Справа № 357/8981/14-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/33/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 20 12.01.2015

УХВАЛА
Іменем України
12 січня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Київської області в складі :

Головуючого-судді - ОСОБА_3

суддів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 при секретарі - ОСОБА_6 з участю прокурора - ОСОБА_7

потерпілих - ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_10 на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 жовтня 2014 року, яким

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хоні Грузія, грузина, громадянина Грузії, прож.: АДРЕСА_1 , зареєстрований: АДРЕСА_2 , не судимого в силу ст. 89 КК України, не працює,

-засудженого за ч. 3 ст. 187, ст. 69 КК України - 5 років позбавлення волі із конфіскацією майна.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_12 , за ч. 3 ст. 185, ст. 69-1 КК України - 4 роки позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнено ОСОБА_12 від відбування основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком - 3 роки та покладено певні обов`язки.

Згідно вироку суду, 04.05.2014 року близько 21 години ОСОБА_11 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, за попередньою змовою з ОСОБА_12 , заздалегідь розподіливши між собою ролі, спланували вчинити таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, а саме: крадіжку з будинку АДРЕСА_3 , який належить потерпілому ОСОБА_8 , та заволодіти майном останнього. з метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_13 разом з ОСОБА_11 на автомобілі «Фольцваген» р.н. НОМЕР_1 , належному його дружині ОСОБА_14 , під керуванням ОСОБА_15 , якому не було відомо про злочинний намір ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , з міста Біла Церква Київської області приїхали до с. Глибочка Білоцерківського району Київської області, де зупинилися на автобусній зупинці по вул. Шевченка. Після цього, ОСОБА_15 залишився очікувати у вищевказаному автомобілі, а ОСОБА_13 разом з ОСОБА_11 з метою реалізації свого наміру на вчинення крадіжки вийшли з автомобіля та направилися до вказаного будинку АДРЕСА_3 , де впевнилися, що в будинку не горить світло та на подвір`ї відсутній автомобіль власника будинку, тобто їх дії будуть не помічені сторонніми особами. Перелізши через паркан ОСОБА_13 , відповідно до попередньої домовленості з ОСОБА_11 , залишився на подвір`ї вищевказаного домоволодіння спостерігати за навколишньою обстановкою, а ОСОБА_11 з метою таємного викрадення чужого майна, шляхом відкриття металопластикового вікна проник у вищевказаний будинок, де за допомогою ліхтаря став оглядати одну з кімнат будинку - зал. В цей час сестра власника будинку ОСОБА_8 - потерпіла ОСОБА_9 , яка відпочивала в будинку, почувши стороні звуки зайшла до залу, де знаходився ОСОБА_11 , який не відмовився від свого злочинного умислу, та вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для здоров`я потерпілої, а саме наніс удар кулаком правої руки по обличчю в область носа. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_11 тримаючи за одяг потерпілу ОСОБА_9 завів її до коридору, де почав бити її об стіну, при цьому спричинив потерпілій наступні тілесні ушкодження: синець на обличчі зліва, синці із садинами на фоні них на спинці носа та на обличчі справа, перелом кісток носа, крововиливи на слизовій оболонці внутрішньої поверхні верхньої та нижньої губи справа, крововилив у склеру правого очного яблука, синець на правій руці, які згідно висновку судово-медичної експертизи №132 від 08.05.2014 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, та при цьому зірвав з шиї потерпілої золотий ланцюжок 2,2 гр. вартістю 1430 грн., відкрито заволодівши ним. Після чого, штовхнув потерпілу на диван та з її гаманця, який знаходився на столі у залі відкрито викрав 50 грн., чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 1480 грн. Крім цього, ОСОБА_11 , перебуваючи в залі будинку з метою збагачення за рахунок чужого майна відкрито викрав одну пляшку коняку «Шабо Шабський» об`ємом 0,5 літра вартістю 70 грн., одну пляшку настойки «Клюква на коньяку Nemiroff» об`ємом 0,5 літра вартістю 35 грн., пляшка вермуту десертного білого «Сан Маріно» об`ємом 1 літр вартістю 25 грн., 1 металеву флягу с коньяком, вартістю 150 грн., які знаходились на шафі у залі, та з підлоги залу відкрито викрав комплект постільної білизни вартістю 225 грн. Після цього, ОСОБА_11 пройшов у спальню, де зі шкатулки відкрито викрав золотий перстень вагою 8,05 гр. вартістю 5232 грн. 50 коп., срібний ланцюжок з хрестиком загальною вартістю 300 грн., та виходячи з будинку з вішалки коридору відкрито викрав бувшу у використанні шкіряну чоловічу куртку марки «N.P» вартістю 1250 грн., які належать потерпілому ОСОБА_8 , чим спричинив останньому матеріальної шкоди на загальну суму 7287 грн. 50 коп. Після цього, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 зникли з місця вчинення кримінального правопорушення та розпорядилися викраденим чужим майном на власний розсуд.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 , не оспорюючи правильності встановлених судом фактичних обставин справи та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_11 , просить вирок суду змінити, звільнивши того від відбування покарання з випробуванням, оскільки призначене йому покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Вважає, що судом не було в повній мірі враховано особу обвинуваченого, не врахована думка потерпілих про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, тяжкість вчиненого злочину, обставини, які суттєво знижують суспільну небезпечність вчиненого, що робить можливим виправлення обвинуваченого без його ізоляції. Крім того, судом безпідставно не були враховані такі пом`якшуючі покарання обставини, як добровільне відшкодування обвинуваченим завданої потерпілим моральної та матеріальної шкоди, примирення обвинуваченого з потерпілими. Вважає, що обвинуваченого може бути звільнено від відбування покарання з випробуванням, питання щодо можливості звільнення його від відбування покарання з випробуванням у порядку ст. 75 КК України не обговорювалось і мотиви незастосування щодо ОСОБА_11 звільнення від відбування покарання з випробуванням у вироку не зазначені.

В запереченнях на апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 потерпіла ОСОБА_9 просить вирок суду залишити в силі, оскільки гроші на лікування обвинувачений ОСОБА_11 не відшкодував та вона не згодна з доводами захисника ОСОБА_10 , що було примирення.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, потерпілих, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_11 та ОСОБА_12 повністю визнали свою вину у скоєному, у зв`язку з чим судове слідство, за згодою учасників процесу, проведено відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України. Кваліфікації дій ОСОБА_11 за ч.3 ст. 187 КК України, як умисні дії, що виразились у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), з проникненням у житло є вірною, що апелянтом не оскаржується. Відповідно до вимог ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_11 повністю дотримався вимог вищезазначених норм кримінального закону.Так, суд належним чином врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до особливо тяжкого злочину, особу обвинуваченого, який повністю визнав свою вину та протиправність своїх вчинків, те, що він раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, за місцем проживання характеризується формально позитивно, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, вагітну дружину, щиро покаявся, повністю відшкодував шкоду потерпілим, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває. До пом`якшуючих обставин суд вірно відніс щире каяття, активне сприяння розслідуванню злочину.До обтяжуючих обставинин - вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, тому суд прийшов до висновку про можливість призначити обвинуваченому у відповідності до ст. 69 КК України покарання нижче нижчої межі, визначеної у санкції ч. 3 ст. 187 КК України із застосування додаткової міри покарання у вигляді конфіскації майна.

Отже, на думку колегії суддів, призначене обвинуваченому ОСОБА_11 покарання за своїм видом та розміром відповідає тяжкості злочину, особі обвинуваченого та відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України. Доводи апелянта про те, що судом безпідставно не були враховані такі пом`якшуючі покарання обставини, як добровільне відшкодування обвинуваченим завданої потерпілим моральної та матеріальної шкоди, примирення обвинуваченого з потерпілими є неспроможними, оскільки спростовується даними заперечення потерпілої ОСОБА_9 на апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 , які надійшли до апеляційного суду, матеріалами провадження. Підстав для призначення більш м`якого покарання, із застосуванням ст. 75 КК України про що просить апелянт, з врахуванням його доводів, колегія суддів не вбачає.

З огляду на викладене, вирок суду відповідає вимогам закону, підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.
На підставі викладеного, керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 жовтня 2014 року щодо ОСОБА_11 - залишити без змін.

Головуючий

Судді