11-сс/775/129/2015(м)
264/2020/15-к

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2015 року м. Маріуполь

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Донецької області в м. Маріуполі у складі:

суддів ОСОБА_1

ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

за участю захисниів ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0001290 від 12 травня 2015 року, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , діючої в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 14 травня 2015 року про задоволення клопотання слідчого СВ Іллічівського РВ Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецькій області про обрання стосовно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, не одруженого, раніше не судимого, проходить військову службу у НОМЕР_1 окремому мотопіхотному батальйоні солдатом-стрільцом, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.146 КК України, запобіжного заходу у виді тримання під вартою, -

в с т а н о в и л а:

14 травня 2015 року до Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області надійшло погоджене з прокурором клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_9 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.146 КК України, за наступних обставин:

07 травня 2015 року, у денний час, ОСОБА_9 , перебуваючи на території с. Сартана в Іллічівському районі м. Маріуполя Донецької області, умисно, за попередньою змовою групою осіб зі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , з метою незаконного позбавлення волі та викрадення, застосовуючи вогнепальну зброю та фізичне і психологічне насильство, незаконно викрали та позбавили волі ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , яких силоміць посадили в автомобіль марки «Nissan Terrano» чорного кольору та вивезли за межі с. Сартана.

Через деякий час незаконно позбавлений волі ОСОБА_12 був відпущений.

08 травня 2015 року, у денний час, по АДРЕСА_2 було знайдено труп ОСОБА_13 з ознаками насильницької смерті.

08 травня 2015 року СВ Іллічівського РВ ММУ ГУМВС України в Донецькій області за фактом умисного вбивства ОСОБА_13 було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001290 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

12 травня 2015 року СВ Іллічівського РВ ММУ ГУМВС України в Донецькій області за фактом незаконного позбавлення волі та викрадення ОСОБА_13 та ОСОБА_12 було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001330 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.146 КК України.

12 травня 2015 року кримінальні провадження № 0001290 та № 0001330 об`єднані в одне провадження з наданням об`єднаному провадженню № 0001290.

12 травня 2015 року о 16.30 год. за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.146 КК України, в порядку ст.208 КПК України, було затримано ОСОБА_9

12 травня 2015 року ОСОБА_9 оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.146 КК України.

14 травня 2015р. до суду надійшло погоджене з прокурором клопотання слідчого СВ Іллічівського РВ Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецькій області про обрання стосовно ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задоволено

Ухвалою слідчого судді Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 14 травня 2015 року клопотання слідчого СВ Іллічівського РВ Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецькій області про обрання стосовно ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задоволено. Застосовано до ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.146 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою у Маріупольському слідчому ізоляторі УДПтС України в Донецькій області до 10 липня 2015 року.

На зазначене судове рішення надана апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 , діючої в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 .

В апеляційній скарзі захисник в інтересах підозрюваного посилається на незаконність постановленої слідчим суддею ухвали та просить скасувати останню з постановленням ухвали про відмову в задоволенні клопотання; обрати ОСОБА_9 запобіжний захід у виді особистої поруки. Свою позицію обґрунтовує тим, що слідчий не обґрунтував підозру у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.146 КК України, а слідчий суддя при постановленні рішення щодо ОСОБА_9 не впевнився в наявності даних, що свідчать про таку підозру. Тим самим, вважає, що слідчим суддею при розгляді вказаного клопотання, було допущено неповноту судового розгляду, а постановлене за його результатами з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону судове рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_6 , яка підтримала доводи своєї апеляційної скарги, просила скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати ОСОБА_9 запобіжний захід у виді особистої поруки, захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які підтримали доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 , думку прокурора, який відстоював законність та обґрунтованість прийнятого судом рішення, просив апеляцію захисника залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді, як законну і обґрунтовану, без змін, ознайомившись із доводами апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали справи, колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Донецької області приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді повинна бути залишена без змін з огляду на наступне:

Органами досудового розслідування ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.146 КК України, який згідно зі ст.12 КК України є тяжким злочином, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років.

Згідно із ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може ухилитись від виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Обираючи відносно ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд виходив з тяжкості інкримінованого йому злочину та з огляду на забезпечення в подальшому належної процесуальної поведінки підозрюваного, запобігання перешкод слідству по справі та запобігання продовження злочинної діяльності.

Що стосується доводів апелянтів щодо участі підозрюваного ОСОБА_9 при розгляді провадження в апеляційній інстанції, то вони безпідставні, оскільки відповідно до ч.4 ст.401 КПК України обвинувачений підлягає обов`язковому виклику в судове засідання для участі в апеляційному розгляді, якщо в апеляційній скарзі порушується питання про погіршення його становища або якщо суд визнає обов`язковою його участь, а обвинувачений, який утримується під вартою - також у разі, якщо про це надійшло його клопотання.

Матеріали провадження свідчать, що учасники провадження були належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду провадження, поряд з цим жодних заяв чи клопотань від підозрюваного ОСОБА_9 про його бажання брати безпосередню участь в апеляційному розгляді справи до апеляційного суду не надходили.

Отже, з огляду на наведене, відсутність підозрюваного ОСОБА_9 у залі судового засідання не перешкоджає проведенню розгляду, оскільки особа була належним чином повідомлена про дату, час в місце апеляційного розгляду та клопотань про участь в судовому розгляді від останнього не надходило.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчим та прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.146 КК України, про що слідчий суддя зазначив у своєму рішенні, посилаючись на надані органом досудового слідства докази, та наявність достатньо ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового під впливом можливого покарання у майбутньому, крім того, оскільки на даний час не з`ясовані всі обставини по кримінальному провадженню, не всі свідки допитані, існує ризик незаконного впливу на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Колегія суддів приходить до висновку, що слідчий суддя правильно прийшов до висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 .

Доводи захисту про те, що слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного у вигляді тримання під вартою був зобов`язаний визначити розмір застави є безпідставними, оскільки відповідно до п.1 ч. 4 ст.183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства бо погрозою його застосування.

Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_9 підозрюється у злочині, вчиненого із застосуванням насильства, тому слідчий суддя при таких обставинах не був зобов`язаний визначати розмір застави при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Що стосується доводів апелянтів відносно обрання щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді особистої поруки, вони також не підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні прокурор довів, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Посилання захисту про те, що орган досудового слідства не надав доказів, а слідчий суддя не перевірив їх наявність, чи був введений особливий порядок в смт. Талаківка та с.Гнутово у зв`язку з проведенням АТО та чи діяв підозрюваний ОСОБА_9 в межах своїх повноважені на підставі Закону України «Про боротьбу з тероризмом» від 20 березня 2003 р., є необґрунтованими та передчасними, оскільки ці питання є предметом дослідження органа досудового слідства в межах кримінального провадження у строки, передбачені діючим законодавством.

Таким чином, колегія суддів вважає, що захисник в своїй апеляції не навів переконливих доводів щодо необґрунтованості слідчим суддею свого рішення про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а тому, апеляція захисника в інтересах підозрюваного залишається без задоволення, а ухвала слідчого судді, як законна и обґрунтована без змін.

На підставі викладеного, керуючись 404, 407, 412, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , діючої в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 14 травня 2015 року про задоволення клопотання слідчого СВ Іллічівського РВ Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецькій області та обрання стосовно ОСОБА_9 ., підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.146 КК України, запобіжного заходу у виді тримання під вартою,- залишити без змін.

Судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді Апеляційного суду

Донецької області