справа № 462/4380/13-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 травня 2015 року Залізничний районний суд м. Львова

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю прокурора - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальну справу про обвинувачення:

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, з вищою освітою, непрацюючого, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 358 (в редакції від 2001 р.), ч. 1 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 03.10.2007 р., перебуваючи у приміщенні ЗАТ Перший Український Міжнародний Банк, що на вул. Грюнвальдській, 5 «а» у м. Львові, умисно використав завідомо підроблений документ, а саме: при укладенні кредитного договору із банком за № 5724255 від 03.10.2007 р. надав завідомо підроблену довідку про доходи з ТзОВ Гран-Глоб-Україна, у яку внесено завідомо неправдиві відомості про те, що ОСОБА_4 працює на посаді менеджера ТзОВ Гран Глоб Україна та його середній заробіток у період з 01.03.2007 р. по 31.08.2007р. становить 28800 грн., внаслідок чого отримав кредит в сумі 23622 доларів США. Згідно даних ГУПФУ у Львівській області відомості про нарахування заробітної плати ОСОБА_4 у ТзОВ Гран-Глоб-Україна за період з лютого по вересень 2007 р. відсутні.

Окрім того, ОСОБА_4 27.03.2011 р. близько 05.40 год. знаходячись поблизу приміщення нічного клубу Лєрой, що по вул. Героїв УПА, 80 у м. Львові, в ході конфлікту із потерпілим ОСОБА_5 , який виник під час їх спільного перебування в нічному клубі «Лєрой» умисно наніс останньому удар тупим предметом по голові, спричинивши йому відкритий вдавлений перелом лобної та тім`яної кісток склепіння черепа справа, забійну рану лобно-тім`яної ділянки справа, забій головного мозку середньої важкості, поверхневі рани в тім`яній ділянці в центрі та справа, синяк на повіках правого ока, чим заподіяв йому тяжкі тілесні ушкодження, які відносяться до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент спричинення.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні обох злочинів визнав повністю та пояснив щодо використання завідомо підробленого документу, що дійсно 03.10.2007 р. звертався до ЗАТ Перший Український Міжнародний Банк з метою отримання кредиту, при цьому він подав заяву на видачу кредиту та подав усі необхідні документи, а також довідку з ТзОВ Гран Глоб Україна про доходи. Він не пригадує, звідки саме у нього ця довідка, оскільки ніколи не перебував у трудових відносинах з ТзОВ Гран Глоб Україна. З приводу нанесення умисних тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_5 пояснив, що 27.03.2011 р. перебував у нічному клубі Лєрой, що на вул. Героїв УПА, 80 у м. Львові, в цей час у нього виник конфлікт з потерпілим ОСОБА_5 . Після чого з нічного клубу до нього повторно підійшов потерпілий та у них розпочалась бійка. На даний час він не пригадує куди саме та скільки ударів потерпілому наніс.

Цивільний позові визнав частково. Розкаюється у вчиненому, просить його суворо не карати.

Представник потерпілого у судовому засіданні заявлений цивільний позов підтримала повністю, пояснила, що діями підсудного потерпілому заподіяно майнову шкоду у розмірі 16902,88 грн., а саме пошкоджено шкірну куртку вартістю 4000 грн., джинси вартістю 640 грн., светр вартістю 400 грн., ним витрачено кошти за перебування у лікувальному закладі у сумі 1500 грн., сплачено кошти за проходження томографічного обстеження у сумі 2000 грн., витрачено 8362,88 грн. на придбання ліків. Окрім того, діями ОСОБА_4 потерпілому заподіяно моральну шкоду, зокрема, внаслідок нападу він зазнав сильного фізичного болю, пережив стрес, моральні страждання, був змушений проходити тривалий курс лікування і прикладати додаткові зусилля для повернення до звичного способу життя, а тому оцінює таку шкоду у 200000 грн. Просила задоволити цивільний позов в повному обсязі.

Враховуючи, що учасники судового розгляду визнали недоцільним дослідження інших доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності цих позицій, а також їм роз`яснено, що вони у такому випадку позбавляються права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, - суд відповідно до ч.3 ст.299 КПК України 1960 року розглянув справу за правилами, передбаченими даною нормою.

Таким чином, аналізуючи наведене, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у використанні завідомо підробленого документу доведена повністю, а його дії кваліфіковано вірно за ч. 3 ст. 358 КК України (в редакції від 2001 р.). Крім цього, в суді доведено повністю вину підсудного у заподіянні потерпілому умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, а його дії кваліфіковані вірно за ч. 1 ст. 121 КК України за цією ознакою.

Обираючи підсудному міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, один із яких відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, а інший до тяжких злочинів, особу підсудного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягався, на обліку у психіатричному та наркологічному закладах не перебуває, позитивно характеризується за місцем реєстрації. Обставини, що пом`якшують покарання є визнання вини відсудним, обставини, які обтяжують покарання, відсутні.

Із врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що для виправлення та перевиховання підсудного, йому слід обрати покарання у межах санкції статей обвинувачення та на підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням з покладенням окремих обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Разом із тим, відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, якщо з дня вчинення нею злочину невеликої тяжкості, за який передбачено покарання у виді обмеження або позбавлення волі, і до дня набрання вироком законної сили минуло 3 роки. На підставі ч. 5 ст. 74 КК України така особа може бути за вироком суду звільнена від покарання.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.3 ст. 358 КК України (в редакції від 2001 р.), 03.10.2007 р., даний злочин відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості, до закінчення даного строку обвинувальних вироків, які б набрали законної сили на підтвердження вчинення ОСОБА_4 інших злочинів середньої тяжкості, тяжких та особливо тяжких злочинів немає, а тому відповідно до ст. 49 КК України на час винесення вироку суду закінчився строк давності і на підставі ч.5 ст.74 КК України його слід звільнити від покарання за вказаною статтею.

Цивільний позов ОСОБА_5 про стягнення з підсудного ОСОБА_4 майнової шкоди у сумі 16902,88 грн. та моральної шкоди у сумі 200000 грн., суд приходить до висновку, що такий слід задоволити частково з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Стаття 1167 ЦК України вказує, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності його вини.

Згідно із п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди № 6 від 27.03.92р. розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

З виписки з історії хвороби (а.с. 193 т.2) вбачається, що у період з 27.03.2011 р. по 18.04.2011 р. ОСОБА_5 у зв`язу із ВЧМТ, депресивним переломом лобно-тім`яної ділянки склепіння черепа справа, забою головного мозку середнього ступеня важкості, забійної рани лобно-тім`яної ділянки справа перебував на стаціонарному лікуванні у Комунальній клінічній лікарні швидкої медичної допомоги. 27.03.2011 р. переніс оперативне втручання, шви знято на 7 день.

Однак, суд критично оцінює докази позивача з приводу заподіяння йому майнової шкоди у розмірі 16902,88 грн., до яких належить пошкодження шкіряної куртки вартістю 4000 грн., джинсів вартістю 640 грн., светра вартістю 400 грн., понесення витрат за перебування у лікувальному закладі у сумі 1500 грн., сплату коштів за проходження томографічного обстеження у сумі 2000 грн. та у сумі 8362,88 грн. на придбання ліків, оскільки належних доказів на підтвердження цього ані позивачем, ані його представником не надано. Додані потерпілим квитанції із аптечного закладу не можуть стати підставою для стягнення витрат на лікування, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження необхідності вживання саме цих препаратів (як то рецепт лікаря). Окрім того, на підтвердження своїх витрат позивачем додано ряд квитанцій від 26.03.2011 р. (а.с. 185, 188 т.2), тобто за день до злочину. У зв`язку із цим у позові у частині стягнення майнових витрат слід відмовити.

При визначенні розміру моральної шкоди, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, беручи до уваги характер тілесних ушкоджень, ступінь їх тяжкості, обсяг моральних страждань, яких потерпілий зазнав у зв`язку із ушкодженням здоров`я, тривалість перебування на лікуванні, а також тривалість періоду реабілітації, а також поведінку самого потерпілого, суд приходить до висновку про необхідність стягнення із відповідача компенсації за заподіяння такої у розмірі 50000 грн.

Речові докази на підставі ст.100 КПК України залишити у матеріалах справи.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України,-

з а с у д и в:
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 358 (в редакції від 2001 р.), ч. 1 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання

- за ч. 3 ст. 358 КК України (в редакції від 2001 р.) у виді 2 місяців арешту,

- за ч. 1 ст. 121 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ч. 5 ст. 74, 49 КК України ОСОБА_4 звільнити від призначеного йому покарання за ч.3 ст. 358 КК України у зв`язку із закінченням строку давності.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю 3 (три) роки.

Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу КВІ, повідомляти КВІ про зміну місця проживання, періодично з`являтись для реєстрації в КВІ.

Цивільний позов ОСОБА_5 задоволити частково. Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду у розмірі 50000 (п`ятдесят тисяч) грн. В решті вимог відмовити за безпідставністю.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу залишити попередню підписку про невиїзд.

Речовий доказ DVD диск із записом із камер відеоспостереження залишити у матеріалах справи (а.с.131 т.2).

Речовий доказ довідка про доходи з ТзОВ Гран-Глоб-Україна залишити у матеріалах справи (а.с.97 т.1).

На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Львівської області, через суд, що його постановив, протягом п`ятнадцяти діб з моменту його проголошення, а засудженим, який утримується під вартою, - протягом п`ятнадцяти діб з моменту вручення йому копії вироку.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя: ОСОБА_1