У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Селівона О.Ф.

суддів

Кузьменко О.Т., Мороза М.А.

за участю прокурора

Сухарєва О.М.

розглянула в судовому засіданні в
м. Києві 12 квітня 2007 року кримінальну справу за касаційною скаргою
засудженого ОСОБА_1

Вироком
Шевченківського районного суду м. Львова від 21 жовтня 2005 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, відповідно до ст.89 КК України судимості не
має,

засуджено
за ч.1 ст.309 КК України на 2 роки позбавлення волі, ч.2 ст.307 КК України - на
5 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На
підставі ст.70 КК України ОСОБА_1 остаточно призначено 5 років позбавлення волі
з конфіскацією майна.

Ухвалою
Апеляційного суду Львівської області від 29 грудня 2005 року апеляцію
засудженого ОСОБА_1 залишено без
задоволення, а вирок без зміни.

ОСОБА_1
визнано винуватим у тому, що він 01.06.2005 р. у м. Львові без мети збуту,
незаконно придбав у невстановленої слідством особи наркотичний засіб - канабіс
вагою 12,2 грами, який зберігав при собі до затримання у цей же день
працівниками міліції.

Його
також визнано винуватим у тому, що він у м. Львові, із метою збуту незаконно
придбав, виготовив і зберігав за місцем свого проживання (АДРЕСА_1) наркотичний
засіб - опій ацетильований, який 05.07.2005 р., повторно, незаконно збув
ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 вагою відповідно 0,082 грами, 0,081 грами і 0,082
грами.

За
змістом касаційної скарги й доповнень до неї засуджений ОСОБА_1, посилаючись на
безпідставність засудження за ч.2 ст.307 КК України й позбавлення його права
подати клопотання про фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючої
апаратури, просить судові рішення скасувати, а справу направити на нове
розслідування або судові рішення за ч.2 ст.307 КК України скасувати, а справу
закрити й у решті пом'якшити покарання.

Заслухавши
доповідача, думку прокурора про законність і обґрунтованість судових рішень,
перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги засудженого з
доповненнями, колегія суддів вважає, що касаційна скарга засудженого підлягає
частковому задоволенню.

Установлені по справі докази і фактичні обставини свідчать про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні
злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, що ним в касаційній
скарзі не оспорюється.

Що ж до
тверджень засудженого у касаційній скарзі про безпідставність засудження за ч.2
ст.307 КК України, то вони є необґрунтованими.

З матеріалів справи видно, що свідки - ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 і ОСОБА_8 - оперативні
працівники ВБНОН Шевченківського РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області як на
досудовому слідстві, так і в суді,
показали, що у червні 2005 р. з оперативних джерел до їх відділу надійшла інформація про те, що ОСОБА_1 займається збутом
наркотичних засобів. На підставі цієї інформації, із метою
документування злочинної діяльності цієї
особи були винесені постанови про проведення оперативних закупок наркотичних засобів. Також були підібрані
три покупці, яким 05.07.2005 р. надані гроші для проведення
оперативної закупки та проведено їх огляд,
про що
було складено відповідні процесуальні документи. Їх також було проінструктовано
про поведінку під час проведення закупки наркотиків та пред'явлено фотокартку ОСОБА_1 Після цього покупців відвозили до
місця проживання ОСОБА_1, де вони купували у нього
наркотичний засіб - опій ацетильований. Після проведення закупки, кожного покупця
доставляли в відділ міліції, де в присутності понятих придбані ними наркотичні
засоби, вилучались. Після цього вони поїхали до квартири ОСОБА_1, де за письмовою згодою ОСОБА_1 провели огляд квартири. Під час огляду ними було
виявлено наркотичні засоби та гроші, які вони видавали покупцям (а.с. 51-53, 56-57,
66-67, 68-69, 251-253).

Такі
показання вказаних осіб у повному обсязі підтвердили свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11 і ОСОБА_12, які приймали участь у вищезазначених діях працівників
ВБНОН Шевченківського РВ ЛМУ УМВС України в Львівській області як поняті та
свідки ОСОБА_2, ОСОБА_4 і ОСОБА_3, які були залучені в якості покупців при
оперативній закупці наркотичних засобів
у ОСОБА_1

Показання
зазначених вище свідків узгоджуються також із висновками судової
фізико-хімічної експертизи і даними, що
містяться в протоколах слідчих дій.

Оцінивши зазначені вище та інші докази по справі, суд
обґрунтовано засудив ОСОБА_1 за ч.2 ст.307 КК
України за незаконне зберігання з метою збуту та збут наркотичних засобів, а
тому підстав для скасування судових рішень і направлення справи на нове розслідування як і для її закриття,
немає.

Разом
із тим судові рішення щодо ОСОБА_1 у частині
його засудження за ч.2 ст.307 КК України за дії, пов'язані з незаконним
придбанням та виготовленням наркотичних засобів з метою збуту підлягають зміні
з наступних підстав.

Відповідно
до ст.132 КПК України, у постанові про притягнення як обвинуваченого, окрім
інших обов'язкових умов також повинно
бути зазначено час, місце та інші обставини вчинення злочину, наскільки вони
відомі слідчому.

У ч.1
ст.334 КПК України вказано, що мотивувальна частина обвинувального вироку
повинна містити формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, з
зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і
мотивів злочину.

Ці
вимоги закону органи досудового слідства й суд у частині обвинувачення й
засудження ОСОБА_1 за незаконне придбання та виготовлення з метою збуту
наркотичного засобу не виконали.

Так, органи досудового слідства
пред'явили ОСОБА_1 обвинувачення у незаконному придбанні, зберіганні і
виготовленні наркотичних засобів із метою збуту та їх збуті й кваліфікували
його дії за ч.2 ст.307 КК України за ознакою повторності. Погодився із такою
кваліфікацією й суд, який при формулюванні у вироку обвинувачення по цій статті
вказав такі ж ознаки об'єктивної сторони цього злочину. Однак, ані органи
досудового слідства у постанові про пред'явлення обвинувачення, ані суд у
вироку, не встановили і не вказали час,
місце та інші обставини придбання і виготовлення ОСОБА_1 наркотичних засобів.

У
зв'язку з цим порушенням закону із судових рішень в частині засудження
ОСОБА_1 за ч.2 ст.307 КК України належить виключити визнання його
винуватим у незаконному придбанні і виготовленні наркотичних засобів з метою збуту.

Перевіркою матеріалів справи не встановлено інших порушень вимог
кримінально-процесуального закону, які б перешкодили, чи могли перешкодити суду
повно та всебічно розглянути справу і постановити законний, обґрунтований і
справедливий вирок.

Зокрема, з протоколу судового засідання вбачається, що ОСОБА_1 судом
роз'яснені права підсудного і від нього чи інших учасників процесу клопотання
про фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного
засобу не надходило.

Призначене
ОСОБА_1 покарання, яке є мінімальним за санкцією ч.2 ст.307 КК України, відповідає
вимогам ст.65 КК України, а тому підстав для його пом'якшення немає.

Враховуючи викладене та керуючись
статтями 394 і 395 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А
Л И Л А:

касаційну
скаргу засудженого ОСОБА_1 частково задовольнити.

Вирок Шевченківського районного суду м.
Львова від 21 жовтня 2005 р та ухвалу Апеляційного
суду Львівської області від 29 грудня 2005 р. щодо ОСОБА_1 в частині засудження його за ч.2 ст.307 КК України
змінити. Виключити з них визнання його винуватим у незаконному придбанні і
виготовленні наркотичних засобів з метою
збуту.

Судді:

СЕЛІВОН О.Ф. КУЗЬМЕНКО
О.Т. МОРОЗ
М.А.