Справа № 554/8426/15-к
ВИРОК
Іменем України
Дата документу 13.07.2015
13 липня 2015 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, вдівця, ніде не працює, судимого
5 квітня 1978 року Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 3 ст. 206 КК України (далі - КК) 1960 року на 6 років позбавлення волі, звільненого 18 січня 1984 року по відбуттю покарання;
25 березня 1985 року Октябрським районним судом м. Полтави за ст. 17, ч. 1 ст. 140 КК 1960 року на 1 рік 6 місяців позбавлення волі;
21 липня 1986 року Крюківським районним судом м. Кременчука за ч. 1 ст. 183-3 КК 1960 року на 2 роки позбавлення волі. На підставі статті 43 КК частково приєднано невідбуте покарання за попереднім вироком і остаточно призначено 2 роки 6 днів позбавлення волі, звільненого 25 червня 1988 року по відбуттю покарання;
19 грудня 1988 року Крюківським районним судом м. Кременчука за ч. 2 ст. 140 КК 1960 року на 2 роки позбавлення волі, звільненого 15 жовтня 1990 року по відбуттю покарання;
24 жовтня 1994 року Октябрським районним судом м. Полтави за ст. 17, ч. 2 ст. 140, ч. 1 ст. 229-6, 42 КК 1960 року на 2 роки позбавлення волі, звільненого 10 квітня 1996 року по відбуттю покарання;
11 червня 1997 року Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 206, 44 КК 1960 року на 2 роки позбавлення волі, звільненого 14 червня 1997 року по відбуттю покарання;
2 грудня 1999 року Октябрським районним судом м. Полтави за ст. 17, ч. 2 ст. 140, ч. 2 ст. 229-6, 42 КК 1960 року на 2 роки позбавлення волі, звільненого 14 липня 2001 року по відбуттю покарання;
27 червня 2002 року Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 309, 395 КК на 2 роки позбавлення волі, звільненого 28 листопада 2003 року по відбуттю покарання;
7 жовтня 2004 року Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 185 КК на 1 рік 6 місяців позбавлення волі, звільненого 10 грудня 2005 року по відбуттю покарання;
10 жовтня 2006 Полтавським районним судом Полтавської області за ст. 395 КК на 2 місяці арешту, звільненого 13 грудня 2006 року по відбуттю покарання;
20 січня 2009 року Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 309, 70 КК на 2 роки позбавлення волі, звільненого 5 травня 2010 року по відбуттю покарання;
27 січня 2011 року Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 309 КК на 2 роки позбавлення волі, з звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік;
25 листопада 2011 року Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 185 КК на 1 рік 9 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК остаточне покарання визначено шляхом часткового складання призначених покарань за цим та попереднім вироком у виді 2 років 1 місяця позбавлення волі, звільненого 14 травня 2013 року по відбуттю покарання
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
15 травня 2015 року, приблизно о 19 год. 30 хв., обвинувачений ОСОБА_5 під час проїзду у громадському транспорті на зупинці «28 школа», що по вул. Калініна в м. Полтаві, діючи умисно, повторно, шляхом вільного доступу із рюкзака потерпілої ОСОБА_4 таємно викрав мобільний телефон «Nokia 500» у корпусі синього кольору вартістю 500 грн. із карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар» без вартості, завдавши останній матеріального збитку на вказану суму.
Викраденим розпорядився на власний розсуд.
Допитаний в ході судового розгляду справи обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, підтвердивши факт його вчинення за обставин, викладених вище. Щиро розкаявся у вчиненому та просив його суворо не карати, зважаючи на його сприяння розслідуванню злочину та хворобливий стан здоров`я, який він має. Запевнив суд у своїх намірах відшкодувати потерпілій завданий ним збиток, відшкодувавши вартість телефону.
Потерпіла ОСОБА_4 під час допиту в суді також підтвердила факт викрадення у неї обвинуваченим мобільного телефону за обставин викладених вище.
Оскільки обставини справи ніким із учасників судового розгляду не оспорюються, обвинувачена та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає та їм роз`яснено про позбавлення права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав за недоцільне дослідження доказів стосовно цих обставин справи.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 185 КК України, так як він повторно вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку).
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують його покарання, суд не знаходить.
Виходячи з загальних засад призначення покарання, визначених статтею 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що впливають на призначення покарання.
Зокрема, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 неодноразово засуджувався за вчинення аналогічних злочинів та має непогашену у визначеному законом порядку судимість за попереднім вироком, характеристику його особи, стан його здоров`я, його поведінку як під час скоєння злочину, так і після цього та ставлення до скоєного, асоціальну спрямованість його життєвої діяльності, яка проявляється в тому, що він ніде не працює, забезпечуючи своє існування шляхом вчинення протиправних діянь, тривалість такої поведінки, наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність тих, які його обтяжують, і приходить до висновку про необхідність призначення йому покарання у виді позбавлення волі, яке, на думку суду, буде необхідним й достатнім для його виправлення, попередження вчинення нових злочинів та соціальної реабілітації.
Зважаючи на викладене, а також враховуючи, що обвинувачений усвідомив суспільну небезпечність своїх дій, щиро розкаявся у вчиненому і своєю поведінкою сприяв розкриттю злочину, запевнив суд у своїх намірах вести в подальшому законослухняний спосіб життя та не вчинювати правопорушень, а також відшкодувати завдану злочином шкоду, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням відповідно до положень статті 75 КК України.
Цивільний позов по справі не заявлений.
Процесуальних витрат і речових доказів по справі немає.
Керуючись статтями 373 та 374 КПК України, суд,
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді одного року позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання або роботи; періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.
Вирок може бути оскаржено в Апеляційний суд Полтавської області через районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.
СуддяОСОБА_1