявлено клопотання про зміну міри запобіжного заходу з тримання під вартою на підписку про невиїзд. Відповідно до заявленого клопотання, підставами для заміни запобіжного заходу є те, що 26.05.15 в судовому засіданні було проведено очну ставку між свідками ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а отже відпала підстава для існування такого запобіжного заходу як тримання під вартою відповідно до постанови суду від 16.02.15. Крім того, на очній ставці свідок ОСОБА_9 вказала, що давала показання проти ОСОБА_10 , щоб прикрити ОСОБА_11 . Вважає, що на даному етапі достатніх підстав для подальшого тримання під вартою без вироку суду немає. Продовження тримання підсудного під вартою суперечить практиці Європейського суду з прав людини як джерелу права, так як ЄСПЛ у рішеннях зазначається, що при обранні такого запобіжного заходу має бути забезпечено право особи на перегляд судом матеріально-правових умов, тобто на обґрунтованість підозри. В судовому засіданні захисник також вказав, що, на його думку, досліджені у справі докази на даний час ніяким чином не підтверджують обґрунтованість підозри.
Захисник ОСОБА_5 та підсудний ОСОБА_6 клопотання адвоката підтримали з підстав, викладених у клопотанні.
Прокурор заперечив проти задоволення клопотання за відсутністю підстав.
Вислухавши думку учасників судового розгляду, суд вважає, що клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну міри запобіжного заходу - взяття під варту, обраної судом відповідно до постанови від 25.02.11, не підлягає задоволенню.
Так, відповідно до ч. 4 ст. 165 КПК України 1960 р. запобіжний захід скасовується або змінюється, коли відпаде необхідність у запобіжному заході або в раніше обраному запобіжному заході.
ОСОБА_6 запобіжний захід у виді взяття під варту обрано 25 лютого 2011 року. При обранні запобіжного заходу у відповідності до вимог ст.ст. 148, 150, 155, 165-1, 165-2 КПК України 1960 р. враховувались особа, щодо якої вирішувалось питання про взяття під варту, її вік, сімейний і матеріальний стан, вид діяльності, місце проживання тощо. Судом було встановлено, що ОСОБА_6 не працює, має постійне місце проживання в м. Бердичеві, проте тривалий час перебував на заробітках за кордоном, де проживає його рідний брат, самостійних джерел прибутку не має, йому встановлено діагноз психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, хронічний алкоголізм, раніше не судимий, підозрювався у скоєнні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання понад 3 роки позбавлення волі. Наведене давало обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_6 може продовжувати злочинну діяльність, ухилитись від слідства і суду, а більш м`які запобіжні заходи не можуть забезпечити належної його поведінки. В подальшому при продовженні судами різних інстанцій, в тому числі при скасуванні апеляційним судом Житомирської області вироку у цій справі з направленням на новий судовий розгляд, строку тримання під вартою ОСОБА_6 , підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який не встановлено.
На даний час ОСОБА_6 продовжує обвинувачуватись у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі понад п`ять років. Характеризуючі дані підсудного, його вік, сімейний стан тощо не змінились. Рішення про утримання ОСОБА_6 під вартою приймалось у відповідності до чинного законодавства України. Європейською конвенцією з прав людини, в тому числі і у ст. 5, жодним чином не забороняється утримувати особу під вартою, так само як і не визначається тривалості розумності строків розгляду справи щодо особи та розумності строків тримання під вартою, однак вимагається обґрунтування такого тримання в залежності від особливостей конкретної справи, продовження такого тримання, конкретних суспільних інтересів, які потребують такого тримання. Аналогічно рішення ЄСПЛ стосовно обґрунтованості підозри також має оцінюватись з врахуванням положень Конституції України, Декларації про права людини і громадянина, Європейської конвенції з прав людини, загальних принципів судочинства, зокрема неупередженості суду. Питання оцінки обґрунтованості підозри судом на стадії судового слідства вирішується в площині загальної сукупності доказів, на яку посилається обвинувачення і надання судом навіть попередньої оцінки про доведеність чи недоведеність винуватості підсудного є порушенням принципу неупередженості та є безумовною підставою для відводу судді. На даний час жоден із сукупності доказів, які покладаються в обґрунтування обвинувачення не визнано недопустимим, відповідно залишаються існувати в цій частині всі підстави, які слугували для обрання запобіжного заходу. На даний час навіть дослідженні у справі докази вказують на продовження існування і інших підстав для обрання запобіжного заходу, які в клопотанні не зачіпаються і були предметом оцінки при попередньому перегляді. Посилання захисту на показання свідка, з яких суд має зробити висновок про відсутність доказів на підтвердження винуватості підсудного, здійснення впливу на свідків, є фактично оцінкою одного доказу, в той час як суд має оцінити докази в належній стадії і у всій сукупності, прийнявши рішення по справі. На даний час триває судове слідство протягом декількох місяців після закінчення дослідження доказів обвинувачення, з метою дослідження обставин, заявлених стороною захисту і закінчення судового слідства з цих підстав має бути відкладено.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що клопотання про зміну запобіжного заходу на підписку про невиїзд, не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 148, 150, 165, 165-1, 273, 274 КПК України 1960 року, суд
п о с т а н о в и в :
клопотання адвоката ОСОБА_4 про заміну підсудному ОСОБА_6 запобіжного заходу із взяття під варту на підписку про невиїзд - залишити без задоволення.
Відмова в задоволенні клопотання не позбавляє права заявляти те ж клопотання протягом всього судового слідства.