Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Верховного Суду України у складі :
головуючого - судді
суддів
Гошовської Т.В., Пошви Б.М.
розглянула в судовому засіданні в м. Києві 29 листопада 2007 року кримінальну
справу за касаційними скаргами захисника ОСОБА_3, засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_2на вирок апеляційного суду Житомирської області від 28
Вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 24 травня 2007 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження, громадянка України, раніше не судима, має на утриманні
неповнолітню дитину, -

засуджена за ч. 2 ст. 187 КК України із застосуванням ст.
69 КК України на 5 років позбавлення волі без конфіскації майна, за ч. 2 ст.
186 КК України на 4 роки позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим
остаточно призначено покарання - 5 років позбавлення волі без конфіскації
майна.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнена від
відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки з покладенням
на неї обов'язків, передбачених пунктами 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, раніше не судимий, має на
утриманні двох малолітніх дітей, -

засуджений за ч. 2 ст. 187 КК України із застосуванням
ст. 69 КК України на 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_2звільнений від
відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки з покладенням
на нього обов'язків, передбачених пунктами 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Постановлено стягнути із засуджених солідарно на користь
потерпілої ОСОБА_4на відшкодування моральної шкоди 4 679 грн. 96 коп.

За вироком суду злочини були вчинені засудженими за таких
обставин.

05 листопада 2004 року приблизно о 03 годині ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, біля бару “Кварц”,
розташованому АДРЕСА_1, вчинили розбійний напад на потерпілу ОСОБА_4та
заволоділи її майном на загальну суму 2 190 грн.

Крім цього, ОСОБА_1 у процесі нападу на ОСОБА_4, зайшла
до бару “Кварц”, де відкрито викрала шкіряну куртку вартістю 900 грн., яка
належала потерпілому ОСОБА_5

Вироком апеляційного суду Житомирської області від 28 серпня 2007 року цей вирок районного суду за
апеляцією прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції,
щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у частині призначеного покарання скасований і
призначено покарання: ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 187 КК України із
застосуванням ст. 69 КК України - 3 роки 6 місяців позбавлення волі без
конфіскації майна, за ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 69 КК
України - 3 роки позбавлення волі та на підставі ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів - 3 роки 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна; ОСОБА_2за
ч. 2 ст. 187 КК України із застосуванням ст. 69 КК України - 3 роки позбавлення
волі без конфіскації майна. У решті вирок районного суду залишено без зміни.

По справі також винесена окрема ухвала від 28 серпня 2007
року, у якій порушується питання про визначення долі неповнолітньої дитини
засудженої ОСОБА_1

У касаційній скарзі захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженої ОСОБА_1 ставиться питання про зміну вироку
апеляційного суду через невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину
та особі засудженої внаслідок суворості. При цьому захисник посилається
на те, що з моменту вчинення злочину пройшло три роки і за цей час ОСОБА_1
своєю сумлінною поведінкою довела своє виправлення, до кримінальної
відповідальності вона притягається вперше, визнала свою вину та щиро розкаялася
у вчиненому, повністю відшкодувала потерпілим завдані збитки, має на утриманні
неповнолітню дитину, яку виховує сама. За таких обставин, на думку захисника,
необхідності у призначенні ОСОБА_1 такого покарання як позбавлення волі немає.

Аналогічні доводи та прохання містяться у касаційній
скарзі засудженої ОСОБА_1 Крім цього, вона посилається на те, що внаслідок
призначення їй такого суворого покарання її дев'ятирічна донька опиниться у дитячому притулку.

У касаційній скарзі засудженого ОСОБА_2також ставиться питання про зміну вироку та призначення
покарання із застосуванням ст. 75
КК України. При цьому він посилається на те, що до кримінальної
відповідальності притягається вперше, визнав свою вину та щиро розкаявся у
вчиненому, відшкодував збитки потерпілому, має на утриманні двох малолітніх
дітей і вагітну дружину.

Потерпілими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 подані заяви, у яких вони порушують питання
про призначення ОСОБА_1 покарання, не пов'язаного з позбавленням волі. При
цьому зазначають, що вибачили ОСОБА_1, ніяких претензій до неї не мають,
оскільки вона повністю відшкодувала
завдану їм матеріальну та моральну шкоду.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора, яка заперечувала проти
задоволення касаційних скарг, пояснення захисника, який просив задовольнити
касаційні скарги щодо ОСОБА_1, перевіривши матеріали справи та обговоривши
доводи касаційних скарг, колегія суддів вважає, що касаційна скарга засудженого
ОСОБА_2задоволенню не підлягає, а касаційні скарги захисника ОСОБА_3 та
засудженої ОСОБА_1 підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 та ОСОБА_2у вчиненні
злочинів, зазначених у вироку, підтверджується сукупністю доказів, зібраних у
встановленому законом порядку і досліджених судом, яким надана належна оцінка,
й у касаційних скаргах не оспорюється.

За встановлених судом фактичних обставин справи дії ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 187, ч. 2
ст.186 КК України та ОСОБА_2за ч. 2 ст. 187 КК України кваліфіковано правильно.

Що стосується призначеного судом першої інстанції із застосуванням ст. 75
КК України покарання засудженим, то апеляційний суд визнав його м'яким та таким,
що не відповідає ступеню тяжкості вчинених злочинів, та задовольнив апеляцію
прокурора в цій частині.

Вирішуючи питання про обрання ОСОБА_2міри покарання, апеляційний суд
виходив не лише зі ступеня тяжкості вчиненого, але й відповідно до статей 65, 66
КК України врахував дані про його особу та всі пом'якшуючі покарання
засудженого обставини, які були встановлені судом першої інстанції та на які
містяться посилання у касаційній скарзі і, застосувавши до ОСОБА_2положення ст.
69 КК України, призначив йому покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої
санкцією ч. 2 ст. 187 КК України.

Призначене ОСОБА_2за тяжкий злочин покарання із застосуванням ст. 69 КК
України, відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним злочину, всім обставинам
справи і є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових
злочинів, як це передбачено ч. 2 ст. 65 КК України. Апеляційний суд навів у
вироку мотиви прийнятого рішення, із якими погоджується і судова колегія.

Підстав вважати призначене ОСОБА_2покарання явно несправедливим внаслідок
його суворості, про що зазначається у касаційній скарзі, немає.

Разом з цим, при призначенні покарання засудженій ОСОБА_1, апеляційний суд,
хоча і послався на дані про особу ОСОБА_1 та обставини, що пом'якшують
покарання, але не в повній мірі їх врахував.

Як убачається з матеріалів справи, з моменту вчинення ОСОБА_1 злочинів пройшло три роки,
протягом яких вона ніяких порушень закону не допускала, до кримінальної
відповідальності притягається вперше, одна утримує та виховує дев'ятирічну
доньку, повністю визнала свою вину та щиро розкаялася у вчиненому, добровільно
відшкодувала матеріальну шкоду потерпілим, позитивно характеризується за місцем
проживання, її роль у вчиненні розбійного нападу менш активна.

Зі звернень потерпілих убачається, що вони повністю її пробачили й
вважають, що призначена апеляційним судом ОСОБА_1 міра покарання є надто
суворою.

Враховуючи наведені дані щодо особи ОСОБА_1, пом'якшуючі покарання
обставини, а також думку потерпілих, судова колегія вважає, що виправлення ОСОБА_1 можливе без відбування
покарання і вона підлягає звільненню від відбування покарання з випробуванням
на підставі ст. 75 КК України.

У зв'язку з наведеним підлягає скасуванню окрема ухвала апеляційного суду
від 28 серпня 2007 року про вирішення долі неповнолітньої дитини засудженої
ОСОБА_1

Суттєвих порушень норм кримінально-процесуального закону, які б були
безумовною підставою для скасування вироку, у справі не встановлено.

Керуючись статтями 395, 396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційну скаргу засудженого ОСОБА_2залишити без задоволення, а вирок апеляційного суду
Житомирської області щодо ОСОБА_2 - без зміни.

Касаційні скарги захисника ОСОБА_3 та засудженої ОСОБА_1 задовольнити, а
вирок апеляційного суду Житомирської області щодо ОСОБА_1 - з м і н и т и.

Застосувати до ОСОБА_1 ст. 75 КК України і звільнити її від
відбування призначеного покарання з іспитовим строком 3 роки. На підставі ст.
76 КК України зобов'язати ОСОБА_1 повідомляти органи кримінально-виконавчої
системи про зміну місця проживання та періодично з'являтися для реєстрації в
органи кримінально-виконавчої системи.

Засуджену ОСОБА_1 з-під варти звільнити негайно.

Окрему ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 28 серпня 2007 року с к а с у в а т и.

С у д д і:

Гошовська Т.В. Жук В.Г. Пошва Б.М.