Справа № 467/2082/14-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.02.2015 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Арбузинка кримінальне провадження по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Херсон, освіта неповна середня, не працюючого, відбуваючого покарання у виді позбавлення волі у Арбузинській ВК №83, раніше судимого:

· 03.03.2003 року Дніпропетровським районним судом м.Херсона за ч.1 ст. 309 КК України до 1 року позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік;

· 24.11.2003 року Комсомольським районним судом м.Херсона за ч.1 ст. 115 КК України з застосуванням ст. 71 КК України до 12 років позбавлення волі, судимість непогашена

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.391 КК України

В С Т А Н О В И В :
Органом досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується у злісній непокорі законним вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери), тобто у скоєнні злочину, передбаченому ст. 391 КК України відповідно до обвинувального акту від 30 вересня 2014 року, за наступних обставин:

ОСОБА_4 , будучи засудженим 24.11.2003 року Комсомольським районним судом м.Херсона за ч.1 ст. 115 КК України з застосуванням ст. 71 КК України до 12 років позбавлення волі, відбував покарання у Арбузинській виправної колонії № 83 Арбузинського району Миколаївської області, яка розташована в смт. Костянтинівка Арбузинського району Миколаївської області, вул. Дзержинського, 1 та систематично порушував режим відбування покарання, за що до нього вживалися заходи дисциплінарного впливу адміністрацією колонії: 15.11.2012 року не вийшов на обід (догана начальника колонії); 04.03.2013 року не виконав команду «Підйом»(сувора догана начальника колонії); 07.05.2013 року - не виконав команду «Підйом»(15 діб ДІЗО); 06.09.2013 року зберігав заборонені предмети (гральні карти кустарного виготовлення)(15 діб ДІЗО); 04.10.2013 року - зберігав заборонені предмети (хлібну закваску) (3 місяці ПКТ); 24.01.2014 року створив конфліктну ситуацію (15 діб ДІЗО); 11.03.2014 року грав у карти під матеріальну зацікавленість (15 діб ДІЗО); 15.05.2014 року - створив конфліктну ситуацію (15 діб ДІЗО); 25.06.2014 року зберігав заборонений предмет(мобільний телефон), за що на підставі постанови начальника колонії від 25.06.2014 року його було переведено до камери № 8 приміщення камерного типу установи.

Згідно графіка чергування засуджених, які перебувають в ПКТ № 8 26 червня 2014 року ОСОБА_4 був призначений черговим по камері, в обов`язки якого відповідно до підпункту 5 пункту «б» додатку № 26 до пункту 66 Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених ДДУ ПВП № 275 від 25.12.2003 року, входить здійснення прибирання камерного санвузла, а після закінчення прогулянки двориків для прогулянки.

26 червня 2014 року о 14 годині 30 хвилин у ході проведення перевірки адміністрацією установи на території забороненої зони Арбузинської ВК № 83 у складі: голови комісії першого заступника начальника ОСОБА_6 , начальника відділу нагляду і безпеки ОСОБА_7 , начальника оперативного відділу ОСОБА_8 , заступника начальника ОСОБА_9 , начальника медичної частини ОСОБА_10 , яких супроводжував черговий помічник начальника установи ОСОБА_11 по території ДІЗО та ПКТ, ОСОБА_6 було виявлено, що після проведення прогулянки засуджених ПКТ № 8 у прогулянковому дворику не прибрано та дано вказівку ОСОБА_11 вивести до вказаного об`єкту відповідального чергового та здійснити прибирання прогулянкового дворику.

Близько 14 години 30 хвилин черговим помічником начальника установи ОСОБА_11 на виконання вказівки першого заступника начальника установи ОСОБА_6 до прогулянкового дворику доставлено чергового по ПКТ № 8 ОСОБА_4 , при цьому ОСОБА_11 було видано засудженому необхідний для прибирання прогулянкового дворику інвентар: совок, віник, спецодяг та наказано йому як черговому по камері згідно графіку здійснити прибирання у прогулянковому дворику. Проте ОСОБА_4 в присутності представників адміністрації установи у категоричній формі зауважив, що він ніколи не прибирав прогулянковий дворик та не збирався його прибирати, при цьому поважних причин для відмови від прибирання не висловлював. Після відмови засудженим здійснювати прибирання прогулянкового дворику ОСОБА_8 в присутності членів комісії роз`яснив йому кримінальну відповідальність за ст. 391 КК України, проте ОСОБА_4 в присутності представників адміністрації установи без поважних причин в категоричній формі відмовився прибирати.

У судовому засіданні обвинувачений вину свою в здійсненні інкримінованого йому злочину не визнав та показав, що 26 червня 2014 року близько 12 години черговий ОСОБА_11 вивів їх на прогулянку, всього прогулювалось 4 камери, це 10-12 осіб. Почався дощ і їх завели по камерам близько 13 години. Черговий ОСОБА_11 попрохав його вийти з камери і розписатися за рапорт та піти до штабу. У цей момент на територію ПКТ зайшли працівники колонії: ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 . Поскільки у прогулянковому дворику були недопалки цигарок, то ОСОБА_8 попрохав його прибрати як чергового по камері, він відмовився, так як вважав, що він не зобов`язаний прибирати за всіх. Тоді ОСОБА_8 зачитав йому зміст ст. 391 КК України і завів його до камери. Медичне обстеження у цей день не проводилось. Вважає, що останнє накладене на нього стягнення несправедливе, так як вилучений телефон йому не належить. Черговий ОСОБА_11 не прохав його прибирати. Графік чергувань серед засуджених висить зовні камери. Його змушували прибирати у той час, коли йшов дощ, а коли ОСОБА_8 оголошував зміст ст.391 КК України, то дощ йшов але не сильний, всього конфлікт тривав 3-5 хвилин.
Обґрунтовуючи доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, прокурор надав суду наступні докази, які були дослідженні в судовому засіданні, а саме:

- постанову про переведення засудженого до ПКТ від 25 червня 2014 року, винесену начальником Арбузинської ВК № 83 ОСОБА_13 , відповідно до якої ОСОБА_4 було переведено до ПКТ строком на 3 місяці за допущене 24 червня 2014 року порушення п.29 ПВР зберігання забороненого предмету - мобільного телефону «NOKIA-1270»;
- медичну книжку засудженого ОСОБА_4 та медичну довідку на останнього, з яких видно, що скарг на здоров`я від засудженого 25 та 26 червня 2014 року не надходило, роботу по прибиранню території виконувати придатний;
- графік чергувань засуджених, які тримаються в камері ПКТ №8 на червень 2014 року, з якого вбачається, що ОСОБА_4 26 червня 2014 року був черговим по камері;
- акту виявлення факту невиконання законних вимог адміністрації установи від 26 червня 2014 року ОСОБА_4 .
Обставини злісної непокори законним вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі сторона обвинувачення підтверджує показами свідків.

Свідок ОСОБА_6 суду показав, що біля 14 години 30 хвилин під час огляду приміщень ПКТ і ДІЗО у прогулянковому дворику було виявлено сміття, на що він наказав викликати чергового по камері для прибирання, було приготовлено спецодяг, рукавиці, віник, совок. Черговий помічник доповів йому, що останніми були на прогулянці ОСОБА_14 і ОСОБА_15 . Черговий ОСОБА_11 повідомив, що ОСОБА_14 відмовився від прибирання. Тоді вони запросили ОСОБА_14 для наведення порядку та вказали йому на дворик, останній категорично відмовився, вказуючи на те, що він не буде прибирати так як це нижче його гідності. ОСОБА_11 запропонував придбати, а ОСОБА_8 зачитав ст.391 КК України. У цей день був дощ, однак на той час він вже закінчився. На стан здоров`я у присутності начальника медчастини засуджений не скаржився. Про відмову від праці було складено акт працівниками колонії, ОСОБА_4 від підпису відмовився.
Свідок ОСОБА_8 показав, що 26 червня 2014 року був обхід по ПКТ і ДІЗО комісією у складі ОСОБА_16 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , під час якого було виявлено, що у прогулянковому дворику не прибрано. ОСОБА_6 запитав у ОСОБА_11 яка камера прогулювалась, той відповів, що камера № 8 і наказав вивести чергового по камері. ОСОБА_11 привів до членів комісії ОСОБА_4 і запропонував прибрати дворик, однак той відмовився. При цьому йому надали одяг, рукавиці, віник, совок. Він зачитав засудженому ст. 391 КК України, однак засуджений знову відмовився. Далі ОСОБА_11 провів його до камери. У подальшому було складено рапорт про відмову від праці та повідомлено Арбузинський РВ УМВС України.
Свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_12 показали, що 26 червня 2014 року вони у складі комісії з числа представників адміністрації колонії здійснювали обхід ПКТ і ДІЗО, у ході якого було виявлено, що прогулянковий дворик не прибрано і там знаходиться сміття. Черговий доповів, що прогулювалась камера, де черговим був ОСОБА_4 . Близько 14 години 30 хвилин засудженого привів ОСОБА_11 , вже було приготовлено інвентар для прибирання. Прибрати прогулянковий дворик запропонував ОСОБА_8 , однак засуджений відмовився від прибирання, пояснюючи тим, що це принижує його гідність. Йому були роз`яснені його обов`язки як чергового по камері, в які входить і прибирання прогулянкового дворика, і правові наслідки такої відмови за ст. 391 КК України, однак засуджений повторно відмовився від прибирання. Було складено акт про відмову від прибирання, у якому засуджений відмовився розписуватися і рапорт.
Свідок ОСОБА_11 показав, що вранці 26 червня він повідомив засудженого ОСОБА_4 про те, що він черговий по камері згідно графіка чергування. Близько 13 години він вивів засуджених ОСОБА_14 і ОСОБА_15 у прогулянковий дворик № 1, де вони перебували приблизно до 14 години. Після прогулянки він виявив шматки паперу, пасту від ручки та звернув увагу ОСОБА_4 на наявність сміття. Однак ОСОБА_4 не здійснив прибирання і він завів його до камери. О 14 годині 30 хвилин прийшли працівники адміністрації і теж виявили сміття, йому наказали привести чергового по камері. Він привів ОСОБА_4 , йому надали інвентар, одяг для прибирання, однак той від прибирання відмовився, пославшись на те, що це задіває його честь. ОСОБА_8 роз`яснив йому права та зачитав ст. 391 КК України. Серед членів комісії був лікар. Вранці він особисто бачив як фельдшер здійснював обхід камер та цікавився здоров`ям засуджених, ОСОБА_14 при цьому на стан здоров`я не скаржився. Про відмову від праці ОСОБА_4 був складений акт, у якому засуджений відмовився розписуватися.
Свідок ОСОБА_10 показав, що він був у складі комісії, яка здійснювала обхід 26 червня 2014 року ДІЗО та ПКТ, в ході якого було виявлено у прогулянковому дворику сміття. Вияснилось, що черговим був ОСОБА_4 . Йому запропонував прибрати ОСОБА_11 , а ОСОБА_8 зачитав зміст ст. 391 КК України, на що засуджений відмовився від прибирання. При цьому засуджений був забезпечений інвентарем для прибирання, на стан здоров`я не скаржився, до медчастини не звертався із скаргами на стан здоров`я, тому він провів його огляд візуально. Вранці черговий фельдшер робив обхід по ДІЗО і ПКТ, йому було відомо про відсутність скарг від засуджених.

Свідок ОСОБА_17 показав суду, що він відбуває покарання у Арбузинській ВК № 83, 26 червня 2014 року, коли їх повели на прогулянку, то розпочався дощ і вони повернулися до камер, тобто прогулянку перервали з-за дощу. Прогулювалось всього біля 10 осіб. Він особисто ніколи не прибирав у двориках, будучи черговим по камері. З ОСОБА_4 вони утримувались у різних камерах, він не був присутній при тому як ОСОБА_4 працівники колонії пропонували прибрати дворик.
Свідок ОСОБА_18 показав суду, що він відбуває покарання у Арбузинській ВК № 83, він не був присутній при тому як 26 червня 2014 року ОСОБА_4 працівники колонії пропонували прибрати дворик. Повідомив, що 24 червня 2014 року у ході обшуку був вилучений телефон, який належить не ОСОБА_4 , а йому.
Свідок ОСОБА_19 показав суду, що він відбуває покарання у Арбузинській ВК № 83, він не був присутній при тому як 26 червня Чібіряю працівники колонії пропонували прибрати дворик, знає про це зі слів інших осіб. Йому невідомо хто прибирає прогулянкові дворики, мабуть, господарська обслуга.

Свідок ОСОБА_20 показав суду, що він відбуває покарання у Арбузинській ВК № 83, графік чергувань висить перед камерою, однак він не виконується, графіків по прибиранню прогулянкових двориків немає.

Свідок ОСОБА_12 показав, що графіки чергувань складаються при поміщенні засудженого до ПКТ в декількох екземплярах, один з яких обов`язково наноситься на дощечку зовні камер засуджених для огляду та доведення працівниками виправної колонії засудженим черговості прибирання. При поміщенні засудженого до ПКТ черговим працівником установи у графіку стирається прізвище засудженого, який вибув, і заноситься олівцем прізвище особи, яка поміщається до ПКТ, черговий помилково не стер відмітки щодо днів чергування засудженого станом до 26 червня, тобто до його поміщення в ПКТ.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 01.11.1996 р. "Про застосування Конституції України при здійснені правосуддя" при розгляді кримінальних справ суд має суворо додержуватись закріплений у ч.1 ст.62 Конституції принцип презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. При цьому неприпустимо покладати на обвинуваченого доведення своєї невинуватості, а згідно з ч.3 зазначеної статті усі сумніви, щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь останньої. Статтею 129 Конституції до основних засад судочинства віднесено змагальність сторін, забезпечення доведеності вини та підтримання в суді державного обвинувачення, яке згідно із ст.121 Конституції покладається на прокурора.

Згідно ст.17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

У відповідності до вимог ч.1 ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого, а відповідно до вимог ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення ( час, місце, спосіб та інші обставини), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Стаття 391 КК України, по якій обвинувачується ОСОБА_4 , передбачає кримінальну відповідальність за злісну непокору законним вимогам адміністрації установи виконання покарань або іншу протидію адміністрації у законному здійсненні її функцій особою, яка відбуває покарання у виді обмеження волі або у виді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери) або переводилась на більш суворий режим відбування покарання.

У відповідності до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 березня 1993 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини, пов`язані з порушенням режиму відбування покарання в місцях позбавлення волі» судам слід мати на увазі, що до представників адміністрації виправно-трудової установи, які мають право пред`являти вимоги до засуджених і за злісну непокору котрим

настає відповідальність за ст.183-3 КК України, відносяться посадові особи виправно-трудової установи, які на підставі ст.71 Виправно-трудового кодексу України мають право накладення на засуджених дисциплінарних стягнень. Непокора іншим особам не містить складу злочину, передбаченого ст.183-3 КК України. За такі дії може настати дисциплінарна відповідальність згідно зі ст.67 Виправно-трудового кодексу України.

Редакція ст. 183-3 КК УРСР 1960 року відповідає редакції ст. 391 КК України 2001 року. Статтею 71 Виправно-трудового кодексу УРСР було визначено посадових осіб виправно-трудової установи, які мали право накладення на засуджених дисциплінарних стягнень, Кримінально-виконавчим кодексом України такі особи визначені у ст. 135.

Статтею 135 КВК України передбачено, що правом застосовувати заходи заохочення і стягнення, передбачені статтями 130 і 132 цього Кодексу, користуються начальник колонії або особа, яка виконує його обов`язки, а також його прямі начальники. Заходи заохочення і стягнення можуть застосовувати також заступник начальника колонії, начальник відділення соціально - психологічної служби колонії.

З наказу від 22 вересня 2008 року за № 36 о/с начальника Арбузинської ВК № 83 УДПтС в Миколаївській області видно, що ОСОБА_8 займає посаду начальника оперативного відділу Арбузинської ВК № 83. З посадових інструкцій начальника оперативного відділу ОСОБА_8 і чергового помічника начальника установи відділу нагляду і безпеки ОСОБА_11 вбачається, що вони не наділені правом застосовувати до засуджених стягнення і заохочення.

Враховуючи викладене суд вважає, що вимоги приступити до прибирання ОСОБА_4 як засудженому до покарання у виді позбавлення волі були пред`явлені службовими особами Арбузинської ВК № 83 УДПтС в Миколаївській області - начальником оперативного відділу ОСОБА_8 та черговим помічником начальника установи відділу нагляду і безпеки ОСОБА_11 , які згідно ст. 135 КВК України не мають права на накладення на засуджених дисциплінарних стягнень та заохочень, а тому не є представниками адміністрації установи виконання покарань. Непокора цим особам не може тягнути за собою кримінальну відповідальність, передбачену ст. 391 КК України, а тільки застосування заходів стягнення, передбачених ст. 132 КВК України.
Заслухавши показання обвинуваченого, свідків, доводи представника державного обвинувачення та захисника, дослідивши документи процесуальних дій та інші письмові матеріали суд приходить до висновку про те, що пред`явлене обвинувачення обвинуваченому не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду, переконливих і беззаперечних доказів про наявність в діях ОСОБА_4 інкримінованого йому діяння не здобуто, а тому підстав для винесення обвинувального вироку немає.

З урахуванням вимог ч.1 ст. 373 КПК України, згідно якої виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, суд приходить до висновку про те, що обвинуваченого необхідно виправдати за пред`явленим йому обвинуваченням.

Судові витрати та речові докази по справі відсутні.

Запобіжний захід по справі не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого за ст. 391 КК України та виправдати його за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

Вирок може бути оскаржений протягом 30 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Миколаївської області через Арбузинський районний суд Миколаївської області.

Суддя ОСОБА_1