печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 червня 2015 року Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 за участі секретаря ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві скаргу ОСОБА_3 на постанову про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0001228 від 27 квітня 2015 року,

В С Т А Н О В И В :
Заявник ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді і просить скасувати постанову прокурора у кримінальному провадженні - старшого прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури м. Києва ОСОБА_4 від 27.04.2015р., постановити ухвалу якою зобов`язати прокурора у кримінальному провадженні - старшого прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , визнати ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0001228 від 22.20.2014р.

Скарга заявником обґрунтована наступним.

Слідчим відділом прокуратури м. Києва здійснюється досудове розслідування у об`єднаному кримінальному провадженні №0001228 від 22.10.2014р., яке розпочате за попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, підставою для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та початку досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001228 є звернення ОСОБА_5 щодо створення службовими особами Національного банку України штучного ажіотажу на валютному ринку та здійснення продажу валюти за заниженою ціною окремим компаніям і банкам з метою одержання неправомірної вигоди.

На підставі ст. 217 КПК України, до зазначеного кримінального провадження приєднано матеріали кримінального провадження №0000361, яке розпочато на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва №757/33660/14-к від 01.12.2014, якою зобов`язано внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за зверненням ОСОБА_3 щодо зловживання службовим становищем службовими особами Національного банку України при проведенні грошово-кредитної політики.

31 березня 2015 року відповідно до ст. 55 КПК України, на адресу прокуратури м. Києва заявником було подано заяву про визнання заявника потерпілим в кримінальному провадженні №0001228.

Постановою від 27.04.2015 року старшим прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури м. Києва ОСОБА_4 було відмовлено у визнанні заявника потерпілим у вищезазначеному кримінальному провадженні.

Заявник вважає цю постанову не законною та такою, що підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 КК України, слідчий, прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди.

Таких очевидних і достатніх підстав у мотивувальній частині постанови прокурором не наведено.

Як зазначено в ч. 2 ст. 364 Кримінального кодексу України зловживання владою або службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб.

Дані відомості, зокрема, полягають у тому, що своїми діями, завідомо та грубо ігноруючи конституційні засади здійснення державної політики у сфері грошово- валютного регулювання Голова НБУ ОСОБА_6 , фактично вчинила вкрай невигідні дії для поповнення золотовалютного резерву України, не дивлячись на те, що найвищий закон держави, Конституція України, покладає на Національний банк України функцію збереження золотого запасу України.

Протиправні дії ОСОБА_6 призвели до порушення прав всіх фізичних та юридичних осіб, які знаходяться на території України.

Згідно ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Протиправними діями ОСОБА_6 , економічна політика якої впливає на рівень добробуту населення в цілому, заявнику , як особі, яка проживає на території України, було завдано значної моральної та майнової шкоди.

Так, у зв`язку з суттєвим погіршенням економіки в країні, що призвело до надмірного зростання цін на товари та послуги та неконтрольованим знеціненням національної валюти, різко знизилась платоспроможність заявника.

Зазначену постанову заявником було отримано поштою 05.05.20І5р.

Під час судового розгляду адвокат ОСОБА_7 підтримав скаргу з наведених у ній обставини, просив її задовольнити.

Прокурор прокуратури м. Києва ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином.

Вислухавши пояснення адвоката ОСОБА_7 , вивчивши копію заяви про визнання потерпілим та копію постанову про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні , слід дійти наступного висновку.

Прокурор у кримінальному провадженні - старший прокурор відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури міста Києва ОСОБА_4 , розглянувши матеріали кримінального провадження №0001228 від22.10.2014розпочатого за ознаками ч.2 ст.364КК України, 27 квітня 2015 року виніс постанову , якою відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_3 щодо визнання потерпілим у кримінальному провадженні. Свою постанову прокурор мотивував наступним.

Слідчим відділом прокуратури міста Києва здійснюється досудове розслідування у об`єднаному кримінальному провадженні №0001228 від 22.10.2014, яке розпочато за попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України.

Підставою для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та початку досудового розслідування у кримінальному провадженню № 0001228 є звернення ОСОБА_5 щодо створення службовими особами Національного банку України штучного ажіотажу на валютному ринку та здійснення продажу валюти за заниженою ціною окремим компаніям і банкам з метою одержання неправомірної вигоди.

На підставі ст.217 КПК України, до зазначеного кримінального провадження приєднано матеріали кримінального провадження № 0000361, яке розпочато на підставі ухвали Печерського районного суду міста Києва №757/33660/14-к від 01.12.2014, якою зобов`язано внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за зверненням ОСОБА_3 щодо зловживання службовим становищем службовими особами Національного банку України при проведенні грошово-кредитної політики.

На теперішній час у діях будь-яких службових осіб Національного банку України складу злочину, передбаченого ч.2 ст.364 КК України, досудовим розслідуванням ще не встановлено та повідомлення про підозру не здійснювалось. У відповідності до вимог ст.ст.91, 93 КПК України наразі органом досудового розслідування проводяться дії, спрямовані на збирання та оцінку доказів, що мають значення для кримінального провадження.

Під час проведення досудового розслідування на адресу прокуратури міста Києва надійшла заява від громадянина ОСОБА_3 щодо визнання його потерпілим у зазначеному кримінальному провадженні.

У своїй заяві ОСОБА_3 вказав, що внаслідок дій голови Національного банку України ОСОБА_6 порушено його конституційні права, завдано значної моральної та майнової шкоди, а також різко знижено його платоспроможність.

Окрім зазначених загальних фраз щодо порушення його прав, заявником не конкретизовано розмір завданої майнової шкоди, не вказано коли і за яких обставин ця шкода виникла, у чому полягає завдана моральна шкода, яким чином дії ОСОБА_6 їх спричинили та не надано жодного доказу на підтвердження своїх доводів.

Разом з тим, у відповідності до вимог ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Тобто, підставами для визнання особи потерпілою є наявність факту вчинення злочину та як наслідок його вчинення спричинення шкоди особі.

Проте, як вже зазначено вище факт вчинення злочину досудовим розслідуванням на теперішній час не встановлено. Наразі проводяться слідчі (розшукові) дії, спрямовані на збирання та перевірку доказів, за результатом оцінки яких буде встановлено наявність або відсутність складу кримінального правопорушення у діях службових осіб Національного банку України.

Крім того, заява ОСОБА_3 не містить об`єктивних обґрунтованих даних, які б вказували на спричинення їй шкоди та не містить конкретизації її розміру.

Таким чином, передбачені законом підстави для задоволення заяви ОСОБА_3 про визнання потерпілим у кримінальному провадженні відсутні.

Вирішуючи питання у відповідності до вимог ст.ст.55,303 КПК України слід виходити з наступного.

Слідчим відділом прокуратури м. Києва здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за ч2 ст.364 КК України : зловживання владою або службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб.

Згідно ч5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

З огляду на вказані положення слід погодитись з органом досудового розслідування в тій частині , що заява ОСОБА_3 не містить чіткого визначення заподіяної шкоди безпосередньо заявнику , його розміру, як і визначення порушених охоронюваних прав, свобод та інтересів зокрема заявника.

У своїй заяві заявник вказує на обставини, що на його погляд свідчать про порушення прав всіх громадян та юридичних осіб на території України, які в тому числі стосуються і заявника.

При цьому посилання органу досудового розслідування на відсутність у діях будь-яких службових осіб НБУ складу злочину та не встановлення на даний час самого факту вчиненя злочину є безпідставним, оскільки вказані обставини встановлюються під час досудового розгляду та не впливають на вирішення питання про визнання особи потерпілою.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.2, 55,303,306-307,309 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В :
скаргу ОСОБА_3 на постанову про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0001228 від 27 квітня 2015 року, залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1