Справа № 11 a -
372/2007 р. Головуючий
у І інст. Лєсной С.Є.
ст. 309 ч.2 КК України Доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17
квітня 2007 року Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого Леона О. І

суддів Волинця
М.М., Приколоти Ю.А.

за
участю прокурора Дудинської
Т.М.

та
засудженого ОСОБА_1

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.Львові кримінальну справу за апеляцією
засудженого ОСОБА_1на вирок Сихівського районного суду м.Львова від 2 лютого
2007 року, -

встановила:

цим вироком :

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, з професійно-технічною освітою, раніше судимого: 17.11.2006 року
вироком Личаківського районного суду м.Львова за ст.309 ч.1 КК України на
2(два) роки позбавлення волі та згідно ст.75 КК України звільнений від
відбування покарання з випробуванням строком на 1(один) рік з покладенням
обов'язків, передбачених ст.76 КК України

-
визнаний винним та засуджений за ст.ст.309 ч.2, 71 КК України на 2 (два) роки 6
(шість) місяців позбавлення волі.

Строк
відбуття покарання засудженому ОСОБА_1. обчислюється з 06.12.2006 року, тобто з
часу фактичного його затримання.

Заяву
прокурора задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 в користь НДЕКЦ при УMBСУ у
Львівській області 178,71 грн.

Вирішено питання
про речові докази згідно ст.ст. 81, 330 КПК України.

Запобіжний захід
залишено попередній взяття під варту.

За
вироком суду ОСОБА_1. визнано винним в тому, що 6 грудня 2006 року о 14 год. 45 хв. на
вул.Зубрівській, 11 в м.Львові, повторно, незаконно придбав, знайшовши біля
смітника, одноразовий медичний шприц об'ємом 10 мл з наркотичним засобом -
ацетильованим опієм вагою 0,53 грама - для власного вживання без мети збуту,
який незаконно зберігав при собі в кишені своєї куртки. Того ж дня о 14 год. 50 хв. на
вул.Зубрівській, 11 в м.Львові підсудний був затриманий працівниками міліції,
які виявили та вилучили у нього даний одноразовий медичний шприц з вказаним
наркотичним засобом.

На вирок
суду засуджений ОСОБА_1 подав апеляцію, в якій просить змінити вирок суду і
пом'якшити йому покарання.

В
апеляційній скарзі засуджений покликається на те, що вирок є надто суворий,
судом не були взяті до уваги обставини про те, що його батько пенсіонер, тяжко
хворий і вже шостий рік прикутий до ліжка. Мама пенсіонерка похилого віку, яка
доглядає хворого батька, а також має на утриманні дванадцятирічну внучку
сироту. Крім того в нього на утриманні знаходиться неповнолітня донька. Він
тричі був прооперований, видалена одна

третя шлунка,
значна частина кишечника, а також шлунково-кишечного тракту, два ножових
поранення. Враховуючи наведене просить змінити вирок суду і пом'якшити йому
покарання.

Заслухавши
доповідача, пояснення засудженого, який підтримав свою апеляцію, міркування
прокурора Дудинської Т.М. про залишення вироку без змін, розглянувши матеріали
справи, обговориши доводи апеляції, колегія суддів прийшла до висновку, що
апеляція задоволенню не підлягає.

Висновок
суду про доведеність винності ОСОБА_1 у вчиненні зазначених у вироку злочинних
дій відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі
та перевіреними в судовому засіданні доказами і є обгрунтованими.

В
апеляції засуджений ОСОБА_1 свою вину в інкримінованих йому злочинних діях
визнав, не оспорює факт вчинення злочину, доведеність вини, кваліфікацію
злочинних дій за ч.2 ст. 309 КК України, однак вважає, що суд визначив надто
суворе покарання.

Вина
засудженого у вчиненні інкримінованих злочинних діянь повністю стверджується
сукупністю доказів по справі, що ним і не оспорюється.

Судова
колегія вважає, що суд першої інстанції правильно кваліфікував дії засудженого
за кваліфікуючими ознаками як незаконне придбання та зберігання наркотичних
засобів, без мети збуту, вчиненого повторно, тобто за ч.2 ст. 309 КК України.

При
визначенні покарання засудженому судом враховано ступінь тяжкості вчиненого
злочину, вчинення підсудним злочину середньої тяжкості та його рецидив, особу
підсудного, який має судимість, вчинив злочин під час іспитового строку,
виключно позитивно характеризується, має неповнолітню дочку, активно сприяв
розкриттю злочину, незначну кількість вилученого наркотичного засобу, щире
каяття.

З
врахуванням зазначених обставин, суд визначив ОСОБА_1. покарання мінімальне,
яке передбачене статтею 309 ч.2 КК України і відповідає вимогам ст.ст. 50, 65
КК України.

Визначене
судом покарання є необхідне і достатнє для його виправлення та попередження
нових злочинів.

Підстав для
пом'якшення засудженому покарання колегія суддів не вбачає.

В
судовому засіданні засуджений ОСОБА_1,
визнаючи свою вину, просив його суворо не карати, що і врахував суд,
постановляючи вирок, призначив засудженому мінімальне покарання.

Керуючись ст.ст.
362, 366 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Вирок
Сихівського районного суду м.Львова від 2 лютого 2007 року відносно
ОСОБА_1залишити без зміни, а його апеляційну скаргу - без задовольнення.