Справа № 1-25 2006 рік
ВИРОК

Іменем України

4 грудня 2006
року

Судова
колегія в кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Фоміна
Ю.В.

судді Широкопояса
Ю.В.

народних
засідателів: Горбацького Е.М. ,

Забродської Л.О., Ільчук Н.Т.

з участю
секретарів Черниш О.М. ,

Невеської
І.В., Корнійчук Е.І.

прокурора Вдовиченка
І.М.

потерпілого ОСОБА_4.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м.
Житомирі кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1року народження, українця,
громадянина України, уродженця та
жителя с. Миколаївка Ємільчинського району Житомирської
області, освіта середня, не одруженого, військовозобов'язаного, працюючого охоронцем Київського загону
сприяння міліції в смт. Мізог
Рівненської області, раніше не
судимого, -у вчиненні злочину,
передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, -

встановила:

Підсудний
ОСОБА_1. за попередньою змовою з ОСОБА_2та ОСОБА_3., вчинив грабіж щодо потерпілого ОСОБА_4., поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров'я
потерпілого, при таких обставинах.

4
лютого 2006 року біля 3
години 30 хвилин
ОСОБА_1., ОСОБА_2.
та ОСОБА_3., перебуваючи в стані
алкогольного сп'яніння, знаходились біля
магазину "Поліські зорі", що
розташований в будинку АДРЕСА_1. В цей
час повз них пройшов та зайшов в магазин ОСОБА_5

ОСОБА_1.,
ОСОБА_2. та ОСОБА_3. вступили між собою у попередній
злочинний зговір, згідно якого вони мали
дочекатись виходу ОСОБА_4. з магазину,
застосувати до нього насильство та відкрито заволодіти його майном.

Коли
ОСОБА_5 вийшов з магазину, до нього
наблизився ОСОБА_1., діючи узгоджено з ОСОБА_2та ОСОБА_3., наніс потерпілому рукою удар в обличчя, від чого той впав на землю. Після цього, діючи узгоджено з ОСОБА_1. повторно, ОСОБА_2. як особа, яка раніше вчинила розбій та грабіж, а ОСОБА_3. як особа яка раніше вчинила
грабіж, з метою відкритого заволодіння
майном, наблизились до ОСОБА_4. і стали
наносити йому удари руками та ногами у різні частини тіла. ОСОБА_5 вчинив
грабіжникам фізичний опір і під час боротьби ОСОБА_3. відкрито заволодів
належним потерпілому мобільним телефоном "Нокіа 6710", вартістю 1200 гривень, зі
стартовим пакетом "Київстар" вартістю 50 гривень, на
рахунку якого було 34 гривні.

Таким
чином, ОСОБА_2., ОСОБА_3.,
повторно, та ОСОБА_1. діючи за
попередньою змовою, із застосуванням
насильства, що не є небезпечним для
життя та здоров'я потерпілого, відкрито
викрали вищевказане чуже майно -
мобільний телефон "Нокіа 6710", належне потерпілому ОСОБА_4., на суму 1284
гривні.

Підсудний
ОСОБА_1. в
судовому засіданні вину визнав частково і дав такі покази, що в ніч з 3 на 4
лютого 2006 року, після розпиття спиртних напоїв, він,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували біля магазину "Поліські зорі".
Вони побачили ОСОБА_4. ОСОБА_2 попросив у нього закурити, той відповів,
що у нього немає. Хтось з них потягнув ОСОБА_4 в арку. Між ОСОБА_2, ОСОБА_3та ОСОБА_4 зав'язалася бійка. Він теж
туди вліз. Між ними не було розмови, щоб
пограбувати потерпілого. ОСОБА_2 та ОСОБА_3наносили удари ОСОБА_4руками і
ногами. Не виключає можливості, що він
також наносив удари потерпілому пам'ятає,
що один удар наніс точно. Він був одягнений у камуфляжну форму. Коли він
тримав ОСОБА_4, то ОСОБА_2 та ОСОБА_3наносили
йому удари. З магазину вийшла продавець і сказала, що викликала міліцію. Пам'ятає, що він зчепився з потерпілим і вони впали.
Коли він прийшов до тями, то вже
приїхала міліція.

Незважаючи
на відношення підсудного ОСОБА_1.
до пред'явленого йому обвинувачення,
його вина повністю підтверджується такими дослідженими в судовому
засіданні доказами.

Підсудний
ОСОБА_2. пояснив, що в цю ж ніч, після подій по провулку Скорульського, він,
ОСОБА_3та ОСОБА_1зайшли в магазин "Поліські зорі", що по вул.
Бородія, 62. Там знаходився
раніше їм незнайомий ОСОБА_4. ОСОБА_1їм повідомив, що має намір пограбувати потерпілого та
забрати у нього мобільний телефон. Коли вони вийшли з магазину, ОСОБА_1з невідомою йому причини, почав сперечатися з потерпілим. Він побачив,
що в арці, за магазином, ОСОБА_1сидів на потерпілому і боровся з
ним, наносячи йому удари. З магазину
вийшла продавець і кричала, щоб вони
зупинилися. В цей час до них підійшов ОСОБА_3і відтягнув ОСОБА_1від
потерпілого. Він не бачив, щоб ОСОБА_3наносив
удари потерпілому. Він і ОСОБА_3відійшли від магазина. ОСОБА_3показав йому
мобільний телефон, але що це був за
телефон, він не пояснив. В цю ж ніч
ОСОБА_3продав телефон біля центрального універмагу.

Підсудний
ОСОБА_3. пояснив, що він, ОСОБА_1 та ОСОБА_1вийшли з магазину. Потім з
магазину вийшов хлопець. До нього підійшов ОСОБА_1і намагався вдарити.
Зав'язалася бійка. Він особисто не пропонував бити чи грабувати потерпілого і
не чув цього від інших. До потерпілого та ОСОБА_1він підходив, коли вони впали і вибігла продавець. Він
намагався відтягнути ОСОБА_1. Він не наносив ударів потерпілому і не
бачив, що це робив і ОСОБА_1.

Чому
ОСОБА_1 говорить, що бачив у нього
мобільний телефон, пояснити не може.
Ніякого телефону він не продавав.

Потерпілий
ОСОБА_5 показав, що 4 лютого 2006 року біля З
години він вийшов в магазин. Біля нього він зустрів трьох підсудних, які підійшли до нього і попросили закурити.
Він їм відповів, що не має і пішов в
магазин.Він побачив, що вони стоять біля
магазину і чекають його. Один з підсудних потягнув його за плече до арки, двоє інших підсудних штовхали його в
спину, при цьому декілька разів вдарили.
В кишені він тримав рукою мобільний телефон "Нокіа 6710", вартість якого 1200
гривень. ОСОБА_1тримав його за куртку,
а хтось бив ззаду. В цей час у нього випав телефон. Підсудні
бачили, що впав телефон. Він хотів його
підняти, але підсудні не дали до нього
підійти. Він з ОСОБА_1тримали один одного,
а ОСОБА_2 чи ОСОБА_3підняли телефон. Він з ОСОБА_1випали, він сів на нього і тримав. В цей час йому
наносилась основна кількість ударів. У нього за спиною були ОСОБА_2 та ОСОБА_3.
Вони били його обоє. Всі підсудні були в стані алкогольного сп'яніння. Напад
припинився у зв'язку з тим, що продавець
повідомила про виклик міліції.

Судова колегія приймає до уваги покази
підсудного ОСОБА_2. в якості підозрюваного від 17 лютого 2006
року про те, що він, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 вийшли з магазину. ОСОБА_1
сказав, щоб вони нікуди не йшли, так як він хоче забрати у невідомого
хлопця, з яким конфліктував в магазині
мобільний телефон, який в нього бачив.

Він
побачив, що ОСОБА_1 лежав на невідомому
хлопцеві і наносив йому удари кулаками. В цей час з'явився ОСОБА_3, з яким вони також підбігли до місця бійки, та особисто він наніс декілька ударів ногами
по тулубу цього хлопця. Він з ОСОБА_3пішли. ОСОБА_3 йому сказав, що в нього є мобільний телефон
"Нокіа". Де той його взяв він не знає, однак на протязі всього вечора в нього не
було мобільного телефону, окрім
того, який вони викрали у чоловіка по
провулку Скорульського (т.1, а.с. 159-161).

Свідок
ОСОБА_6. - продавець магазину "Поліські зорі", в судовому засіданні пояснила, що вже погано пам'ятає події щодо її
знайомого ОСОБА_4. В ту ніч він чомусь був наляканий. Коли ОСОБА_4вийшов з
магазину, то вона пішла слідом за
ним. Вона побачила, що стояв ОСОБА_3і ще хлопці. Вона їм сказала, щоб не чіпали ОСОБА_4. Вони стояли, а ОСОБА_1підбіг до ОСОБА_4 і почав його
бити, а інші двоє не били. ОСОБА_4кинув
мобільний телефон і сказав, щоб вона
викликала міліцію. Було темно. ОСОБА_1,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3були в одній купі,
зрозуміло, що билися, чи хотіли відтягнути один одного, але вона конкретно сказати не може. Вона не
змогла забрати телефон, бо її штовхнули, вона злякалась, повернулась в магазин та викликала міліцію.

Судова
колегія критично відноситься до показів свідка ОСОБА_6. в цій частині, що вона
категорично не може говорити про те, що
потерпілого били ОСОБА_2. та ОСОБА_3.,
оскільки вони спростовуються показами цього свідка на досудового
слідстві, які судова колегія визнає
достовірними, про те, що вона бачила те, що ОСОБА_4наносили удари руками та нагами
ОСОБА_1та двоє його товаришів, про що
вона ствердила на очній ставці з підсудним ОСОБА_1. ( т.2, а.с.
12-13; 14-15), вищенаведеними
показами потерпілого ОСОБА_4., підсудних
ОСОБА_1., ОСОБА_2. та свідка
ОСОБА_7., який на досудовому слідстві
пояснив, що йому мати розповідала про
те, що троє невідомих побили її
знайомого та забрали мобільний телефон (т. 1,
а.с. 141).

Свідок
ОСОБА_8 показав, що був такий
випадок, коли по виклику, він прибув до місця події, де біля магазину відбулася бійка. Продавець
розповіла, що нападників було троє, одного з них - ОСОБА_1,
затримали. Потерпілий повідомив,
що троє осіб забрали у нього мобільний телефон, одного він затримав, а двоє втекли.

Відповідно до протоколу явки з повинною від 16 лютого 2006 року, який підсудний ОСОБА_2. написав
власноручно, він визнав те, що 4
лютого 2006 року
він, ОСОБА_3та ще один хлопець, біля магазину "Поліські зорі"
заволоділи мобільним телефоном незнайомого чоловіка, який ОСОБА_3продав за 130 гривень, які вони розподілили між собою, (т.1,
а.с. 150).

З
матеріалів відтворення обстановки та обставин події, проведеного за участю підсудного ОСОБА_1.
слідує, що він розповів і на місці
показав, яким чином він, ОСОБА_2. та ОСОБА_3. з застосуванням
насильства заволоділи мобільним телефоном,
який належав ОСОБА_4. (т.2, а.с.
5-11).

Протоколом
огляду місця події від 4
лютого 2006 року за
участю потерпілого ОСОБА_4. встановлено місце,
де у нього було відкрито викрадено мобільний телефон (т.1, а.с.
121-122).

З
протоколів пред'явлення фотознімків для впізнання від 22 березня 2006 року
вбачається, що свідок ОСОБА_6. впізнала
ОСОБА_3та ОСОБА_2. як осіб, які разом з
ОСОБА_1. наносили удари ОСОБА_4. та забрали його мобільний телефон біля будинку
АДРЕСА_1 (т.2, а.с. 22-23).

Відповідно
до довідки від ПП ОСОБА_9. вартість мобільного телефону "Нокіа 6710"
становить 1150 гривень, що підтверджує
покази потерпілого ОСОБА_4. щодо вартості викраденого у нього телефону
(т.1, а.с. 132).

Вищенаведеними
доказами спростовується твердження підсудних ОСОБА_1., ОСОБА_2. та ОСОБА_3 про відсутність
попереднього зговору між ними та про їх непричетність до викрадення мобільного
телефону у потерпілого ОСОБА_4. і, як
вважає судова колегія, доведено, що підсудні ОСОБА_1., ОСОБА_2. та ОСОБА_3. відкрито викрали чуже
майно, належне потерпілому ОСОБА_4. із
застосуванням насильства, яке не є
небезпечним для життя чи здоров'я потерпілого,
за попередньою змовою групою осіб,
оскільки вони попередньо домовились про вчинення цього злочину і
діяли, як співвиконавці.

Судова
колегія кваліфікує дії підсудного ОСОБА_1.
за ст. 186 ч.2 КК України, оскільки він разом з підсудними ОСОБА_2та
ОСОБА_3. вчинив відкрите викрадення чужого майна, яке належало потерпілому ОСОБА_4., поєднане із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров'я
потерпілого, за попередньою змовою
групою осіб.

Обираючи
покарання підсудному ОСОБА_1. за вказаним законом, судова колегія враховує ступінь тяжкості
вчиненого злочину, дані про особу
винного і обставини, які пом'якшують та
обтяжують покарання.

Обставинами,
які пом'якшують покарання підсудного ОСОБА_1., є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину;
добровільне відшкодування завданої злочином шкоди; те, що він раніше не судимий.

Обставиною, яка обтяжує покарання підсудного ОСОБА_1. є вчинення
злочину особою, що перебуває у стані
алкогольного сп'яніння.

Судова
колегія, враховує, що підсудний ОСОБА_1. ще молода
людина, за період служби у Збройних
Силах України характеризується позитивно,
працює, його ухилення від суду
було пов'язано із скрутним становищем родини,
думку потерпілого щодо міри покарання.

Судова
колегія вважає за можливе призначити йому покарання у мінімальному розмірі в
межах санкції ст. 186 ч.2 КК України

З
урахуванням вказаних обставин та даних судова колегія дійшла висновку про
можливість виправлення підсудного ОСОБА_1. без відбування покарання, звільнивши його від відбування покарання з
випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Потерпілий
ОСОБА_5 фактично відмовився від своїх позовних вимог, надавши судовій колегії письмової заяви про
відшкодування завданої йому злочином шкоди і того, що він немає ніяких претензій до підсудних.
Тому цивільний позов потерпілого ОСОБА_4. слід залишити без розгляду.

Судових витрат
та речових доказів по цьому епізоду немає.

Керуючись ст.
ст. 323,
324 КПК України,
судова колегія, -

засудила:

ОСОБА_1 визнати
винним у вчиненні злочину,
передбаченого ст. 186
ч.2 КК України і призначити йому покарання за цим законом 4 (чотири) роки
позбавлення волі.

На
підставі ст. 75
КК України звільнити ОСОБА_1.
від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.

У
відповідності із ст. 76
КК України покласти на засудженого ОСОБА_1. такі обов'язки:

-не виїжджати за
межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої
системи;

-повідомляти
органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-періодично
з'являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Запобіжний
захід засудженому ОСОБА_1.
змінити із взяття під варту на підписку про невиїзд з постійного місця
проживання до набрання вироком законної сили,
звільнивши його з-під варти негайно в залі суду.

В
строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_1.
зарахувати строк перебування його під вартою з 14 листопада 2006 року по 4 грудня 2006 року.

Цивільний
позов потерпілого ОСОБА_4. залишити без розгляду.

Вирок
може бути оскаржений і на нього може бути подане касаційне подання до
Верховного Суду України через апеляційний суд Житомирської області протягом
одного місяця з моменту його проголошення.