Справа № 182/7297/14-к
Провадження № 1-кп/0182/24/2015
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13.05.2015 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополь матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0007925 від 27.10.2013 р. по обвинуваченню
ОСОБА_3 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Нікополь Дніпропетровської обл.., українця, громадянина України, проживаючого в АДРЕСА_1 , з середньо-спеціальною освітою, одруженого, маючого сина, ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого СТ «Трубник» зварювальником, раніше не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5
представника потерпілої ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника ОСОБА_7 , -
в с т а н о в и в :
Обвинувачений ОСОБА_3 27 жовтня 2013 року приблизно о 10-00 годині керував автомобілем марки «Фольцваген транспортер» д/з НОМЕР_1 , який рухався по вул. Вчительська у бік вул. Херсонська в м. Нікополь Дніпропетровської області, де, під`їхавши до перехрестя з вул.. Херсонська, не проявивши належної уваги, обережності, проігнорувавши вимоги дорожнього знака 2.1 «Дати дорогу», поновив рух свого автомобіля, унаслідок чого скоїв зіткнення з мопедом марки «Мустанг MT50-QT-22» д/з НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_8 , який рухався по вул. Херсонській з боку с. Олексіївка Нікопольського району у напрямку вул. Ломоносова в м. Нікополь. Внаслідок ДТП пасажир мопеда марки «Мустанг MT50-QT-22» д/з НОМЕР_2 ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритого компресійного перелому тіла 12-го грудного хребця зі стійким больовим м`язово-тонічним синдромом без порушення функцій тазових органів, яке згідно додаткового висновку судово-медичної експертизи № 783 від 23.01.2015 року відноситься до СЕРЕДНЬОГО ступеню тяжкості тілесних ушкоджень.
Керуючи автомобілем марки «Фольцваген транспортер» д/з НОМЕР_1 , ОСОБА_3 грубо порушив Правила дорожнього руху України, а саме:
п.10.1 - перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;
п.16.11 - на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, що наближаються до даного перетинання проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху»;
вимоги дорожнього знака 2.1 «Дати дорогу» - водій повинен звільнити дорогу трансопртним засобам, що під`їжджають до нерегульованного перехрестя по головній дорозі, а при наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються по головній дорозі.
Вказані порушення ОСОБА_3 вимог п.10.1, 16.11 і дорожнього знака 2.1 Правил дорожнього руху України з технічної точки зору знаходилось в причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди. Яких-небудь перешкод технічного характеру для водія ОСОБА_3 не було. Згідно з висновком автотехнічної експертизи № 70/27- 160 від 25.04.2014 року при виконанні п. п.10.1, 16.11 і дорожнього знака 2.1 Правил дорожнього руху ОСОБА_3 мав технічну можливість запобігти дорожньо-транспортній пригоді.
Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.1 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе визнав повністю і пояснив суду, що він 27.10.2013 р., керуючи автомобілем «Фольксваген» н/з НОМЕР_1 , приблизно о 9 год. рухався по вул.. Вчительська в м. Нікополь. Коли він виїжджав на вул. Херсонська, зупинився, потім, коли почав рух, його засліпили фари машини, він не помітив мопед і допустив зіткнення з ним. Від зіткнення мопед впав на бік. Водій мопеду відразу піднявся, в пасажир потерпіла, сказала, що у неї болить спина. Він відразу викликав «Швидку» і ДАІ. Коли приїхала «Швидка», він допоміг погрузити потерпілу і її увезли, а сам залишився чекати працівників ДАІ. І він, і його дружина неодноразово відвідували потерпілу у лікарні. На наступний після аварії день, він оплатив поїздку потерпілої в «Імпульс», де робили знімок, який також оплатив він. Потім вони щодня давали гроші на ліки, у середньому 300 грн. на день. Потерпіла писала розписку слідчому, що претензій не має. Потерпіла пролежала у лікарні приблизно 10 днів, після чого її виписали. Він передав їй 100 грн. на таксі, а також передав 2 тис. грн.. За час лікування він передав їй приблизно 6 тис. грн.. і 2 тис. при виписці. При цьому розписки вони не брали, т.я., коли у перші дні, вони попросили потерпілу надати розписку, вона образилася, повела себе неадекватно і вони перестали просити розписки. Також він запропонував потерпілій виплатити 10 тис. грн.. у якості компенсації моральної шкоди, але вона відмовилася, т.я. хоче отримати більшу суму. Цивільний позов потерпілої визнає частково, у частині відшкодування матеріальної шкоди не визнає поїздки на таксі, т.я. невідомо хто і з якою метою їздив; не визнає частину ліків - гипотензивні, антиаритмічні препарати, т.я. вони не пов`язані з травмою, оплату юридичних послуг адвоката. Позов у частині відшкодування моральної шкоди визнає на суму 10 тис. грн..
Крім визнання вини, винуватість обвинуваченого підтверджується показами потерпілої, свідків, матеріалами кримінального провадження.
Потерпіла ОСОБА_5 показала, що 27.10.2013 р. вона з чоловіком в період часу з 09-30 до 10-00 год. рухалися на мопеді по вул.. Херсонська в м. Нікополь. З вул.. Вчительська виїхав автомобіль, який рухався прямо на їх мопед. Що було далі, вона не пам`ятає. Коли вона прийшла до тями, то лежала на дорозі. Приїхала «Швидка допомога», її повезли у лікарню. В перший день приходив обвинувачений з дружиною, т.я. у лікарні не працював рентген на наступний день обвинувачений оплатив їй поїздку і рентген у МЦ «Імпульс». Тоді їй поставили неправильний діагноз забій м`яких тканин. 29.10.2013 р. обвинувачений ще раз приходив. Тоді вона була сама. Прийшов слідчий і попросив підписати якісь папери. Хоча вона себе погано почувала, вона підписала. Їй пояснили, що ці папери необхідно підписати, щоб обвинуваченому повернули машину. Більше обвинувачений до неї у лікарню не приходив. Кілька разів на її вимогу приходила дружина обвинуваченого, оплачувала чеки і забирала їх собі. За весь час вона була приблизно 4 рази. Коли її виписували, обвинувачений приїхав, оплатив 100 грн. за таксі, на машині відвіз додому її речі. Потім, т.я. їй необхідно було купити ортопедичний матрац, вона дзвонила обвинуваченому, просила 900 грн., але дружина обвинуваченого нагрубила їй, після того вона більше їм не дзвонила. В лікарні вона знаходилася з 27.10.2013 р. по 08.11.2013 р., після чого була виписана для проходження амбулаторного лікування. На лікарняному знаходилася 8 міс. Їй пропонували оформити інвалідність. Вона відмовилася, т.я. у неї вже встановлена ОСОБА_9 гр.. інвалідності по захворюванню серця. В результаті ДТП їй завдані матеріальні збитки, які полягають у витратах на придбання медикаментів, матраца ортопедичного, витрати на поїздки в м. Дніпропетровськ для обстеження, поїздки по м. Нікополь до лікарів на таксі, т.я. самостійно вона не могла пересуватися, усього на суму 7396,19 грн., юридичні послуги на суму 2300 грн., а також їй завдано моральну шкоду. Моральна шкода полягає у тому, що вона відчувала і зараз відчуває сильні болі, тривалий час взагалі не могла пересуватися, а зараз пересувається з ціпком. Було порушено нормальний хід її життя, вона тривалий час перебувала на лікарняному. Переживали і її рідні, близькі їй люди. Моральну шкоду вона оцінює у 150 тис. грн., яку просить стягнути з обвинуваченого.
Свідок ОСОБА_8 показав, що у жовтні 2013 р. вранці, близько 10 год. він з дружиною ОСОБА_5 їхали на мопеді по вул.. Херсонській. З вул.. Вчительська виїжджав мікроавтобус, який не пропустив їх і збив. Дружина злетіла з мопеда і вдарилася об асфальтове покриття дороги. Після того приїхала «Швидка» і дружину госпіталізували. Коли дружина лежала у лікарні, він доглядав її вдень, а донька вночі, т.я. дружина самостійно обслуговувати себе не могла. Обвинувачений 2 рази відвідував дружину у лікарні, бачив кілька разів і дружину обвинуваченого, йому відомо, що вони давали гроші за придбання медикаментів. Також обвинувачений привіз крило на мопед. Також він бачив, як обвинувачений передав дружині 100 грн. на таксі, коли її виписували. Після лікарні дружину виписали на амбулаторне лікування і вона лікувалася у 4-й міській лікарні. В поліклініку в основному їздив він, т.я. дружина їздити не могла. Але і дружина періодично їздила до лікарні. Дружина тривалий час не могла пересуватися, лише через 5-6 місяців вона почала пересуватися по будинку.
Свідок ОСОБА_10 показала, що вона дружина обвинуваченого. Вона також була в автомобілі, коли її чоловік зачепив мопед, де їхала потерпіла. Водій мопеда відразу піднявся, а потерпіла не вставала, скаржилася на біль у хребті. Їй викликали «Швидку», повезли у лікарню. Вони з чоловіком спочатку залишилися на місці ДТП, потім також поїхали у лікарню. Зразу купили ліки, які виписав лікар. На наступний день возили її на медобстеження, оплатили рентген і проїзд. У перший день, коли вони оплатили ліки, то взяли у потерпілої чек. Наступного разу, коли вони оплатили за ліки і попросили чек, потерпіла відмовилася і більше вони від неї ні чеків, ні розписок не просили. У лікарні потерпіла пролежала близько 2 тижнів, за цей час вони з чоловіком витратили на її лікування близько 8 тис. грн.., а коли її виписували, чоловік передав потерпілій 2 тис. грн.. Документів, які б підтверджували виплати, у них немає.
Свідок ОСОБА_11 показала, що 27.10.2013 р. вони їхали з чоловіком по вул.. Херсонська в м. Нікополь. Побачили, що проїхала «Швидка», далі на дорозі побачили, що лежить мопед і стоїть машина Приходьків, вони зупинилися. Дочекалися працівників міліції, після чого вона з ОСОБА_10 поїхали у лікарню до потерпілої. Це була неділя і лікар виписав лише анальгетики. Вони з ОСОБА_10 пішли у аптеку і купили необхідні ліки. Також при ній на наступний день обвинувачений і його дружина оплатили медичне обстеження потерпілій і призначені медикаменти. Також вона ще 2-3 рази разом з ОСОБА_10 ходили у лікарню до потерпілої, щоб віддати гроші, але вона у палату не заходила.
Свідок ОСОБА_12 пояснила суду, що вона кожний день відвідувала потерпілу у лікарні і жодного разу не бачила ні обвинуваченого, ні його дружину. Потерпіла розповідала їй, що вони дали їй на медикаменти лише 200 грн., оплатили обстеження в «Імпульсі», а також обвинувачений заплатив за таксі, коли потерпілу виписали додому. Нормальний ритм життя потерпілої після травми змінився, т.я. ОСОБА_5 доглядала свою престарілу мати, а після травми не могла цього робити і за матір`ю потерпілої по черзі доглядала вона і інші рідні.
Свідок ОСОБА_13 донька потерпілої, показала, що після травми вона постійно після роботи приходила до матері у лікарню і доглядала за нею практично кожну ніч. В її присутності обвинувачений і його дружина не приходили. Щоб вони давали грошові кошти мати їй не говорила.
Винуватість також підтверджується письмовими доказами, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження № 0007925, та досліджені у судовому засіданні:
- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди вiд 27.10.2013 р., відповідно до якого місцем ДТП є перехрестя вул.. Херсонська та Вчительська в м. Нікополь, огляд проводився у похмуру погоду без опадів. В результаті ДТП сталося зіткнення автомобіля «Фольцваген транспортер» д/з НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 , який виїжджав з вул. Вчительська на вул.. Херсонська з мопедом «Мустанг MT50-QT-22» д/з НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_8 , який рухався по вул. Херсонській з боку с. Олексіївка, з планом-схемою та фото-таблицею (а.п. 6-17);
- висновком медичного огляду від 27.10.2013 р., відповідно до якого водій ОСОБА_8 тверезий;
- висновком медичного огляду від 27.10.2013 р., відповідно до якого водій ОСОБА_3 тверезий;
- протоколом слідчого експерименту від 22.05.2014 р., в ході якого свідок ОСОБА_8 на місці розповів та показав обставини вчинення ДТП з планом-схемою та фото-таблицею (а.п. 54-65);
- висновком судово-медичної експертизи № 894 від 30.12.2013 р., відповідно до якого у ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритого компресійного перелому тіла 12-го грудного хребця без порушення функцій тазових органів, яке відноситься до СЕРЕДНЬОГО ступеню тяжкості тілесних ушкоджень (згідно п. 2.2. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень). Виявлене тілесне ушкодження утворилося від травмуючої дії по осі хребта, можливо в умовах дорожньо-транспортної пригоди (а.п.80-81);
- висновком судової автотехнічної експертизи № 70/27-160 від 25.04.2014 р., відповідно до якої в даній дорожній обстановці дії водія автомобіля «Фольцваген транспортер» ОСОБА_3 не відповідали вимогам п. 10.1, 16.11 і дорожнього знака 2.1 Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору знаходилось в причинному зв`язку з настанням події даної ДТП. Яких-небудь перешкод технічного характеру, які не дозволили б йому запобігти ДТП, не було. В діях водія мопеда «Мустанг» ОСОБА_8 невідповідностей вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору могли б знаходитись у причинному зв`язку з настанням даної ДТП, не було. В даній дорожній обстановці водій мопеда «Мустанг» не мав технічної можливості уникнути зіткнення шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування (а.п. 85-86)
- додатковим висновком судово-медичної експертизи № 783 від 23.01.2015 р., проведеної на підставі ухвали суду, яким встановлено, що у потерпілої ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритого компресійного перелому тіла 12-го грудного хребця зі стійким больовим м`язово-тонічним синдромом без порушення функцій тазових органів, яке згідно додаткового висновку судово-медичної експертизи № 783 від 23.01.2015 року відноситься до СЕРЕДНЬОГО ступеню тяжкості тілесних ушкоджень.
Таким чином, аналізуючи всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинуваченого повністю доведена сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів, безпосередньо досліджених судом у судовому засіданні, які були отримані у рамках діючого законодавства без істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Досліджені докази є взаємозв`язаними між собою і суд вважає їх достатніми для визнання обвинуваченого винними у вчиненні кримінального правопорушення, за яким він обвинувачується.
Дії обвинуваченого мають вірну правову кваліфікацію за ч.1 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Хоча у судовому засіданні потерпіла стверджувала, що їй було заподіяно тяжкі тілесні ушкодження, т.я. не було враховано тривалість її лікування, це твердження не знайшло підтвердження у судовому засіданні. За клопотанням представника потерпілої судом було призначено додаткову судово-медичну експертизу, яка проводилася на підставі наданих потерпілою медичних документів та на підставі карти МСЕКа м. Нікополь, але при цьому ступень тяжкості спричинених потерпілій тілесних ушкоджень не змінилася. Допитаний у судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_14 підтвердив свій висновок, пояснивши тривалість лікування та наявність стійкого больового синдрому також віковими змінами у хребці, оскільки у потерпілої також виявлені остеохондроз, спондильоз, спондилоартроз з протрузіями дисків. Підстав не погоджуватися з висновком експерта у суду немає.
При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч.2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а також вимоги ст.. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.. 12 КК України є невеликої тяжкості, особу винного, який раніше не судимий, має постійне місце проживання та роботи, за місцем проживання характеризується позитивно, має дружину і неповнолітнього сина, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, враховуючи обставини, що пом`якшують покарання визнання вини, при відсутності обставин, що обтяжують покарання, вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у вигляді обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами.
Але, враховуючи що ОСОБА_3 має неповнолітнього сина ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі п. в) ч.1 ст.. 1, 14 Закону України «Про амністію у 2014 році» він підлягає звільненню від відбування як основного, так і додаткового покарання, оскільки злочин, за який його засуджено, не є тяжким або особливо тяжким, у нього відсутні обставини, зазначені у ст.. 8 вказаного Закону і він бажає, щоб до нього були застосовані положення Закону.
Вирішуючи цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, суд виходить з того, що моральна та матеріальна шкода, заподіяні злочином, в силу ст.. 1166, 1167 ЦК України підлягають стягненню з особи, що спричинила шкоду.
Відповідно до ст.. 128 КПК України, ст.. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Потерпілою ОСОБА_5 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого матеріальну шкоду у розмірі 9696,19 грн., з них 6748,19 грн. вартість ліків, ортопедичного матрацу та інших витрат, пов`язаних з лікуванням, 300 грн. витрати на поїздку в м. Дніпропетровськ для проведення медичного обстеження, 348 грн. послуги таксі, 2300 грн. юридичні послуги.
Суд вважає доведеним відповідними квитанціями, чеками витрати на придбання ліків 3571,72 грн., ортопедичний матрац 2018 грн., медичні обстеження 570 грн., витрати на поїздку в м. Дніпропетровськ 349, 90 коп., а усього 6509 грн. 62 коп.
Хоча обвинувачений і його дружина свідок по справі, показали, що витратили на лікування потерпілої близько 10 тис. грн.., але належними та допустимими доказами це не довели, ними доведено витрати на лікування потерпілої лише на суму 1490 грн. 25 коп., відносно яких ними надано відповідні письмові докази квитанції, чеки, проти зазначених витрат на її лікування не заперечувала і потерпіла. Інших доказів (розписок, квитанцій, чеків і т.п.) обвинувачений суду не надав, тому суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченого вказані доведені суми витрат.
Разом з тим, суд не знаходить підстав для відшкодування витрат на таксі, квитанції про сплату яких надано потерпілою, оскільки у більшості квитанцій взагалі не вказано звідки, куди і хто користувався послугами таксі. На 2 квитанціях зазначена поїзда з адреси АДРЕСА_2 до районної лікарні і назад, але потерпіла мешкає за іншою адресою і лікувалася амбулаторно у КП «Нікопольська міська лікарня № 4». Також суд не находить підстав для відшкодування витрат на юридичні послуги, оскільки не приведено розрахунок таких витрат.
Крім того, потерпіла зазначає, що їй завдано і моральну шкоду, яка пов`язана з тривалим лікуванням, сильним фізичним болем, втратою нормального способу життя, незручностями, пов`язаними з травмою. Моральну шкоду вона оцінює у 150000 грн. Суд вважає доведеним, що внаслідок вчинення кримінального правопорушення потерпілій ОСОБА_5 заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що вона відчувала фізичні та душевні страждання внаслідок заподіяння їй тілесних ушкоджень, тривалий час лікувалася, відчувала і продовжує відчувати сильний фізичний біль, втратою нормального способу життя, незручностями, пов`язаними з травмою, з тим, що вона вимушена обмежувати себе у рухах, їй заборонено піднімати важкості. Тому, враховуючи на підставі ст.. 23 ЦК України тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, ступень вини обвинуваченого, глибину душевних страждань потерпілої, а також враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд вважає необхідним позов потерпілої в частині відшкодування моральної шкоди задовольнити частково і стягнути на її користь 50000 грн.
Речові докази по справі відсутні.
Також суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченого процесуальні витрати на залучення експерта-автотехніка, згідно довідки, на суму 589 грн. 68 коп., оскільки відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України у разі винесення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
На підставі наведеного, керуючись ст.. 370, 371, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченню за ч.1 ст. 286 КК України і призначити покарання у вигляді обмеження волі на строк 2 (два) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.
Звільнити ОСОБА_3 від відбування основного і додаткового покарання на підставі п. в) ч.1 ст. 1, ст.. 9, 14 Закону України «Про амністію у 2014 році».
Запобіжний захід не обирався.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 у відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, 6509 (шість тис. п`ятсот дев`ять) грн.. 62 коп., у відшкодування моральної шкоди 50000 (п`ятдесят) тис. грн.., а усього 56509 (п`ятдесят шість тис. п`ятсот дев`ять) грн.. 62 коп., у задоволенні решти позову відмовити.
Речові докази по справі відсутні.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави у відшкодування процесуальних витрат за залучення експерта-автотехніка 589 (п`ятсот вісімдесят дев`ять) грн. 68 коп.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської обл. протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з подачею апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку вручити сторонам кримінального провадження.
Суддя ОСОБА_1