Справа №583/1829/14-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/376/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 серпня 2015 року колегія суддів з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання -- ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження №0001421 від 29 жовтня 2013 року, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та прокурора Охтирської міжрайонної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 28 квітня 2015 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Степанівна Ямпільського району Сумської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий

обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України

з участю прокурора - ОСОБА_8

потерпілого - ОСОБА_9

захисника - ОСОБА_10

обвинуваченого - ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:
До апеляційного суду Сумської області надійшли апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та прокурора Охтирської міжрайонної прокуратури ОСОБА_7 .

В своїй апеляційній скарзі обвинувачений вказує на те, що судом першої інстанції було допущено неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а тому просить вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області відносно нього скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

З урахуванням поданих доповнень та змін до апеляційної скарги прокурор просить вирок суду скасувати у зв`язку з неповнотою судового розгляду та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Як вбачається з вироку суду, ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що 29 жовтня 2013 року близько 16-ої год. 30 хв. у м. Охтирці Сумської області, керував автомобілем марки «ВАЗ-210934» д.н. НОМЕР_1 , на передньому сидінні якого перевозив пасажира ОСОБА_11 та рухався з вул. Фрунзе в напрямку площі ім. В.І.Леніна у м. Охтирці. В цей час з рівнозначної дороги по вул. Київській, у м. Охтирці, в напрямку площі ім. В.І. Леніна, праворуч по ходу руху вказаного автомобіля рухався моторолер марки «Ямаха» д.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_9 .

При виїзді на перехрестя рівнозначних доріг - вулиць Фрунзе та Київської у м. Охтирці, ОСОБА_6 в порушення вимог п.п. 10.1 та 16.12 Правил дорожнього руху України, не надав перевагу в русі моторолеру марки «Ямаха» д.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_9 що наближався праворуч, в результаті чого допустив зіткнення транспортних засобів.

В наслідок дорожньо-транспортної пригоди, потерпілий ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження, які є небезпечними для життя і відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

У дорожній ситуації що виникла, в діях водія ОСОБА_6 вбачаються порушення вимог п.п. 10.1 та 16.12 Правил дорожнього руху України, які знаходяться в причинному зв`язку з подією та її наслідками, тобто заподіянням потерпілому ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень.

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до вступу вироку у законну силу залишено попередній - особисте зобов`язання.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_9 до Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної злочином відмовлено.

Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 на відшкодування заподіяної моральної шкоди 25000 грн. та 2304 грн. 19 коп. майнової шкоди, а всього - 27304 грн. 19 коп.

Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь держави в особі управління фінансів Охтирської міської ради Сумської області витрати понесені закладом охорони здоров`я на лікування потерпілого у сумі 2204 грн. 49 коп.

Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати за проведення авто- технічної експертизи №18 від 26.02.2014 р. проведеної НДЕКЦ при УМВС України в Сумській обл. у сумі 1229 грн. 80 коп., додаткової автотехнічної експертизи №343 від 07.04.2014 р. проведеної Сумським відділенням ХНДІСЕ ім. ОСОБА_12 у сумі 3552 грн., транспортно - трасологічної експертизи №342 від 26.03.2014 р. проведеної Сумським відділенням ХНДІСЕ ім. Бокаріуса М.С. у сумі 3700 грн.

Питання речових доказів вирішено в порядку ст.100 КПК України.

Вимоги своєї апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_6 мотивує тим, що:

- суд, при наявності у справі двох висновків автотехнічних експертиз, взяв до уваги висновки експертизи від 07.04.2014 року (законність якої є сумнівною) і відкинув висновки іншої експертизи від 26.02.2014 року, при цьому жодним чином не вмотивував своє рішення, а лише зазначив, що попередня експертиза побудована на неповних даних, при цьому суд не вказав що мається на увазі і в чому ця неповнота полягає;

- по справі було призначено та проведено дві автотехнічні експертизи, висновки яких є діаметрально протилежними, при цьому, друга експертиза є повторною, адже її проводив інший експерт, але зазначається що це додаткова експертиза;

- суд поклав в основу вироку висновок додаткової судової автотехнічної експертизи №343 від 07.04.2014 року, відповідно до якого йому пред`явлено порушення п.п.10.1, 16.12 ПДР України, що знаходиться в причинному зв`язку з ДТП, при цьому у вказаному висновку було зазначено про порушення п. 12.3 ПДР України водієм мопеду, що також знаходиться в причинному зв`язку з ДТП, проте, суд на це не звернув уваги;

- підстав для проведення додаткової експертизи не було, адже жодних додаткових матеріалів не з`явилось, тобто було порушено процесуальний порядок призначення та проведення експертизи, відповідно допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону;

- при проведенні експертиз ніхто не звернув увагу на те, що потерпілий порушив п.2.3г ПДР керував мопедом без мотошолома (внаслідок чого ним і було отримано такі тяжкі тілесні ушкодження) і суд не звернув на це увагу та не дав належної оцінки вказаним обставинам;

- висновки проведених експертиз протирічать один одному, в суді дані протиріччя усунені не було, а тому 13.01.2015 року він подав до канцелярії суду клопотання про призначення повторної експертизи, однак в задоволенні клопотання йому було відмовлено;

- суд визнав первинну експертизу №18 від 26.02.2014 року неповною, хоча відповіді на всі поставлені експерту питання там були, а тому прийняв до увагу тільки додаткову експертизу, зовсім «забуваючи» при цьому про висновки експертизи №18, де серед іншого зазначено, що можливе порушення ним ПДР не знаходиться в причинному зв`язку з ДТП, а порушення п.12.3 ПДР водієм мопеду знаходиться;

- для проведення експертиз були надані неправильні вихідні дані, а саме: з моменту оформлення схеми ДТП, було зазначено, що місцем контакту транспортних засобів є перехрестя проїзних частин і в подальшому при проведенні всіх експертиз дане твердження закладалося як вихідні дані для розрахунку, а з фотоматеріалів та запису відеореєстратора вбачається, що зіткнення відбулося за межею заокруглень дороги (перехрестя), по якій він рухався, тобто на звичайній проїзній частині;

- порушень п. 16.12 ПДР він не допустив і не повинен був зупинятися/змінювати напрямок або швидкість руху, адже жодних перешкод для водія мопеду, що здійснював поворот праворуч та повинен був виходячи з вимог п.1.10, 11.2,11.14,1.4 ПДР триматися на першій смузі, він не створював, оскільки сам він рухався по другій смузі на відстані не менше 4 метрів від бордюру;

- вважає, що порушень з його боку п.10.1 ПДР не було, що підтверджується записом відеореєстратора з його автомобіля, з якого вбачається, що будь-якої зміни напрямку руху до зіткнення з його сторони не було, рухався він прямо до того моменту як почув удар в автомобіль;

Обвинувачений ОСОБА_6 також надав доповнення до апеляційної скарги, в яких зазначає про порушення вимог КПК України під час проведення огляду місця події та складанні протоколу, а саме: огляд місця події слідчий проводив самостійно у його відсутність та без залучення спеціаліста криміналіста, що порушує або обмежує його законні інтереси, що призвело до помилкових відомостей, під час огляду місця події поняті тримали рулетку з іншого боку і не бачили цифр на рулетці, не були роз`яснені права та обов`язки понятим та спеціалісту-експерту, не зазначено яким вимірювальним приладом проводились заміри, проводились неналежним чином вписки із скороченням та незрозумілою їх трактовкою, одиниці виміру не зазначались, фото слідчим проводилося таким чином, щоб неможливо було встановити істину та всі деталі, із інших ракурсів фотографування не велось, де чітко було б видно довжину всього гальмового шляху, траєкторію сліду ковзання мопеда, із близької відстані всі сліди пошкодження авто і мопеда на фото не фіксувалися, слідчим спеціаліст-криміналіст не залучався.

В схемі ДТП місце зіткнення слідчим штучно перенесено на середину перехрестя, яку поправляє експерт Бражник, в схемі якого всі сліди знаходяться за межами перехрестя. Знак про ДТП на фото також свідчить про те, що зіткнення було за межами перехрестя.

Зі схеми не зрозуміло де могли перетнутись транспортні засоби, звідки вони їхали, та які дорожні знаки там розташовані.

Крім того ОСОБА_6 вказує, що мали місце неспівпадіння під час складання схем ДТП. Не зафіксовано гальмівного шляху правого переднього колеса авто. Довжина гальмівного сліду 7,8 м. і ніяк не може бути 9 м. Слідчим не зазначеного до правого чи лівого краю проїжджої частини визначались розміри. У схемах експерт Бражник мінімально наблизив до правого краю проїзної частини подряпини на дорозі від мопеда. Суд не прийняв до уваги розбитий ковпак на задньому правому колесі автомобіля. Місце зіткнення перенесено в передню частину автомобіля, хоча зіткнення сталось в задню частину. Він не змінював напрямок руху.

Якщо на автомобілі подряпини розташовані з задньої частини до передньої, то і швидкість мопеда повинна бути вищою, ніж у автомобіля, однак експерт не зміг відповісти на це питання. Експерт не зміг зазначити де він зупинився чи змінив напрямок руху, однак вбачає в його діях порушення п.10.1. ПДР.

Перед експертом взагалі не ставилось питання, чи мав право в даній ситуації мопед, з урахуванням п.10.4., 11.14 ПДР, знаходитись у тому місці де відбулось ДТП.

Всі наведені моменти підтверджують обґрунтованість його клопотання про проведення повторної експертизи, про що він заявляв у суді першої інстанції.

Судом належним чином не надана увага його клопотанню про недопустимість експертиз ОСОБА_13 , в якому чітко зазначено порушення нормативних актів при проведенні експертиз.

Також обвинувачений вказує на те, що в журнал судового засідання не заносилися деякі покази свідків та запитання усіх учасників процесу, запис в журнал вівся вибірково на свій розсуд, показання потерпілого ОСОБА_9 є сумнівними, оскільки він зазначав, що його збили передньою частиною автомобіля. Також, ним в суді було заявлено усне клопотання про проведення комплексної медико-технічної експертизи, із питанням, чи міг би в даній ситуації отримати такого характеру травми голови ОСОБА_9 , якщо б знаходився в належному шоломі, яке не знайшло відображення у вироку, крім того, при допиті експерта ОСОБА_13 , адвокат заявила клопотання про його повторний допит або виклик до суду, в зв`язку з тим, що експерт на дуже багато питань не зміг відповісти, однак судом дане клопотання було залишено без уваги.

Вимоги своєї апеляційної скарги прокурор мотивує тим, що:

- в порушення положень ст. 370 КПК України суд першої інстанції належним чином не вмотивував судове рішення, оскільки належним чином не спростував доводи ОСОБА_6 про його невинуватість, про що було зазначено у висновку судової авто-технічної експертизи № 18 від 26.02.2014 року. Таким чином, було допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України);

- судом першої інстанції було залишено поза увагою та не спростовано доводи ОСОБА_6 про наявність в діях потерпілого порушень п. 11.14 ПДР України, чим допущено неповноту судового розгляду.

Заслухавши доповідь головуючого судді про зміст оскарженого судового рішення, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_10 , які просили задовольнити вимоги апеляційної скарги обвинуваченого, прокурора, яка просила задовольнити вимоги апеляційної скарги та не заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, потерпілого ОСОБА_9 , який не погодився з доводами апеляційних скарг обвинуваченого та прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та прокурора Охтирської міжрайонної прокуратури ОСОБА_7 підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

У п.2 ч.3 ст.374 КПК України передбачено, що у мотивувальній частині вироку у разі визнання особи винуватою, крім іншого, також обов`язково зазначаються докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Обґрунтованими на думку колегії суддів, є доводи апеляційної скарги прокурора та обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що суд першої інстанції поклавши в основу вироку висновок додаткової судової автотехнічної експертизи №343 від 07.04.2014 року, відповідно до якого в діях ОСОБА_6 вбачається невідповідність вимогам п.п.10.1, 16.12 ПДР України, які з технічної точки зору знаходяться у причинному зв`язку з ДТП - не навів обґрунтованих мотивів про те, чому він не приймає до уваги висновки судово-автотехнічної експертизи №18 від 26.02.2014 року, відповідно до яких у діях водія ОСОБА_6 вбачаються невідповідності вимогам п.16.3; п.16.2 ПДР України, які не знаходяться в причинному зв`язку з даною ДТП.

При цьому, зазначивши у вироку про те, що судом не прийнято до уваги висновок судово-автотехнічної експертизи №18, оскільки він є неповним, технічна можливість уникнути зіткнення визначалась тільки діями водія мопеду суд першої інстанції належним чином не спростував висновків експертизи №18 від 26.02.2014 року про те, що невідповідності вимогам п.16.3; п.16.2 ПДР України у діях водія ОСОБА_6 , не знаходяться в причинному зв`язку з даною ДТП.

Судом першої інстанції не в повній мірі надано оцінку та належним чином не спростовано доводи обвинуваченого зазначені ним у клопотанні про визнання доказів недійсними (т.1 а.п. 220-240), в тому числі і про те, що оскільки подряпини на авто розташовані з заду наперед, то швидкість авто ніяк не могла бути вищою за швидкість мопеда. При цьому мопед не мав права їхати швидше за попередній транспортний засіб (т.1 а.п. 226);

Судом першої інстанції при винесенні вироку також не надано оцінки та не спростовано доводи обвинуваченого та його захисника про те, що експерт ОСОБА_14 при наданні висновків експертизи № 343 взагалі не враховував того, що дорога на якій сталось зіткнення має кілька смуг і відповідно не вирішував дотримання п.11.14 ПДР водієм мопеду, хоча проїжджа частина в тому напрямку була близько 10 метрів і мала щонайменше 3 смуги. Однак, суд не перевірив чи мав право водій мопеда з урахуванням положень 1.4; 1.10, 11.1; 11.14. ПДР України перебувати на місці зіткнення в момент ДТП, в той час як рух по проїзній частині на мопедах дозволяється лише в один ряд по правій крайній смузі якомога правіше.

Зазначені обставини свідчать про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (п.2 ч.3 ст.374; ст. 412 КПК України), оскільки відповідно до ч.1 ст. 412 КПК України (2012 р) істотними порушеннями вимог кримінально процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Клопотання захисника обвинуваченого, при допиті експерта ОСОБА_14 , про його повторний допит або виклик до суду (у зв`язку з тим, що експерт не зміг дати відповіді на багато питань) було залишено без уваги. Також, при наявності того, що висновки проведених експертиз протирічать одна одній і в судовому засіданні дані протиріччя усунені не були, було залишено без задоволення клопотання обвинуваченого про проведення повторної експертизи, чим допущено неповноту судового розгляду (п.1 ч.1 ст. 410 КПК України), так як відповідно до ч.1 ст. 410 КПК України неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Крім того, при винесенні вироку судом першої інстанції належним чином не встановлено місце зіткнення транспортних засобів. Так, зі змісту вироку вбачається, що зіткнення сталось безпосередньо на перехресті. Поряд з цим, у висновку транспортно-трасологічної експертизи №342 від 26.03.2014 року та схеми №2 цього висновку (які були враховані при винесенні вироку) місце зіткнення транспортних засобів розташоване на проїзній частині перед початком зафіксованих подряпин на асфальтобетонному покритті, в поздовжньому напрямку на відстані не далі 2.9 м. від умовної лінії орієнтиру. Зазначені обставини свідчать про невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження (п.1.ч.1 ст. 411 КПК України), у зв`язку з чим вимоги апеляційної скарги обвинуваченого в цій частині також підлягають задоволенню.

Тому, приймаючи до уваги наявність допущених судом першої інстанції порушень вимог п.2 ч.3 ст. 374 та п.1 ч.1 ст. 410; п.1.ч.1 ст. 411 КПК України, відповідно до положень п.1; п. 2; п.3 ч.1 ст. 409 КПК України, є обґрунтовані підстави для задоволення апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_6 та прокурора Охтирської міжрайонної прокуратури ОСОБА_7 та скасування судового рішення у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та неповнотою судового слідства, з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції, при наявності того, що відповідно до ч.1ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, про те, виходячи зі змісту вимог апеляційних скарг учасників процесу, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості усунути зазначені недоліки.

При цьому, колегія суддів не вбачає підстав для проведення аналізу вказаних обставин оскільки відповідно до ч.2 ст. 415 КПК України призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 410, 411, 412, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та прокурора Охтирської міжрайонної прокуратури ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 28 квітня 2015 року відносно ОСОБА_6 скасувати у зв`язку з істотним порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неповнотою судового слідства, та призначити новий розгляд у суді першої інстанції в іншому складі суду.

Запобіжний захід залишити попередній особисте зобов`язання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

З оригіналом згідно: суддя ОСОБА_2