Ухвала

іменем україни

23 лютого 2015 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії:

головуючого ОСОБА_5,

суддів: ОСОБА_6, ОСОБА_7,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 червня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 14 серпня 2014 року.,

в с т а н о в и в:

Указаним вироком, залишеним без зміни апеляційним судом,

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця АДРЕСА_1, громадянина України, такого, що в силу ст. 89 КК не має судимості,

засуджено за ч. 1 ст. 121 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк шість років.

ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 27 березня 2014 року близько 20.30 год. у стані алкогольного сп'яніння, заходячись неподалік першого під'їзду будинку № 6 по пр. Грушевського у м. Луцьку, під час суперечки і шарпанини, умисно вдарив ножем ОСОБА_2 в область грудної клітини та обличчя, заподіявши останньому тяжких тілесних ушкоджень.

У касаційній скарзі засуджений вказує на неправильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 121, оскільки вважає, що він заподіяв потерпілому тілесні ушкодження при перевищенні меж необхідної оброни.

Розглянувши доводи касаційної скарги, дослідивши долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.

Висновки про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК, місцевим судом зроблено на підставі показань потерпілого ОСОБА_2, свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, протоколів пред'явлення особи для впізнання від 31 березня 2014 року, огляду місця події від 27 березня 2014 року, слідчого експерименту від 01 квітня 2014 року, висновку експерта № 327 від 23 квітня 2014 року. Сукупність цих доказів дали суду обґрунтовані підстави визнати, що ОСОБА_1 завдав потерпілому умисних тяжких тілесних ушкоджень і кваліфікувати його дії за ч. 1 ст. 121 КК за відсутності у засудженого оборони.

При призначенні ОСОБА_1 покарання місцевий суд врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину (тяжкий), відомості про особу засудженого, а саме, що він в силу ст. 89 КК не має судимості, негативно характеризується, обставину, що обтяжує покарання - вчинення злочину у стані алкогольного сп'яніння. Також, судом враховано, що засуджений є пенсіонером по інвалідності, частково визнав вину та має престарілу матір. За таких обставин суд обґрунтовано призначив ОСОБА_1 покарання в розмірі, наближеному до мінімальних межах санкції статті, за якою його засуджено, в умовах ізоляції його від суспільства. Підстав вважати таке покарання явно несправедливим унаслідок суворості не вбачається.

Отже, колегія суддів вважає, що покарання ОСОБА_1 призначено з дотриманням вимог ст. 65 КК, воно відповідає вчиненому та особі засудженого.

Вирок місцевого суду відповідає вимогам статей 370, 374 КПК.

Усі доводи засудженого про неправильність кваліфікації його дій та вчинення злочину під час оборони, за апеляційними скаргами засудженого та захисника ретельно перевірив апеляційний суд, і для їх спростування у своїй ухвалі навів відповідні аргументи з дотриманням вимог ст. 419 КПК.

Таким чином, оскільки з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, у відкритті касаційного провадження належить відмовити згідно з п.2 ч.2 ст. 428 КПК.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити засудженому ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7

підпис) (підпис) підпис)

З оригіналом згідно

Суддя ОСОБА_5