Ухвала

іменем україни

07 серпня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_25.,

суддів ОСОБА_26., ОСОБА_27.,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_1 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 06 лютого 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 27 травня 2015 року щодо ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 06 лютого 2015 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не судимого,

засуджено:

- за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді арешту на строк 3 місяці;

- за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів ОСОБА_2 визначено остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 294 грн 84 коп. процесуальних витрат за проведення експертизи.

Цим же вироком ОСОБА_3 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.

Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 27 травня 2015 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_2 залишено без зміни.

ОСОБА_2 визнано винним та засуджено за те, що він за обставин, викладених у вироку, протягом вересня - грудня 2014 року у м. Прилуки повторно, таємно викрав з автомобілів майно громадян ОСОБА_4 на загальну суму 837 грн., ОСОБА_5 на суму 262 грн. 50 коп., ОСОБА_6 на суму 1 012 грн. 50 коп., ОСОБА_7 на суму 330 грн., ОСОБА_8 на суму 1 311 грн., ОСОБА_9 на суму 1 023 грн., ОСОБА_10 на суму 562 грн. 50 коп., ОСОБА_11 на суму 796 грн. 50 коп., ОСОБА_12 на суму 1 134 грн., ОСОБА_13 на суму 1 134 грн., ОСОБА_14 на суму 675 грн., ОСОБА_15 на суму 1 785 грн., ОСОБА_16 на суму 1 215 грн., ОСОБА_17 на суму1 161 грн., а також за попередньою змовою з ОСОБА_3 майно ОСОБА_18 на суму 1 087 грн. 50 коп., ОСОБА_19 на суму 1 212 грн., ОСОБА_20 на суму 405 грн., ОСОБА_21 на суму 334 грн. 75 коп., ОСОБА_22 на суму 385 грн., ОСОБА_23 на суму 675 грн., ОСОБА_24 на суму 958 грн. 50 коп.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_1, не заперечуючи доведеність вини та кваліфікацію дій ОСОБА_2, посилається на суворість призначеного засудженому покарання та порушує питання про скасування оскаржуваних судових рішень у зв'язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочинів та особі засудженого.

Судові рішення щодо ОСОБА_3 у касаційному порядку не оскаржуються.

Розглянувши доводи касаційної скарги, дослідивши долучені до касаційної скарги копії судових рішень, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити на таких підставах.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Як убачається з наданих суду касаційної інстанції копій судових рішень, призначаючи покарання ОСОБА_2, суд першої інстанції у відповідності до вимог ст. 65 КК України з достатньою повнотою врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які є середньої тяжкості, особу винного, який не судимий, його позитивну та посередню характеристики за місцем роботи і проживання, повне визнання вини, обставини, що пом'якшують покарання - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання, а тому дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_2 покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки, яке він має відбувати реально.

Таким чином, призначене покарання є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_2 та попередження вчинення ним нових злочинів, а також у повній мірі відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Апеляційний суд переглянув дану кримінальну справу та виніс мотивовану ухвалу, якою залишив доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_1, що є аналогічними доводам його касаційній скарзі - без задоволення, а вирок місцевого суду щодо ОСОБА_2 - без зміни.

Ухвала апеляційного суду є достатньо мотивованою та в повній мірі відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Враховуючи, що засудженим було скоєно 21 епізод крадіжок, а також те, що в касаційній скарзі захисника ОСОБА_1 не наведено переконливих доводів на обґрунтування невиправданої суворості призначеного ОСОБА_2 покарання, вона задоволенню не підлягає, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_1 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 6 лютого 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 27 травня 2015 року щодо ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_25 ОСОБА_26 ОСОБА_27