Ленінський районний суд міста
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2013 року, грудня місяця, 17-го дня, в
місті Луганську, Ленінський районний
суд міста Луганська у складі:

головуючого судді Луганського В.І. за
участю прокурора Бєлоусової К.О. при
секретарі захисника
потерпілогоТкаченко Т.П.
ОСОБА_1розглянувши в відкритому
судовому засіданні в приміщенні
Ленінського районного суду міста
Луганська кримінальну справу по
обвинуваченню:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.
Луганська, українця, громадянина
України, який має неповну вищу освіту,
одруженого, має на утриманні малолітню
дитину - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2,
зареєстрований та мешкає за адресою:
АДРЕСА_1, не має судимості на підставі
ст. 89 КК України, -

за частиною 2 статті 190 КК України,

в с т а н о в и в:

09.08.2007, у денний час, більш точний час не
встановлено, ОСОБА_2, знаходячись у
приміщенні будинку АДРЕСА_2, маючи
злочинний намір, спрямований на
заволодіння чужим майном ОСОБА_4,
шляхом обману та зловживання довірою,
під вигаданим приводом організації
бізнесу пов'язаного з відкриттям
торгівельної точки з продажу мобільних
телефонів почав переконувати ОСОБА_4
виступити поручителем ОСОБА_2 під час
отримання ним у ОСОБА_5 у борг грошових
коштів у сумі 10 000 гривень та 2 000 доларів
США /відповідно до довідки НБУ на 09.08.2007
- 10 100 гривень/, повідомивши завідомо
неправдиві відомості про те, що ОСОБА_2
вказана сума грошових коштів необхідна
саме на організацію бізнесу
пов'язаного з відкриттям торгівельної
точки з продажу мобільних телефонів та
що саме на ці цілі він використає
вказану суму грошових коштів, яку у
подальшому поверне ОСОБА_5 Відповідно
до умов домовленості за використання
переданої ОСОБА_2 суми грошових коштів
у розмірі 10 000 гривень та 2000 доларів США
ОСОБА_2 зобов'язався за користування
грошима ОСОБА_5 щомісячно виплачувати
останньому 5 % від суми займу, що
складало 1005 гривень.

Повіривши на слово ОСОБА_6, будучи
введеним в оману, погодився виступити
поручителем ОСОБА_2 під час отримання
ним грошових коштів у ОСОБА_5 у вказаній
сумі та зобов'язався у разі невиплати
ОСОБА_2 процентів за користування
позикою та самої позики виплатити її
ОСОБА_5 самостійно. У свою чергу ОСОБА_2
заволодів грошовими коштами ОСОБА_5 та
не збираючись виконувати покладених на
нього обов'язків, по виплаті грошових
коштів ОСОБА_5 достовірно знаючи, що
проценти за користування позикою
ОСОБА_5 та саму позику ОСОБА_5 у разі не
виплати ОСОБА_2 виплатить за нього
ОСОБА_6, завдав останньому матеріальних
збитків на суму 25 000 гривень.

Далі, приблизно 20.07.2007 року, у період
часу з 18 години 00 хвилин до 19 години 00
хвилин ОСОБА_2, знаходячись у
приміщенні піцерії «Ліра»,
розташованої за адресою м. Луганськ,
вул. Рози Люксембург, 4, зловживаючи
довірою ОСОБА_4 під приводом проведення
весілля ОСОБА_2, просив у останнього
грошові кошти у сумі 7 500 гривень,
повідомивши завідомо неправдиві
відомості про те, що останньому не
вистачає цієї суми на організацію та
проведення його весілля з ОСОБА_7 та що
у семиденний строк після весілля,
поверне вказані грошові кошти.
Повіривши на слово ОСОБА_6, будучи
введеним в оману розмовами про
зобов'язання, покладені на ОСОБА_2
добровільно передав грошові кошти у
сумі 7 500 гривень, якими останній
заволодів, не виконуючи покладених на
нього обов'язків, чим завдав
матеріальну шкоду ОСОБА_6 на суму 7 500
гривень.

Далі, ОСОБА_2 наприкінці лютого 2008 року
у період часу з 10 години 00 хвилин до 15
години 00 хвилин, знаходячись у
приміщенні цеху ПАТ «Луганськ
Тепловоз», розташованого за адресою: м.
Луганськ, вул. Фрунзе, 107, зловживаючи
довірою ОСОБА_4, під приводом
проведення операції його

батьку ОСОБА_8, який на той час хворів на
злоякісне новоутворення бокової
спинки сечового міхура, просив у
останнього грошові кошти у сумі 15 000
гривень, повідомивши завідомо
неправдиві відомості про те, що вказані
грошові кошти останньому потрібні для
оплати операції його хворого батька та
що він використає вказану суму
грошових коштів на операцію для батька,
та що протягом чотирьох місяців
поверне вказані грошові кошти,
повіривши на слово ОСОБА_6, будучи
введеним в оману розмовами про
зобов'язання, покладені на ОСОБА_2
добровільно передав грошові кошти у
сумі 15 000 гривень, якими ОСОБА_2
заволодів, та не виконуючи покладених
на нього обов'язків завдав ОСОБА_6
матеріальних збитків на суму 15 000
гривень.

Далі, ОСОБА_2 у серпні 2008 року, у денний
час, знаходячись за місцем мешкання
ОСОБА_6, за адресою: АДРЕСА_3, під
вигаданим приводом організації
бізнесу з продажу хутряних шкурок,
прибуток з яких повинен був йти на
повернення переданих раніше ОСОБА_6
ОСОБА_8 грошових коштів, просив у
останнього грошові кошти у сумі 20 000
гривень, повідомивши завідомо
неправдиві відомості про те, що вказані
грошові кошти останньому потрібні для
закупки хутряних шкурок та що він
використає вказану суму грошових
коштів саме на закупку хутряних шкурок
для подальшої реалізації, та що хутряні
шкурки закупить протягом 2-3 днів.
Повіривши на слово ОСОБА_6, будучи
введеним в оману, добровільно передав
грошові кошти у сумі 20 000 гривень, якими
ОСОБА_2 заволодів, та не виконуючи
покладених на нього обов'язків завдав
ОСОБА_6 матеріальних збитків на суму 20
000 гривень.

Також у середині 2009 року, ОСОБА_2, у
денний час, знаходячись у приміщенні
цеху ПАТ «Луганськ Тепловоз»,
розташованого за адресою: м. Луганськ,
вул. Фрунзе, 107, під приводом купівлі
золотого ланцюжка матері ОСОБА_6,
просив у останнього грошові кошти у
сумі 2000 гривень, повідомивши завідомо
неправдиві відомості про те, що він
використає вказану суму грошових
коштів саме на купівлю золотого
ланцюжка для ОСОБА_9 Повіривши на слово
ОСОБА_6, будучи введеним в оману,
добровільно передав грошові кошти у
сумі 2 000 гривень, якими ОСОБА_2
заволодів, та не виконуючи покладених
на нього обов'язків завдав ОСОБА_6
матеріальних збитків.

Отриманими шляхом обману та
зловживання довірою у ОСОБА_6 грошовими
коштами ОСОБА_2, розпорядився на свій
розсуд як своїми власними, чим заподіяв
ОСОБА_6 значної матеріальної шкоди на
загальну суму 70 000 гривень, що в сто і
більше разів перевищує
неоподаткований мінімум доходів
громадян на момент вчинення злочину.

Він же повторно, 03.10.2007 року, у денний
час знаходячись біля ТЦ «Кристал»,
розташованого за адресою: м. Луганськ,
вул. Совєтская, 73, зловживаючи довірою
ОСОБА_10 під вигаданим приводом
повернення боргу ОСОБА_5 переконав
ОСОБА_10 оформити на ім'я останнього
кредит на суму 5 000 гривень 00 копійок в
ТОВ «Спожив Сервіс», офіс якого
розташовано у приміщенні ТЦ «Кристал»,
повідомивши завідомо неправдиві
відомості про те, що ОСОБА_2 вказана
сума грошових коштів необхідна саме на
повернення бору ОСОБА_6 та що саме на ці
цілі, він використає вказану суму,
окрім того ОСОБА_2 переконав ОСОБА_10 що
сплачувати кредит буде самостійно.

Повіривши на слово ОСОБА_10, будучи
введеним в оману, 03.10.2007 року оформив на
своє ім'я кредит на суму 5 995 гривень в
ТОВ «Спожив Сервіс», про що було
укладено договір споживчого
кредитування № ФФФ 17556509 від 03.10.2007 року,
та будучи введеним в оману отримані
грошові кошти передав ОСОБА_2, який
заволодів грошовими коштами та не
виконуючи покладених на нього
обов'язків завдав ОСОБА_10 матеріальних
збитків на суму 5 995 гривень.

Далі, ОСОБА_2, 13.12.2007 року у денний час
знаходячись біля відділення ЗАТ
«Альфа-Банк», розташованого за адресою:
м. Луганськ, вул. 16-та Лінія, 42,
зловживаючи довірою ОСОБА_10 під
вигаданим приводом організації
спільного бізнесу, пов'язаного з
розміщенням торгівельних палаток з
продажу пива на території м. Луганська,
пропонуючи ОСОБА_10 партнерські
відносини, які полягали у розділі
прибутку, переконав ОСОБА_10 оформити на
ім'я останнього кредит у розмірі 2 000
доларів США в ЗАТ «Альфа-Банк», офіс
якого розташовано за вказаною адресою,
повідомивши завідомо неправдиві
відомості про те, що вказана сума
грошових коштів необхідна для
організації спільного бізнесу,
пов'язаного з розміщенням торгівельних
палаток з продажу пива на території м.
Луганська, та що саме на організацію
даного виду діяльності він використає
вказану суму грошових коштів, окрім
того, сплачуватиме кредит самостійно.

Повіривши на слово ОСОБА_10, будучи
введеним в оману оформив на своє ім'я
кредит в відділенні ЗАТ «Альфа-Банк»,
розташованому за адресою: м. Луганськ,
вул. 16-та Лінія, 42 на суму 2 300 доларів
США, про що було укладено кредитний
договір № 500050524 від 13.12.2007 року, та
грошові кошти передав ОСОБА_2, який
заволодів грошовими коштами ОСОБА_10, та
не виконуючи покладених на нього
обов'язків завдав ОСОБА_10 матеріальних
збитків на суму 11615 гривень.

Отриманими шляхом обману та
зловживання довірою у ОСОБА_10
грошовими коштами ОСОБА_2, розпорядився
на свій розсуд як своїми власними, чим
заподіяв ОСОБА_10 матеріальної шкоди на
загальну суму 17 610 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_2, в скоєнні
кримінального правопорушення
передбаченного ч.2 ст. 190 КК України,
свою вину визнав в повному обсязі, в
скоєному щиро розкаявся, при цьому не
відмовився від дачі показань.
Цивільний позов визнав частково, не
погодившись з сумою моральної шкоди та
вважаючи її занадто великою.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК
України та проти цього не заперечували
учасники судового провадження, судом
визнано недоцільним дослідження
доказів щодо тих обставин, які ніким не
оспорюються. При цьому судом з'ясовано,
чи правильно розуміють зазначені особи
зміст цих обставин, чи немає сумнівів у
добровільності їх позиції, а також
роз'яснено їм, що у такому випадку вони
будуть позбавлені права оскаржити ці
обставини в апеляційному порядку.

Допитаний судом
обвинувачений ОСОБА_2 пояснив, що в
обвинувальному акті, всі обставини
скоєння ним злочину вказані правильно,
оскільки вказане, було насправді.
Фактичні обставини й докази, які було
зібрано по кримінальному провадженню
не оспорює. Надав пояснення відповідно
цих обставин підтвердивши викладене у
обвинувальному акті. Просить суд, не
застосовувати до нього позбавлення
волі, так як вирішив стати на шлях
виправлення, шкоду спричинену
злочином буде відшкодовувати, суму
матеріальної шкоди визнає, моральну
шкоду заявлену потерпілими вважає
занадто великою, та просить її зменшити
враховуючи його тяжкий матеріальний
стан, щиро кається в скоєному.

Докази, які знаходяться в матеріалах
кримінального провадження, не
оспорюються обвинуваченим та
відповідно не досліджувались в
судовому засіданні.

Таким чином, суд вважає вину
обвинуваченого у вчиненні
інкримінованого йому злочину
доведеною та дії ОСОБА_2, кваліфікує за
ч. 2 ст. 190 КК України, які виражені у
заволодінні чужим майном шляхом обману
та зловживання довірою (шахрайство),
вчинене повторно.

Обираючи вид та міру
покарання суд, враховує характер
суспільної небезпеки, злочину який
скоїв ОСОБА_2, його віднесено законом до
злочину середньої тяжкості, особу
обвинуваченого, який не має судимості
відповідно до ст. 89 КК України, за
місцем проживання характеризується з
позитивного боку, молодий, має на
утриманні малолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, обставини, які пом'якшують
покарання, передбачені ст. 66 КК України,
є щире каяття, обставини, які обтяжують
покарання, передбачені ст. 67 КК України
- судом не встановлено.

Виходячи із приведених
обставин, відношення обвинуваченого
ОСОБА_2 до скоєного, враховуючи його
бажання відшкодувати шкоду завдану
потерпілим, суд вважає, що на даний час
виправлення та перевиховання
обвинуваченого ОСОБА_2 можливо без
ізоляції його від суспільства та
призначення покарання з випробуванням
та покладенням на нього судом
обов'язків, відповідно до ст. ст. 75, 76 КК
України, вважаючи, що даного покарання
буде достатньо для виправлення та
перевиховання обвинуваченого ОСОБА_2.

Долю речових доказів суд
вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Відповідно до ст. ст. 61, 128 КПК
України, та ст.ст. 23, 1166, 1167 ЦК України,
суд вважає за необхідне цивільний
позов заявлений потерпілим ОСОБА_5 та
ОСОБА_10 до ОСОБА_2 про відшкодування
шкоди, заподіяної злочином, суд вважає
за можливе задовольнити, відносно
стягнення матеріальної шкоди у повному
обсязі, моральної шкоди залежно від
характеру та обсягу страждань яких
визнали потерпілі - частково, виходячи
з засад розумності, виваженості та
справедливості.

Судові витрати по справі
відсутні.

На підставі викладеного,
керуючись, ч. 3 ст. 349, 370, 374 КПК України,
суд, -

з а с у д и в:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати винним в
скоєнні злочину передбаченого
частиною 2 статті 190 КК України, та
призначити йому покарання у вигляді
позбавлення волі строком на 3 (три)
роки;

Звільнити засудженого ОСОБА_2 від
відбування покарання з застосуванням
ст.ст. 75, 76 КК України, встановивши йому
випробування строком в 2 (два) роки, якщо
він на протязі встановленого судом
випробування не скоїть нового злочину
та виконає обов`язки, які на нього
покладені: не виїжджати за межі
України на постійне мешкання без
дозволу органа кримінально -
виконавчої системи; повідомляти
органам кримінально - виконавчої
системи про зміну місця мешкання,
роботи або навчання; періодично
з`являтись для реєстрації в органи
кримінально - виконавчої системи.

Запобіжний захід - особиста порука,
обраний у відношенні ОСОБА_2, до
набрання вироком законної сили -
залишити без змін.

Речові докази - документи долучені до
матеріалів справи - залишити в
матеріалах справи.

Цивільні позови потерпілих
задовольнити частково:

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
потерпілого ОСОБА_4 матеріальну шкоду
завдану злочином в сумі 70 000,00 гривень,
та моральну шкоду у сумі 15 000, 00 гривень,
а всього у сумі 85 000, 00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
потерпілого ОСОБА_10 матеріальну шкоду
завдану злочином в сумі 17 610,00 гривень,
та моральну шкоду у сумі 5 000, 00 гривень,
а всього у сумі 22 610, 00 гривень.

Вирок може бути оскаржений в
апеляційний суд Луганскої області на
протязі 30 діб з дня його проголошення
шляхом подачі апеляції через
Ленінський районний суд м. Луганська.

СУДДЯ:
В.І. ЛУГАНСЬКИЙ