Ухвала іменем україни 31 березня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_6,

суддів: ОСОБА_7, ОСОБА_8,

при секретарі

судового засідання ОСОБА_9,

за участю

засудженого ОСОБА_2,

захисника ОСОБА_10,

прокурора ОСОБА_11,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене

до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000913

від 20 вересня 2013 року за обвинуваченням

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця с. Піщаного Старобільського району Луганської області, такого, що зареєстрований і проживає АДРЕСА_1, раніше судимого за вироком Старобільського районного суду Луганської області від 11 серпня 2011 року за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, звільненого 19 лютого 2013 року умовно-достроково на підставі ст. 83 КК із заміною невідбутої частини покарання на виправні роботи на строк 1 рік 4 місяці 4 дні з утриманням у дохід держави 10 % заробітку за місцем відбування виправних робіт на підставі ухвали Перевальського районного суду Луганської області від 11 лютого 2013 року,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 127, ч. 2 ст. 186 КК,

в с т а н о в и л а:

У касаційній скарзі та доповненнях до неї засуджений ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати постановлені у кримінальному провадженні судові рішення щодо нього. Обґрунтовуючи свої вимоги, засуджений вказує на застосування до нього недозволених методів під час досудового слідства, а також на порушення його права на захист під час апеляційного розгляду кримінального провадження. Крім того, засуджений вважає, що його дії неправильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 289 КК.

У поясненнях, що по суті є касаційною скаргою, захисник засудженого ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_10, посилаючись на неповноту судового слідства, невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить постановлені у кримінальному провадженні судові рішення скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Згідно з вироком Покровського районного суду Дніпропетровської області від 07 лютого 2014 року ОСОБА_2 засуджено до покарання у виді позбавлення волі: за ч. 2 ст. 185 КК - на строк 4 роки; за ч. 2 ст. 289 КК - на строк 7 років без конфіскації майна, яке є його власністю; за ч. 2

ст. 186 КК - на строк 6 років; за ч. 2 ст. 146 КК - на строк 4 роки; за ч. 1

ст. 127 КК - на строк 4 роки.

На підставі ст. 70 КК ОСОБА_2 визначено остаточне покарання

у виді позбавлення волі на строк 8 років 2 місяці без конфіскації майна, яке є його власністю.

На підставі ст. 71 КК за сукупністю вироків ОСОБА_2 до покарання, визначеного за цим вироком частково, приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком і остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років 8 місяців без конфіскації майна, яке є його власністю.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 червня 2014 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_2 залишено без зміни.

За вироком суду ОСОБА_2 визнано винним у тому, що

він у період відбування покарання у належному ОСОБА_4 будинку

по вул. Жовтневій, 48 у смт Покровському Покровського району Дніпропетровської області вчинив ряд умисних злочинів за таких обставин.

20 вересня 2013 року приблизно о 19.00 год. повторно таємно викрав з вказаного будинку майно на загальну суму 755 грн.

25 жовтня 2013 року приблизно о 04.00 год. повторно відкрито викрав з звідти ж майно на загальну суму 1842 грн.

Цього ж дня близько 09.00 год. у стані алкогольного сп'яніння після вчинення злочину, передбаченого ст. 186 КК, а також після побиття власника будинку ОСОБА_4 та його дружини ОСОБА_5 ОСОБА_2 умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, із метою перешкодити потерпілим залишити будинок та викликати допомогу шляхом забивання вхідних дверей цвяхами зачинив там зазначених осіб, де утримував останніх до 17.00 год.

У період із 24 по 26 жовтня 2013 року ОСОБА_2 у стані алкогольного сп'яніння з метою придушення волі та залякування ОСОБА_5 та

ОСОБА_4 шляхом катування, тобто завдання сильного фізичного болю, фізичного та морального страждання шляхом побиття, умисно завдав їм численних ударів руками та ногами по різних частинах тіла:

- 24 жовтня приблизно о 21.30 год. - ОСОБА_4 декількох ударів руками та ногами по різних частинах тіла, а також ОСОБА_5 - не менше трьох ударів;

- 25 жовтня приблизно о 17.00 год. - ОСОБА_4 руками не менше трьох ударів;

- 26 жовтня приблизно о 13.00 год. - ОСОБА_4 руками не менше трьох ударів.

У результаті вказаних дій ОСОБА_2 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 отримали легкі тілесні ушкодження, що не потягли за собою короткочасного розладу здоров'я.

26 жовтня 2013 року приблизно о 12.00 год. ОСОБА_2 у тому ж будинку, скориставшись заляканим станом ОСОБА_4, повторно відкрито викрав майно останнього на загальну суму 1035 грн.

20 вересня 2013 року приблизно о 21.00 по вул. Леніна в

с. Олександрівці Покровського району Дніпропетровської області у стані алкогольного сп'яніння повторно шляхом обману незаконно заволодів належним

ОСОБА_4 мопедом марки «Дефіант Фарм» (реєстр. № НОМЕР_1, об'єм двигуна 49 см3 вартістю 2300 грн.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_10, які кожен окремо підтримали касаційні скарги, думку прокурора про законність та обґрунтованість постановлених

у кримінальному провадженні судових рішень, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши наведені у скаргах доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги не підлягають задоволенню

на таких підставах.

Твердження щодо неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, визначення яких дано у статтях 410 та 411 КПК і на які посилаються в касаційних скаргах засуджений ОСОБА_2 та його захисник ОСОБА_10, відповідно до вимог ч. 1 ст. 438 КПК не є предметом дослідження та перевірки касаційним судом.

Відповідно до ст. 94 КПК оцінка доказів належить до компетенції суду, який ухвалив вирок. Касаційний суд при перевірці матеріалів кримінального провадження встановив, що суд дотримався вимог зазначеного закону.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 127, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 289 КК, суд зробив на підставі доказів, досліджених і перевірених під час розгляду кримінального провадження та належно оцінених. Вирок суду відповідає вимогам

ст. 374 КПК.

При цьому, на думку колегії суддів, у процесі досудового та судового слідства у кримінальному провадженні істотних порушень кримінального процесуального закону, які б могли вплинути на вирішення питання

про винуватість засудженого або правильність застосування кримінального закону, не допущено.

Суд першої інстанції належним чином перевірив доводи засудженого про недоведеність його винності у вчиненні інкримінованих йому злочинів, які свого підтвердження не знайшли.

Дії ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 127, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 289 КК кваліфіковано правильно. Підстав для сумніву у правильності кваліфікації дій засудженого, про що йдеться в касаційних скаргах останнього та його захисника, колегія суддів не вбачає.

Призначене ОСОБА_2 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК.

Доводи засудженого ОСОБА_2 про застосування недозволених методів слідства під час досудового розслідування у кримінальному провадженні колегія суддів вважає безпідставними, оскільки відсутність у діях співробітників Покровського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України ознак протиправної поведінки підтверджено постановою слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області від 29 січня 2014 року, якою кримінальне провадження № 00000347, зареєстроване 18 грудня 2013 року

за заявою ОСОБА_2, закрито у зв'язку з відсутністю в діях вищевказаних осіб складу злочинів, передбачених статтями 365, 371, 374 КК, та будь-якого іншого злочину, передбаченого Особливою частиною КК (а.к.п. 70-76, т. 2).

Доводи засудженого про порушення права на захист під час судового провадження в апеляційному суді колегія суддів вважає необґрунтованими.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_2 ознайомлений з ними повністю, про що свідчать розписки останнього (а.к.п. 131, т. 2).

У своїй заяві до апеляційного суду ОСОБА_2 особисто просив розглядати його апеляційну скаргу без участі захисника. Добровільність його позиції підтверджується інформацією, зафіксованою за допомогою технічних засобів на відповідному носії (а.к.п. 158, 159, т. 2).

Відповідно до протоколу судового засідання від 15 травня 2014 року під час з'ясування головуючим питання про залучення до участі у кримінальному провадженні іншого безоплатного захисника засуджений ОСОБА_2 повідомив суду, що захисник йому не потрібен, що також зафіксовано у протоколі судового засідання та на носії інформації (а.к.п. 159-161, т.2).

Доводи засудженого ОСОБА_2 про те, що він був позбавлений можливості ознайомитися з інформацією, зафіксованою на технічних носіях за допомогою технічних засобів, під час судового провадження в місцевому суді, колегія суддів вважає безпідставними.

У зв'язку з тим, що долучені до матеріалів кримінального провадження диски із записами судових засідань були пошкоджені, апеляційний суд витребував із Покровського районного суду Дніпропетровської області архівні копії, які були відтворені і перевірені під час судового провадження в апеляційному суді. Клопотань від засудженого ОСОБА_2 щодо інформації, яка містилася на дисках, не надходило.

Отже, при перевірці кримінального провадження в касаційному порядку істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили би суду повно та всебічно розглянути кримінальне провадження, дати правильну юридичну оцінку діям ОСОБА_2 та були підставою для скасування чи зміни судових рішень, колегія суддів не встановила.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 433, 436-438 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Вирок Покровського районного суду Дніпропетровської області від

07 лютого 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 червня 2014 року щодо ОСОБА_2 залишити без зміни, а касаційні скарги останнього та його захисника ОСОБА_10 - без задоволення.

Ухвала касаційного суду набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8