У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Пузиревського Є.Б., суддів
Міщенка С.М., Шибко Л.В.,при секретарі
Холявчуку А.А.,за участю прокурора
Деруна А.І., розглянувши в судовому
засіданні кримінальне провадження
№ 0000015 за касаційною
скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок
Василівського районного суду
Запорізької області від 10 вересня
2013 року та ухвалу Апеляційного суду
Запорізької області від 25 грудня
2013 року щодо ОСОБА_7,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Василівського районного суду
Запорізької області від 10
вересня 2013 року

ОСОБА_7,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, раніше не
судимого,

засуджено:

- за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України до покарання
у виді позбавлення волі на строк 13
років з конфіскацією всього належного
йому майна;

- за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у
виді позбавлення волі на строк 1 рік.

На підставі ст. 70 КК
України за сукупністю злочинів ОСОБА_7
визначено остаточне покарання у виді
позбавлення волі на строк 13 років з
конфіскацією всього належного йому
майна.

Ухвалою Апеляційного
суду Запорізької області від 25 грудня
2013 року вирок місцевого суду щодо
ОСОБА_7 змінено, перекваліфіковано дії
ОСОБА_7 з п. 6 ч. 2 на ч. 1 ст. 115 КК України
та призначено йому покарання у виді
позбавлення волі на строк 10 років.

На підставі ст. 70 КК
України за сукупністю злочинів ОСОБА_7
визначено остаточне покарання у виді
позбавлення волі на строк 10 років.

В решті вирок
місцевого суду залишено без зміни.

Згідно з вироком суду з
урахуванням змін, внесених ухвалою
Апеляційного суду Запорізької області
від 25 грудня 2013 року, ОСОБА_7 визнано
винним у вчиненні злочинів за
наступних обставин.

05 вересня 2012 року в с.
Бурчак Михайлівського району
Запорізької області ОСОБА_8 зустрівся з
ОСОБА_7 з метою з'ясування відносин з
приводу повернення боргу за договором
позики, після чого на автомобілі
НОМЕР_1, що належав ОСОБА_8, вони виїхали
до сливового саду в південній стороні
цього ж села, де приблизно з 11 год. 37
хв. до 13 год. 35 хв. ОСОБА_7 під час
конфлікту з ОСОБА_8 умисно наніс
останньому п'ять ударів ножем в область
шиї та грудної клітини, від яких
останній миттєво помер.

Після чого ОСОБА_7
таємно викрав з автомобіля ОСОБА_8
мобільний телефон «Самсунг» моделі duos
lite GTE 2152 з двома сім картками операторів
мобільного зв'язку «Київстар» та «МТС»,
чим заподіяв ОСОБА_8 матеріальної шкоди
на суму 270 грн.

У касаційній скарзі
захисник ОСОБА_6, посилаючись на
істотне порушення кримінального
процесуального закону, неправильне
застосування закону України про
кримінальну відповідальність,
невідповідність призначеного
покарання тяжкості кримінального
правопорушення та особі засудженого,
порушує питання про скасування судових
рішень в частині засудження ОСОБА_7 за
ч. 1 ст. 185 КК України і закриття
кримінального провадження в цій
частині за відсутністю складу злочину
та пом'якшення засудженому покарання
за ч. 1 ст. 115 КК України на підставі ст. 69
цього ж Кодексу. Також зазначає, що суд
апеляційної інстанції належним чином
не мотивував свою ухвалу.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
прокурора, який заперечував проти
задоволення касаційної скарги,
перевіривши матеріали кримінального
провадження й обговоривши доводи,
наведені в касаційній скарзі, колегія
суддів дійшла висновку, що скарга не
підлягає задоволенню на таких
підставах.

Висновки суду апеляційної інстанції
про доведеність винуватості ОСОБА_7 у
вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.
115 КК України, та кваліфікація його дій
у касаційній скарзі захисника не
оскаржуються.

Твердження захисника ОСОБА_6 про
відсутність в діях ОСОБА_7
об'єктивної сторони складу злочину,
передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, не
ґрунтуються на матеріалах провадження.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_7
саме у вчиненні таємного викрадення
чужого майна (крадіжки) відповідають
фактичним обставинам провадження і
підтверджуються детально наведеними в
ухвалі доказами, які суд всебічно,
повно й об'єктивно дослідив і правильно
оцінив.

Відповідно до змісту ст. 185 КК України
таємне викрадення чужого майна
(крадіжка) - це незаконне, безоплатне
вилучення чужого майна поза волею
власника. Тобто винний, звертаючи майно
на свою користь, робить це всупереч
волі власника і знає, що він не має
права на це майно. Крадіжка вважається
закінченою з моменту вилучення майна і
реальної можливості розпоряджатися
ним як своїм власним: продати, сховати,
подарувати, використати на свої
потреби й інше.

Як убачається з матеріалів
провадження, ОСОБА_7 як у місцевому так
і в апеляційному судах показав, що
після вбивства ОСОБА_8 він з метою
приховання слідів злочину забрав
мобільний телефон убитого, який сховав
вдома.

Ці показання повністю узгоджуються між
собою, є послідовними та
підтверджуються матеріалами
кримінального провадження, зокрема,
даними протоколу відтворення
обстановки та обставин події та іншими
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Таким чином, в провадженні повністю
доведена винуватість засудженого
ОСОБА_7 у вчиненні злочину,
передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, і
його дії кваліфіковані правильно.

Твердження захисника ОСОБА_6 про те, що
суд призначив ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 115 та за
ст. 70 КК України надто суворе покарання,
є безпідставними.

Призначаючи покарання ОСОБА_7,
апеляційний суд із достатньою повнотою
врахував ступінь тяжкості вчиненого
злочину, що є особливо тяжким,
конкретні обставини справи, дані про
особу винного, який раніше не судимий,
позитивно характеризується, має на
утриманні неповнолітню дитину,
обставини, які пом'якшують покарання, -
часткове визнання вини, активне
сприяння у розкритті злочину та дійшов
обґрунтованого висновку про
необхідність призначення ОСОБА_7
покарання в межах санкції частини
статті, за якою його визнано винним.
Таке покарання, на думку колегії
суддів, є необхідним та достатнім для
виправлення засудженого й
попередження вчинення ним нових
злочинів.

Також суд правильно призначив
засудженому ОСОБА_7 покарання на
підставі ст. 70 КК України.

Апеляційний суд переглянув це
кримінальне провадження за апеляцією
захисника ОСОБА_6 і виніс мотивовану
ухвалу, якою визнав вирок суду першої
інстанції щодо ОСОБА_7 в частині його
засудження за ч. 1 ст. 185 КК України
законним та обґрунтованим, а
призначене йому покарання - таким, що
повною мірою відповідає вимогам ст. 65
КК України.

Ухвала апеляційного суду є достатньо
мотивованою та повною мірою відповідає
вимогам ст. 419 КПК України.

Істотних порушень вимог кримінального
процесуального закону, які були би
підставою для зміни чи скасування
судових рішень у справі, не
встановлено.

Керуючись статтями 433, 434, 436-438 КПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Вирок Василівського районного суду
Запорізької області від 10 вересня
2013 року та ухвалу Апеляційного суду
Запорізької області від 25 грудня
2013 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни,
а касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 -
без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

__________________ ____________________
________________

Є.Б. Пузиревський С.М. Міщенко Л.В. Шибко