У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України

у складі:

головуючого-судді

Міщенка
С.М.,

суддів

Глоса Л.Ф.,
Кліменко М.Р.,

за участю прокурора Сорокіної О.А.

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 3 квітня 2007
року кримінальну справу за касаційною скаргою ОСОБА_1 на судові рішення щодо
нього.

Вироком Арбузинського районного
суду Миколаївської області від 26 травня 2005 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1
народження,

уродженця смт. Костянтинівка Арбузинського району
Миколаївської області, жителя м. Южноукраїнськ Миколаївської області, раніше
неодноразово судимого, останній раз 17.10.2002 року за ст. 395 КК України на 1
місяць арешту,

засуджено:

- за ч. 1 ст. 289 КК України на 3
роки позбавлення волі;

- за ст. 15 і ч. 3 ст. 289 КК
України на 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є його
власністю.

На підставі ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів, ОСОБА_1 визначено
остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років з конфіскацією
майна, яке є його власністю.

Ухвалою Апеляційного суду
Миколаївської області від 6 вересня 2005 року вирок щодо ОСОБА_1 залишено без
зміни.

Як визнав суд, 30 липня 2004 року
близько 23 години ОСОБА_1 будучи у стані алкогольного сп'яніння, у смт.
Костянтинівка Арбузинського району Миколаївської області незаконно заволодів
мотоциклом ІЖ - Юпітер -3, вартістю 700 грн., який належав на праві власності
ОСОБА_2

16 жовтня 2004 року близько 21 години
30 хвилин ОСОБА_1 будучи у стані алкогольного сп'яніння, у салоні автомобіля
БМВ під керуванням ОСОБА_3, рухаючись по смт. Костянтинівка, маючи умисел на
заволодіння цим транспортним засобом, вартість якого складає 22 000 грн., тобто
у 250 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, вчинив на
водія напад, поєднаний із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для
життя й здоров'я, та, відібравши у нього ключі, сів за кермо і намагався
запустити двигун автомобіля. Однак, засуджений свій злочинний умисел на
повторне заволодіння транспортним засобом не довів до кінця, оскільки був
затриманий працівниками міліції на місці вчинення злочину.

У касаційній скарзі засуджений
посилається на те, що у нього умислу на заволодіння автомобілем не було.
Вважає, що його дії необхідно кваліфікувати як хуліганство. Посилаючись на
неправильне застосування кримінального закону, просить судові рішення щодо
нього скасувати, а справу направити на
новий судовий розгляд.

Заслухавши доповідь судді Верховного
Суду України, прокурора Сорокіної О.А.,
яка просила дії засудженого ОСОБА_1перекваліфікувати із ст. 15 і ч. 3 ст. 289
КК України на ст.15 і ч. 2 ст. 289 КК України, перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи скарги, колегія суддів
вважає, що вона підлягає частковому задоволенню.

Висновки суду про доведеність
винуватості ОСОБА_1 у вчиненні злочинів, за які його
засуджено, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджені сукупністю
досліджених у судовому засіданні та наведених у вироку доказів, яким суд дав
належну оцінку. Такі висновки суду колегія вважає правильними.

Винуватість ОСОБА_1 у незаконному
заволодінні мотоциклом “ІЖ-Юпітер-3” підтверджується показаннями самого
засудженого, потерпілого ОСОБА_2 Кваліфікація дій засудженого за ч. 1 ст. 289
КК України є правильною і засудженим не оспорюється.

Винуватість ОСОБА_1 у замаху на
незаконне заволодіння автомобілем БМВ під керуванням ОСОБА_3 підтверджується
показаннями потерпілого ОСОБА_3, з яких убачається, що 16 жовтня 2004 року близько
21-22 години під час його поїздки із пасажирами у смт. Констянтинівка на
належному йому автомобілі, який він використовував як таксі, ОСОБА_1 що сидів
на задньому сидінні, застосувавши
насильство, відібрав ключі від автомобіля, сів за кермо та намагався
завести двигун, але заволодіти автомобілем не зміг, оскільки був затриманий
працівниками міліції.

Крім того, винуватість засудженого
підтверджується показаннями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, висновком
судово-медичної експертизи.

Разом з тим, колегія суддів вважає,
що кваліфікація дій засудженого ОСОБА_1 за ст. 15 і ч. 3 ст. 289 КК України є
неправильною.

Відповідно до Закону України від
22.09.2005 року “Про внесення зміни до статті 289 КК України” ( набрав чинності
з 13.10.2005 року), статтю 289 КК України викладено в новій редакції, згідно з
якою кримінальна відповідальність за ч. 3 настає за незаконне заволодіння
транспортним засобом, вчинене організованою групою або поєднане з насильством,
небезпечним для життя чи здоров'я потерпілого, або з погрозою застосування
такого насильства, або якщо воно завдало великої матеріальної шкоди.

Згідно з п. 3 примітки до
вищевказаного Закону матеріальна шкода визнається великою у разі заподіяння
реальних збитків на суму понад двісті п'ятдесят неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян. Також вказаним Законом пом'якшено кримінальну
відповідальність за вчинення такого злочину, що згідно зі ст. 5 КК України має зворотну дію в часі.

Як убачається з матеріалів справи,
застосоване ОСОБА_1 насильство не було небезпечним для життя чи здоров'я
потерпілого, діями засудженого реальної матеріальної шкоди не заподіяно, тобто
відсутні кваліфікуючі ознаки злочину,
передбаченого ч.3 ст.289 КК України, а тому відсутні підстави для кваліфікації
його дій за ст.15 і ч. 3 ст. 289 КК України.

Оскільки ОСОБА_1 повторно вчинив замах на
незаконне заволодіння транспортним засобом, поєднаний із застосуванням
насильства, яке не є небезпечним для життя й здоров'я потерпілого, то дії
засудженого слід кваліфікувати за ст. 15 і ч. 2 ст. 289 КК України.

На підставі викладеного і керуючись
ст.ст. 394- 396 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1задовольнити
частково.

Вирок Арбузинського районного суду
Миколаївської області від 26 травня 2005 року та ухвалу Апеляційного суду
Миколаївської області від 6 вересня 2005 року щодо ОСОБА_1. змінити -
перекваліфікувати дії засудженого з ст. 15 і ч. 3 ст. 289 КК України на ст. 15
і ч. 2 ст. 289 КК України й за цим законом призначити йому покарання у виді 7
років позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів
визначити ОСОБА_1остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на
7 років.

У решті ці судові рішення залишити
без зміни.

Судді:

Міщенко С.М.
Кліменко М.Р.
Глос Л.Ф.