АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 644/6540/15-к Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11сс/790/970/15 Доповідач: ОСОБА_2
Категория: ст. 177 КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 липня 2015 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

законного представника підозрюваного ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляцією прокурора на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 20 червня2015 року,
В С Т А Н О В И Л А:
20.06.2015 року до Орджонікідзевськогорайонного суду м. Харкова звернулася старший слідчий СВ Орджонікідзевського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_10 із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні неповнолітнього
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,з неповною середньою освітою, учня 2 курсу Чугуївського аграрного ліцею, не одруженого, раніше не судимого,зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , -
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.
20 червня 2015 року ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Харкова відмовлено у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 , застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 2 місяці до 18 серпня 2015 року, заборонено ОСОБА_9 в період часу з 18-00 години до 08-00 години залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 .
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, та обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що підозрюваний ОСОБА_9 з місця навчання характеризується з негативної сторони. Матір ОСОБА_8 не має жодного впливу на підозрюваного, у зв`язку з чим останній знаходиться без необхідного нагляду. Разом з матір`ю підозрюваний не проживає, а пояснив у протоколі допиту від 19.06.2015 року, що з початку квітня 2015 проживає разом з співучасниками кримінального правопорушення ОСОБА_11 і ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_2 .

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який просив про задоволення апеляційної скарги, підозрюваного ОСОБА_9 , його захисника ОСОБА_7 та законного представника ОСОБА_8 , які просили залишити ухвалу слідчого судді без змін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно клопотання ОСОБА_13 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений за попередньою змовою групою осіб.
У клопотанні слідчий зазначив, що18 червня 2015 року, ОСОБА_9 , 1999 р.н., діючи за попередньою змовою в групі з ОСОБА_12 і ОСОБА_11 , згідно до раніше розробленого ними плану, з метою скоєння грабежів на території Орджонікідзевського району м. Харкова у відношенні осіб, які малоймовірно вчинять супротив, а саме жінок, приблизно о 14 годині 30 хвилин, знаходячись на місцевості поблизу б.№12 по вул.17 Партз`їзду в м. Харкові, побачив раніше незнайому їм ОСОБА_14 . Після цього ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , діючи з корисливих спонукань, відповідно до раніше розробленого ними плану, спрямованого на відкрите викрадення чужого майна, залишилися на безпечній для них відстані, маючи змогу при необхідності надати допомогу ОСОБА_9 в скоєнні злочину чи попередити його про небезпеку, а ОСОБА_9 , переконавшись в відсутності сторонніх осіб та можливих свідків, оцінивши обстановку яка склалася, сприятливою для вчинення запланованого злочину, діючи згідно до визначеної йому ролі в скоєнні правопорушення, наблизився зі спини до потерпілої та шляхом ривку відкрито заволодів приналежним їй ланцюжком зі сплаву золота 585 проби, після чого з місця злочину втік. Викраденим майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_14 матеріальну шкоду в розмірі 3500 гривень.
19.06.2015 року неповнолітньому ОСОБА_9 у відповідності до ст.278 КПК України повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.
Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Так, ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яким йому повідомлено про підозру.

Разом з тим, обираючи щодо неповнолітнього запобіжний захід, суд, окрім загальних підстав, повинен також ураховувати його вікові та психологічні особливості.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні апеляційної інстанції, ОСОБА_9 визнає себе винним в вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, щиро кається та вказує на те, що діяв під впливом повнолітнього ОСОБА_12 , 1994 р.н., який раніше був судимий у 2012 році Московським районнім судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України. На даний час до підозрюваного ОСОБА_12 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ст. 37 Конвенції про права дитини, прийнятої 44 ю сесією Генеральної Асамблеї ООН у 1989 р. і ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 р., міститься положення про те, що «арешт, затримання чи тюремне ув`язнення дитини здійснюється згідно з законом та використовується лише як крайній захід і протягом якомога більш короткого відповідного періоду часу».

Згідно з п. 13.2 «Пекінських правил» утримання під вартою до суду за можливістю має замінюватись іншими альтернативними заходами. Відповідно до ч. 2 ст. 33 Закону України від 26 квітня 2001 р. «Про охорону дитинства» затримання та арешт неповнолітніх застосовується як винятковий захід і тільки у випадках та порядку, встановлених законом.

Колегія суддів вважає, що слідчим, прокурором не доведено, чому конкретний випадок слід розглядати як винятковий і чому інші запобіжні заходи не забезпечать запобігання спробам, зазначеним у ст.177 КПК України.

Згідно з ч.4 ст.195 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, але не доведе обставини, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.195 КПК України.

Слідчим суддею при винесенні ухвали про обрання запобіжного заходу враховано дані про особу ОСОБА_9 , а саме те, що він є неповнолітнім, проживає разом з матір`ю (про що вона повідомила в судовому засіданні апеляційної інстанції), має зареєстроване місце проживання.
З огляду на викладене апеляційний суд погоджується з рішенням слідчого судді районного суду і вважає, що застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в повній мірі відповідатиме меті його застосування забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, зазначені у ч.1 ст.177 КПК України.

При таких обставинах колегія суддів не знаходить підстав для скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ст.ст. 404, 405, ч.3 ст.407, ст.418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Орджонікідзевського району м. Харкова залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20 червня 2015 року про застосування у відношенні підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною відповідно до вимог ст.424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий

Судді