Справа №484/3932/14-к 03.04.2015 03.04.2015 03.04.2015
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/784/178/15 Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1 Категорія: ч.3 ст.191 КК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_2

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
3 квітня 2015 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайськ Миколаївської області, громадянина України, раніше судимого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 :
- визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.191, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7 ,
обвинувачений ОСОБА_6 ,
представник потерпілого підприємства ОСОБА_8 .
Короткий зміст вимог апеляційної скарги прокурора.
Просить вирок у частині призначеного покарання скасувати та постановити свій, яким засудити ОСОБА_6 за ч.3 ст.191 КК України на 3 роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з обслуговуванням товарно-матеріальних цінностей, строком на 1 рік, вважати його засудженим за ч.1 ст.358 КК України до 1 року обмеження волі, за ч.4 ст.358 КК України - до 1 року обмеження волі, на підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з обслуговуванням товарно-матеріальних цінностей, строком на 1 рік, та, на підставі ч.1 ст.71 КК України, частково приєднати не відбуте покарання за вироком Первомайського міськрайонного суду від 27.09.2012 р. і остаточно призначити ОСОБА_6 до відбуття - 4 роки позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з обслуговуванням товарно-матеріальних цінностей, строком на 1 рік.
Короткий зміст рішення суду 1-й інстанції.
ОСОБА_6 визнано винним з призначенням покарання:
- за ч.3 ст.191 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік, без позбавлення права обіймати посади, пов`язані із обслуговування товарно-матеріальних цінностей;
- за ч.1 ст.358 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік;
- за ч.4 ст.358 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік.
На підставі ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік, без позбавлення права обіймати посади, пов`язані із обслуговуванням товарно-матеріальних цінностей.
На підставі ч.1 ст.71 КК України, частково приєднано не відбуте покарання за вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 27.09.2012 р. та остаточно призначено до відбуття - 3 роки 8 місяців позбавлення волі, без позбавлення права обіймати посади, пов`язані із обслуговуванням товарно-матеріальних цінностей.
Постановлено стягнути з обвинуваченого відшкодування витрат на проведення експертизи у розмірі 5540 грн. 55 коп., а також на користь ТОВ ''Водний світ Південь'' відшкодування завданої майнової шкоди у розмірі 3010 грн. 46 коп.
Узагальнені доводи апеляційної скарги прокурора.
Вважає, що вирок в частині призначення покарання підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність.
Вказує, що суд 1-ї інстанції, всупереч санкції ч.3 ст.191 КК України, якою передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до 3 років, призначив ОСОБА_6 покарання у виді 1 року позбавлення волі, без позбавлення права обіймати посади, пов`язані з обслуговуванням товарно-матеріальних цінностей, тобто нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч.3 ст.191 КК України для даного виду покарання, та без застосування ст.69 КК України.
Зазначає, що вказане призвело до неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність при призначенні ОСОБА_6 покарання і за сукупністю злочинів та вироків.
Також вважає, що підстави для застосування ст.69 КК України у чинному провадженні відносно ОСОБА_6 взагалі відсутні.
Встановлені судом 1-ї інстанції обставини.
1 липня 2014 року укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність між ТОВ «Водний світ Південь» та ОСОБА_6 , згідно якого на останнього покладено обов`язки вантажника-експедитора, безпосередньо пов`язані із зберіганням, відпущенням, фасуванням, транспортуванням матеріальних цінностей. Також ОСОБА_6 був ознайомлений з наказом № 2-Ю про порядок взаєморозрахунків і внесення грошових коштів в касу підприємства.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідача, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги, думку обвинуваченого про залишення оскаржуваного вироку без зміни, думку представника потерпілого підприємства про задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи скарги, апеляційний суд визнає скаргу такою, що підлягає задоволенню, з таких підстав.
Обставини справи, доведеність винуватості ОСОБА_6 , кваліфікація ним скоєного, вид та розмір призначеного йому покарання за ч.ч.1,4 ст.358 КК України, вид основного покарання за ч.3 ст.191 КК України апелянтом не оспорюються, внаслідок чого, на підставі ч.1 ст.404 КПК України, апеляційною інстанцією не перевірялись.
Що стосується розміру основного покарання та покарання додаткового, на що писалається прокурор, апеляційний суд дійшов наступного.
Відповідно до ч.3 ст.191 КК України, санкція за вчинення цього злочину передбачає відповідальність у виді обмеження волі на строк від трьох до п`яти років або позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.
Цей кримінальний закон був чинним як на момент скоєння злочину ОСОБА_6 , та і на час постановлення судом вироку щодо нього.
Разом з тим, районний суд призначив обвинуваченому покарання за ч.3 ст.191 КК України у виді 1 року позбавлення волі, тобто нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією кримінального закону для позбавлення волі, та вказав про незастосування додаткового покарання, яке за змістом зазначеної санкції, є для застосування обов`язковим.
Ні у мотивувальній, ні у резолютивній частині вироку суд не зазначив про ст.69 КК України, якою передбачено можливість за певних умов призначення покарання нижче від нижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, а також не призначення додаткового покарання, передбаченого такою санкцією.
Не наведено у вироку і жодних міркувань, з приводу яких суд дійшов висновку при необхідність призначення саме цього покарання.
Не встановлені зазначені обставини і судом апеляційної інстанції, оскільки саме лише щире каяття обвинуваченого, визнане судом обставиною, що пом`якшує покарання, є недостатнім, за відсутності інших, для застосування положень ч.ч.1,2 ст.69 КК України, за якими таких обставин має бути кілька (дві чи більше).
За такого, доводи прокурора про неправильне застосування судом 1-ї інстанції закону про кримінальну відповідальність при призначенні ОСОБА_6 покарання за ч.3 ст.191 КК України, є слушними.
Відповідно до викладеного та згідно вимог п.2 ч.1 ст.420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду 1-ї інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання, та за умови, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подано прокурором (ч.1 ст.421 КПК України).
Апеляційний суд також визнає відповідними правилам ст.ст.55,191 КК України вимоги апелянта щодо конкретного формулювання додаткового покарання - позбавлення права обіймати посади, пов`язані з обслуговуванням товарно-матеріальних цінностей, - тому як така заборона стосується діяльності ОСОБА_6 (матеріально-відповідальна особа), з якою був пов`язаний вчинений ним злочин.
Оскільки усі доводи апелянта щодо оскаржуваного вироку ґрунтуються на законі, апеляційна скарга підлягає задоволенню, вирок відносно ОСОБА_6 - скасуванню у частині призначеного покарання, з ухваленням апеляційним судом свого вироку у цій частині.
Зважаючи на викладене, керуючись ст.ст.405,407,420,421,424,426,532 КПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:
Апеляційну скаргу прокурора Первомайської міжрайонної прокуратури Миколаївської області задовольнити.
Вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 січня 2015 року у відношенні обвинуваченого ОСОБА_6 в частині призначеного покарання скасувати.
Ухвалити свій вирок.
Вважати обвинуваченого ОСОБА_6 засудженим за ч.1 ст.358 КК України до 1 року обмеження волі, за ч.4 ст.354 КК України до 1 року обмеження волі.
За ч.3 ст.191 КК України призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з обслуговуванням товарно-матеріальних цінностей, строком на 1 рік.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_6 покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з обслуговуванням товарно-матеріальних цінностей, строком на 1 рік.
На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуте покарання за вирком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 вересня 2012 року, та остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з обслуговуванням товарно-матеріальних цінностей, строком на 1 рік.
В іншій частині зазначений вирок міськрайонного суду залишити без зміни.
Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.
Головуючий
Судді: