Справа № 367/3484/15 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/780/302/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 27.07.2015

УХВАЛА
Іменем України
27.07.15 м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

підозрюваного ОСОБА_9

перевіривши матеріали апеляційної скарги захисника підозрюваного ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 29 травня 2015 року, -

в с т а н о в и л а:
Слідчий СВ Ірпінського МВ ГУ МВС України в Київській області, звернувся до суду із клопотанням про накладення арешту на майно, яке перебуває у приватній власності ОСОБА_9 , який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.364 КК України у кримінальному провадженні № 0004889.

Ухвалою слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 29 травня 2015 року дане клопотання задоволено та накладено арешт на майно, яке перебуває у приватній власності ОСОБА_9 з забороною його використання та розпорядження.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що матеріали кримінального провадження містять достатню кількість доказів, які указують на обґрунтованість підозри ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого злочину та з метою забезпечення цивільного позову до набрання судовим рішенням законної сили та ухвалення вироку в частині можливої конфіскації майна, задовольнив клопотання слідчого про арешт майна.

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді захисник підозрюваного подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник указав на порушення права на захист та змагальності сторін, оскільки розгляд клопотання слідчого відбувся за відсутності підозрюваного та його захисника. Указав на те, що підстави для застосування спеціальної конфіскації, визначені ч.1 ст.96-2 КК України, у даному кримінальному провадженні не мають місця, а доводи слідчого про накладення арешту на майно підозрюваного є забезпеченням цивільного позову, питання якого, повинно вирішуватися в рамках цивільного судочинства. Поряд із цим, указав на відсутність доказів, які підтверджують право власності підозрюваного ОСОБА_9 на майно, що арештоване.

Захисник підозрюваного подав клопотання про поновлення строку на подачу апеляційної скарги. В обґрунтування його доводів послався на те, що про розгляд клопотання слідчого про накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_9 , а ні підозрюваний, а ні його захисник повідомлені не були, а копію ухвали слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 29 травня 2015 року підозрюваний ОСОБА_9 отримав 29 червня 2015 року. Дану причину пропуску строку на оскарження ухвали слідчого судді вважав поважною і такою, яка відповідно до положень ч.3 ст.395 КПК України, є підставою для поновлення цього строку.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

захисників підозрюваного, які подану апеляційну скаргу підтримали, підтвердили її доводи, просили її задовольнити;

підозрюваного, який апеляційну скаргу захисника підтримав, просив її задовольнити;

прокурора, який апеляційну скаргу захисника підозрюваного вважав необґрунтованою, просив залишити її без задоволення;

перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання про поновлення строку на подачу апеляційної скарги підлягає до задоволення, а апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.

Наведені захисником підстави для поновлення строку на подачу апеляційної скарги знайшли своє підтвердження та стверджуються матеріалами кримінального провадження.

Так, відповідно до матеріалів провадження, підозрюваний ОСОБА_9 про розгляд клопотання слідчого про накладення арешту на його майно повідомлений не був, а після його розгляду, копія ухвали слідчого судді, в порушення вимог ч.7 ст.173 КПК України, йому не направлялась.

Колегія суддів звертає увагу на те, що доводи клопотання захисника про отримання підозрюваним ОСОБА_9 копії ухвали слідчого судді Ірпінського міського суду від 29 травня 2015 року саме 29 червня 2015 року не спростовуються матеріалами кримінального провадження. За таких обставин, строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 29 травня 2015 року, згідно положень ч.3 ст.395 КПК України, для підозрюваного ОСОБА_9 слід обчислювати з 29 червня 2015 року, тобто з дня її отримання.

Ці обставини, а також винесення 07 липня 2015 року Апеляційним судом Київської області ухвали про повернення захиснику та підозрюваному їхніх апеляційних скарг на ухвалу слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 29 травня 2015 року, які були ними подані 06 липня 2015 року указують на поважність пропуску строку на подачу зазначеної апеляційної скарги, у зв`язку із чим цей строк підлягає поновленню.

Щодо доводів захисника про незаконність ухвали слідчого судді в частині накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_9 , шляхом заборони розпоряджатися цим майном, то вони не ґрунтуються на вимогах закону.

Так, відповідно до положень ст. 170 КПК України, підставою для арешту майна підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність, є необхідність забезпечення цивільного позову до набрання судовим рішенням законної сили.

Із оглянутих матеріалів кримінального провадження вбачається те, що в даному кримінальному провадженні, потерпілим ОСОБА_10 заявлений цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, що указує на необґрунтованість апеляційної скарги у цій частині.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні злочину передбаченого 2 ст. 364 КК України і саме у зв`язку із підозрою у вчиненні цього злочину потерпілим ОСОБА_11 заявлений цивільний позов.

Посилання захисника ОСОБА_7 у апеляційні скарзі та обох захисників у судовому засіданні на необґрунтованість підозри, недоведеність розміру завданої шкоди, необґрунтованість позову, незаконність набуття ОСОБА_10 стану потерпілого та відсутність доказів того, що ОСОБА_10 був власником майна на цьому етапі кримінального провадження не може бути підставою для скасування накладеного арешту, оскільки ці обставини відносяться до тих які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні і можуть вважатися встановленими чи такими, які не зайшли свого підтвердження лише у випадку закінчення кримінального провадження.

Наведене указує на обґрунтоване накладення арешту на майно, яке перебуває у приватній власності підозрюваного ОСОБА_9 до набрання судовим рішенням законної сили в частині заборони розпоряджатися цим майном, а саме автомобілями.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що автомобілі, на які накладено арешт не належать ОСОБА_9 не ґрунтуються на матеріалах справи.

Неможливість застосування до злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_9 спеціальної кваліфікації в силу положень ст. 5 КК України не може бути підставою для скасування накладеного арешту, оскільки він накладений в тому числі і для забезпечення цивільного позову про обґрунтованість якого було зазначено вище.

Поряд із цим, колегія суддів вважає не обґрунтованою ухвалу в частині заборони використання автомобілів.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 170 КПК України заборона на використання майна може бути застосована у випадку, коли її незастосування може привести до зникнення, втрати або пошкодження цього майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

На думку колегії суддів, ні слідчим, ні прокурором не доведено, що незастосування заборони на використання автомобілів може привести до наслідків, які указані в ч. 4 ст. 170 КПК України, у зв`язку із чим застосування такого способу арешту майна не можливо визнати законним і достатньо обґрунтованим.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 29 травня 2015 року підлягає скасуванню в частині заборони використання автомобілів, а в іншій частині - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 422 КПК України колегія суддів,-

у х в а л и л а:
Захиснику ОСОБА_7 поновити строк на подачу апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 29 травня 2015 року.

Апеляційну скаргу захисника задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 29 травня 2015 року щодо ОСОБА_9 скасувати в частині заборони використання автомобілів, на які накладений арешт.

В іншій частині ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 29 травня 2015 року щодо ОСОБА_9 залишити без змін.
СУДДІ: /підпис/ ОСОБА_2 /підпис/ ОСОБА_3 /підпис/ ОСОБА_4
«Згідно з оригіналом»
Суддя ОСОБА_2