Справа № 1007/6057/2012
Провадження №1/1007/326/2012
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2012 року м.Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого, судді - Рабець М.Д.

при секретарях - Гривко А.В.

з участю прокурора - Неділько С.А.

потерпілої - ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бровари кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, тимчасово офіційно не працюючого, військовозобов'язаного, нагород, інвалідності не маючого, раніше в силу ст.89 КК України не судимого,-

у скоєні злочину, передбаченого ст.186 ч.І КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Підсудний ОСОБА_2 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж) за таких обставин.

Судом визнано доведеним, що підсудний ОСОБА_2, 21 травня 2012 року, близько 18-ї години, перебуваючи на вул.Красовського в м.Бровари Київської області з метою відкритого заволодіння майном потерпілої ОСОБА_1, діючи умисно та з корисливих мотивів, попрямував за потерпілою і не приховуючи свого наміру на відкрите заволодіння чужим майном, біля будинку №4 по вул..Енгельса в м.Бровари наздогнав її та відкрито без застосування відносно неї фізичної сили, шляхом ривка заволодів золотим ланцюжком масою І5г вартістю 7000грн.. після чого з місця події злочину втік.

Викраденим майном підсудний ОСОБА_2 розпорядився на власний розсуд та заподіяв потерпілій ОСОБА_1 матеріальної шкоди.

Своїми умисними діями, які виразились у відкритому викрадені чужого майна - золотого ланцюжка потерпілої ОСОБА_1 підсудний ОСОБА_2 вчинив грабіж.

Органами досудового слідства ОСОБА_2 пред'явлено обвинувачення за ст. 186 ч. І КК України.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 вину в пред'явленому обвинуваченні за обставин викладених в обвинувальному висновку і описовій частині вироку визнав повністю, в скоєному розкаявся пояснив, що він дійсно 21 травня 2012 року приблизно біля 18 години, перебуваючи біля магазину «Форум» в м.Бровари по вул.Красовського побачив потерпілу із ланцюжком на шиї і тоді в зв'язку з матеріальними труднощами вирішив заволодіти ланцюжком. З цією метою пішов за потерпілою і на вул..Енгельса підбіг до неї та зірвав цепочку, після чого зник з місця події. В подальшому поїхав на вул.Возз'єднання в м.Бровари в торговому центрі «Форум» здав викрадений золотий ланцюжок в скупку за 3500 грн. Виручені кошти витратив на особисті потреби.

За себе повідомив, що проживає з мамою пенсіонеркою в с.Требухів. Раніше був судимий за зберігання наркотичних засобів. Судимість погашена. Офіційно тимчасово ніде не працює. Фактично працює на будівництві в м.Києві, а також допомагає по роботі своєму брату, який займається установленням вентиляційних систем.

З потерпілою ОСОБА_1 розрахувався, вона до нього немає претензій.

Інших злочинів на даний час не вчиняв, до адміністративної відповідальності не притягався.

Покази підсудного ОСОБА_2 є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, учасниками процесу не оспорюються і тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння підсудним змісту обставин злочину, добровільності та істинності його позиції.

Визнавши недоцільним дослідження інших доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким, оспорюються в порядку, передбаченому ст.299 КПК України, проти чого не заперечують учасники судового розгляду, з'ясувавши правильне розуміння підсудним та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, розяснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд обмежився лише попитом підсудного та дослідженням таких матеріалів справи, які характеризують його особу.

Винність ОСОБА_2, крім його визнавальних показань, підтверджується також сукупністю зібраних по справі досудовим слідством доказів, на досліджені яких підсудний не наполягав, оскільки не оспорював фактичні обставини справи.

Таким чином, на підставі наведеного, суд робить висновок про доведеність винності ОСОБА_2 в пред'явленому йому обвинуваченні.

Аналізуючи зібрані матеріали справи, суд приходить висновку, що підсудний ОСОБА_2 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж) і такі його дії правильно кваліфіковано за ст.186 ч.1 КК України і тому він повинен нести відповідальність за вказаною статтею.

Цивільний позов по кримінальній справі, який був заявлений потерпілою в процесі досудового слідства погашений підсудним в процесі судового слідства. Потерпіла ОСОБА_1 до підсудного ніяких претензій немає.

Обираючи покарання ОСОБА_2 суд враховує вимоги ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ст.186 ч.І КК України, що вказаний злочин відноситься до категорії середньої тяжкості, особу винного, який по місцю проживання до скоєного характеризувався позитивно.

Обставиною, що пом'якшує покарання підсудного, суд визнає його щире каяття та сприяння встановленню істини по справі, що передбачено ст. 66 КК України та відшкодування в процесі судового слідства в добровільному порядку матеріальних збитків потерпілій.

Обтяжуючих покарання обставин, передбачених ст. 67 КК України в діях ОСОБА_2 не встановлено.

Враховуючи вказані обставини, ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд приходить до висновку про необхідність засудження ОСОБА_2 до покарання відповідно до санкції ч. 1 ст.186 КК України.

Суд, з врахуванням того, що ОСОБА_2, як свідчать щодо нього дані і він сам повідомив, що офіційно не працює, не знаходить підстав щодо застосування до нього інших видів покарань, передбачених санкцією ст.186ч.1 КК України, як позбавлення волі.

Однак, враховуючи конкретні обставини справи, що до злочину він по місцю проживання характеризувався позитивно, кається у вчиненому, відшкодував спричинені потерпілій збитки, його поведінка в суді свідчить, що він не є особою, яка твердо стала на шлях вчинення злочинів, суд вважає, що його виправлення можливе без реального відбуття покарання при звільненні від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, з покладанням на нього обов'язків, передбачених ст.76 КК України.

Суд вважає, то таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення і перевиховання ОСОБА_2 та запобігання вчинення ним нових злочинів.

Цивільний позов по справі відшкодований ОСОБА_2 в процесі судового слідства.

Судових витрат та речових доказів по справі немає.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст.323, 324 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.186ч.1 КК України та призначити йому за цією статтею покарання у виді позбавлення волі на строк 2(два) роки.

Звільнити засудженого ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі на підставі ст,75 КК України з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном в 2(два) роки, в період якого відповідно до ст.76 КК України зобов'язати його не виїжджати за межі України на постійне місце проживання, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та роботи, періодично з'являтися для реєстрації в ці органи.

До вступу вироку в законну силу залишити без зміни засудженому ОСОБА_2 міру запобіжного заходу підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

Вирок суду в частині встановлення фактичних обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним у зв'язку з тим, що вони ніким не оспорювалися не може бути оскаржений учасниками судового розгляду

В іншій частині вирок суду першої інстанції може бути оскаржений шляхом подачі апеляції до апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом 15-ти діб з моменту його проголошення.

Суддя М.Д.Рабець