В И Р О К
Іменем України
22.04.2015 р.
Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ;
із участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жмеринка кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, не працюючого, неодруженого, військовослужбовця військової частини польова пошта НОМЕР_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.402 КК України,
УСТАНОВИВ :
ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації військової частини польова пошта НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.17, 65 Конституції України, ст.1, 2, 5 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу", положень Військової присяги, ст. 11, 16, 30, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України ст.1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України приблизно о 09 годині 00 хвилин 05.09.2014 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , що знаходиться в АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, відкрито відмовився виконати наказ військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 від 04.09.2014 року №351 "Про повернення військовослужбовців військової частини польова пошта НОМЕР_1 до місця виконання завдання" та отримати припис щодо його відбуття до постійного місця дислокації військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується в зоні проведення Антитерористичної операції, які були видані уповноваженою особою в межах своїх повноважень із дотриманням належної форми і порядку їх видання, а також ґрунтувались на законі, за змістом не суперечать чинному законодавству, згідно яких ОСОБА_4 був зобов`язаний до 10.09.2014 року прибути до місця постійної дислокації військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується в зоні проведення Антитерористичної операції, тому своїми діями підірвав боєготовність та боєздатність вказаної військової частини.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 винуватим себе у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав частково та вказав, що вчинив його за наступних обставин.
Пояснив, що з 16.05.2014 року він є військовослужбовцем за призовом по мобілізації, до 16.06.2014 року проходив підготовчі збори у м.Бердичіві, звідки був доставлений для проходження військової служби в район АДРЕСА_3 , після чого до 28.08.2014 року проходив військову службу на одному з блок-постів поблизу АДРЕСА_4 . За відповідною пропозицією командира батальйону, висловленою напередодні усім бійцям підрозділу, обвинувачений 28.08.2014 року подав йому рапорт про неможливість подальшого виконання бойових завдань через його погіршений фізичний та психологічний стан внаслідок постійного перебування під обстрілами упродовж кількох місяців, незадовільного речового забезпечення та харчування, поганого самопочуття, пов`язаного із больовими відчуттями у спині та в ділянці серця, а також періодичними головними болями. Того ж дня він здав зброю із боєкомплектом та вирушив згідно отриманого припису до ІНФОРМАЦІЯ_3 , прибувши до якого 29.08.2014 року, був попереджений про можливість повернення до зони АТО та направлений для подальшого проходження військової служби до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де разом з іншими бійцями його батальйону під керівництвом старшини проходив військову службу близько тижня. Вранці 05.09.2014 року їх вишикували в приміщенні військкомату та було зачитано наказ військового комісара Вінницького обласного військкомату від 04.09.2014 року про повернення до місця розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 до 10.09.2014 року. Одразу з після цього кожного з бійців поодинці викликали до службового кабінету начальника Жмеринського військкомату, де вказаний наказ останнім доводився під розпис. Разом із даним наказом обвинуваченому надавався припис вибути до ІНФОРМАЦІЯ_3 , але він заявив, що відмовляється виконувати наказ, оскільки раніше наданого їм одноденного терміну для проходження медичної комісії у Вінницькому військовому госпіталі не вистачило, щоб її закінчити, але за станом свого здоров`я він її потребував. Після вручення припису закінчив проходження медкомісії, однак, у військовому госпіталі повідомили, що вільних місць у закладі немає та відправили лікуватись удома. При цьому не повідомляли чи придатний він для проходження військової служби. Далі за медичною допомогою звертався до сільської лікарні, документів про лікування не оформляв. Вказав, що до мобілізації він проходив строкову військову службу, з порядком її проходження знайомий, зміст доведеного йому наказу він розумів, також усвідомлював, що відмовляється виконати наказ начальника і такі його дії передбачають відповідальність. У вчиненому розкаявся та просив його суворо не карати.
Окрім часткового визнання вини самим обвинуваченим, його винуватість у вчиненні вказаного кримінального правопорушення повністю доводиться показаннями в судовому засіданні свідків та іншими дослідженими судом матеріалами кримінального провадження.
Так, свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що він з 2005 року є військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_2 , до якого для проходження військової служби за приписом ІНФОРМАЦІЯ_4 прибула група мобілізованих військовослужбовців військової частини польова пошта НОМЕР_1 у кількості 14 осіб, серед яких також був обвинувачений ОСОБА_4 . Їх службу було визначено під командуванням старшини ОСОБА_7 . В цей період було отримано наказ військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 від 04.09.2014 року №351, яким визначалось розпорядження щодо повернення вказаних військовослужбовців до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , який свідок особисто оголосив їм перед шикуванням у приміщенні військкомату, після чого також кожному з них індивідуально під розпис у своєму службовому кабінеті в присутності комісії з числа працівників військкомату доводився даний наказ та пропонувалось отримати припис прибути для проходження військової служби до військової частини польова пошта НОМЕР_1 . Безпосередньо обвинуваченим було усно заявлено про відмову виконати даний наказ. Йому було запропоновано письмово викласти причини своєї відмови у складеному з цього приводу акті комісії, що він зробив.
Свідок ОСОБА_8 пояснив, що у складі ІНФОРМАЦІЯ_2 він здійснює облік офіцерів запасу та кадрову службу. Підтвердив, що перед шикуванням усіх військовослужбовців військової частини польова пошта НОМЕР_1 , які на той час проходили військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_5 , військовим комісаром ОСОБА_9 було зачитано наказ військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 від 04.09.2014 року №351 "Про повернення військовослужбовців військової частини польова пошта НОМЕР_1 до місця виконання завдання", після чого даний наказ був доведений кожному з них індивідуально під підпис. Зазначив, що він перебував у складі комісії військкомату, якою документально засвідчувалась відмова кожного із військовослужбовців щодо виконання вказаного наказу та відмова отримання припису стосовно повернення до місця дислокації військової частини польова пошта НОМЕР_1 , у тому числі було зафіксовано таку відмову обвинуваченого ОСОБА_4 .
Згідно припису командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 28.08.2014 року №78, що за оглядом слідчим Військової прокуратури Вінницького гарнізону ОСОБА_10 постановою останнього від 24.10.2014 року визнано документом в даному кримінальному провадженні (а.к.п.97-101), солдату ОСОБА_4 на підставі його рапорту запропоновано 28.08.2014 року вибути до ІНФОРМАЦІЯ_3 , куди прибути в строк до 30.08.2014 року.
Відповідно п.п.21 п.2 наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 (по стройовій частині) від 29.08.2014 року №140, витяг з якого за оглядом слідчим Військової прокуратури Вінницького гарнізону ОСОБА_10 постановою останнього від 24.10.2014 року визнано документом в даному кримінальному провадженні (а.к.п.73-84), солдата ОСОБА_4 , який серед інших осіб рядового, сержантського та старшинського складу 9 батальйону територіальної оборони, які прибули у відрядження для відновлення боєздатності та морально-психологічного стану встановлено місце проходження військової служби за місцем його призову у ІНФОРМАЦІЯ_5 .
З наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 від 04.09.2014 року №351 "Про повернення військовослужбовців військової частини польова пошта НОМЕР_1 до місця виконання завдання", який за оглядом слідчим Військової прокуратури Вінницького гарнізону ОСОБА_10 постановою останнього від 24.10.2014 року визнано документом в даному кримінальному провадженні (а.к.п.46-56), вбачається, що військовослужбовцям військової частини польова пошта НОМЕР_1 , які відряджені та виконують обов`язки у військових комісаріатах області, за місцем їх призову, наказано до 10.09.2014 року вибути до місця виконання завдань військової частини польова пошта НОМЕР_1 . Зобов`язано військових комісарів районних (міських) військових комісаріатів даний наказ довести до військовослужбовців під особистий підпис, а випадку відмови зафіксувати її у визначений спосіб та надати до 10.09.2014 року списки військовослужбовців, які не вибули для продовження військової служби із зазначенням причин для прийняття відповідного рішення.
Згідно п.п.17 п.4 наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 (по стройовій частині) від 08.09.2014 року №145, що за оглядом слідчим Військової прокуратури Вінницького гарнізону ОСОБА_10 постановою останнього від 24.10.2014 року визнано документом в даному кримінальному провадженні (а.к.п.58-72), солдата ОСОБА_4 , який серед інших осіб рядового, сержантського та старшинського складу 9 батальйону територіальної оборони, які перебували у відрядженні для відновлення боєздатності та морально-психологічного стану в ІНФОРМАЦІЯ_5 вважати таким, що з 08.09.2014 року вибув до військової частини;
З припису військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 від 08.09.2014 року №ВП/211, що за оглядом слідчим Військової прокуратури Вінницького гарнізону ОСОБА_10 постановою останнього від 24.10.2014 року визнано документом в даному кримінальному провадженні (а.к.п.102-106), вбачається, що солдату ОСОБА_4 запропоновано 08.09.2014 року вибути на підставі наказу №145 від 08.09.2014 року для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 , до якої прибути в строк до 10.09.2014 року.
Актом комісії працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 від 28.09.2014 року, що за оглядом слідчим Військової прокуратури Вінницького гарнізону ОСОБА_10 постановою останнього від 24.10.2014 року визнано документом в даному кримінальному провадженні (а.к.п.107-111), засвідчено відмову солдата ОСОБА_4 отримати припис від 08.09.2014 року для вибуття до нового місця служби за посиланням останнього на власний хворобливий стан та наявність на утриманні літньої матері віком понад 70 років.
Вказані докази, що надані стороною обвинувачення, приймаються судом до уваги, так як вони узгоджуються між собою та не суперечать один одному, їх належність та допустимість не заперечена стороною захисту.
Судом не приймаються до уваги твердження сторони захисту стосовно неналежності формулювання наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 від 04.09.2014 року №351 "Про повернення військовослужбовців військової частини польова пошта НОМЕР_1 до місця виконання завдання" стосовно незастереження у ньому адресного визначення місця розташування згадуваної військової частини та незабезпечення особи супроводу, оскільки відмова обвинуваченого від виконання цього наказу не була зумовлена даними причинами; інформація про фактичне місце дислокації відповідної військової є секретною, у зв`язку із чим вона не підлягає розголошенню обвинуваченому за відсутності у нього належного допуску; окрім того, віддання наказу командиром та начальником передбачає доведення до підлеглого військовослужбовця безпосереднього завдання, а не способу його виконання, при цьому самим обвинуваченим в ході судового розгляду підтверджено, що наказ начальника, виконувати який він відмовився, був йому зрозумілий.
Також судом не приймаються до уваги представлені стороною захисту витяги з медичної карти обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки обставини звернення останнього 12 та 19 вересня 2014 року до Вінницької обласної клінічної лікарні не визначають проходження ним медичної комісії у військовому медичному закладі, не містять застереження щодо здійснення його стаціонарного лікування та перевищують у часі визначений наказом та приписом строк зобов`язання прибуття до військової частини за фактичної відсутності перешкод щодо можливості амбулаторного лікування за місцем проходження військової служби.
Таким чином, проаналізувавши викладені докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, умисно вчинив непокору, а тому він повинен нести кримінальну відповідальність за ч.1 ст.402 КК України за кваліфікуючою ознакою вчинення ним відкритої відмови виконати наказ начальника.
При призначенні міри покарання суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який є злочином середньої тяжкості, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Так, обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, наразі не звільнений та не відсторонений від обов`язків військовослужбовця військової служби за мобілізацією, позитивно характеризується за місцем свого постійного проживання, на обліку у лікарів психіатрів та наркологів не перебував та не перебуває.
Ті обставини, що ОСОБА_4 щиро розкаявся у вчиненому та активно сприяв розкриттю злочину, слід віднести до таких, що пом`якшують покарання.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого в ході судового розгляду не встановлено.
З урахуванням наведенного суд приходить до висновку про необхідність та достатність з метою виправлення, перевиховання та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень застосування до обвинуваченого покарання у виді позбавлення волі у визначеному санкцією відповідної частини статті кримінального закону розмірі, оскільки менш суворий вид покарання буде недостатнім для досягнення мети покарання за вчинений злочин, виходячи із принципу індивідуалізації покарання, та не вбачає в даному конкретному випадку можливості застосування до нього вимог ст.69, 69-1 КК України.
Одночасно враховуючи, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення обвинуваченого, з урахуванням його позитивної характеристики та загалом вчинення даного злочину вперше, за наявності обставини, що пом`якшує покарання, та при відсутності обставин, що обтяжують покарання, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції його від суспільства, визначаючи можливим звільнити його від відбування покарання з випробуванням із покладенням на нього певних обов`язків на період іспитового строку.
За відсутності під час судового провадження клопотань щодо обрання обвинуваченому міри запобіжного заходу судом не вбачається підстав її визначення.
Керуючись ст.368-371, 373, 374 КПК України, суд -
УХВАЛИВ :
ОСОБА_4 визнати винуватим та призначити йому покарання за ч.1 ст.402 КК України у виді позбавлення волі строком на два роки.
Відповідно до вимог ст.75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки:
не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку його оскарження.
На вирок суду може бути подана апеляція протягом тридцяти днів з дня його проголошення, Апеляційному суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1