Дело № 523/4308/13-к
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2013 року Суворовський
районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді
Бобовського К.Ю.

при секретарі
Ситник І.П.

за участю прокурора
Мосур М.О., Ляш І.В.

захисника
ОСОБА_1

представника потерпілого
ОСОБА_2

потерпілого
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду кримінальне
провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1

уродженця м.Одеси, українця,
громадянина України, середньої
освіти,

не одруженого, не
працюючого, не маючого судимостей у
порядку ст. 89

КК Украйни (згідно даних
вказаних у обвинувальному висновку).

Проживаючого: АДРЕСА_1

у скоєнні кримінальних
правопорушень, передбачених ст.ст. 185
ч.3, 304 ч.1, ч.2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

6.01.2013 року, точний час досудовим
слідством не встановлене, ОСОБА_4,
знаходячись на вул. Чорноморського
Козацтва, буд. 163 в м. Одесі, достовірно
знаючи про те, що ОСОБА_5 не досяг
повнолітнього віку, а також достовірно
знаючи про те, що ОСОБА_6 є малолітнім,
діючи навмисно, з метою спільного
вчинення злочинів, втягнув їх в
злочинну діяльність - запропонувавши
брати участь у крадіжці. Після
отримання згоди ОСОБА_4 за попередньою
змовою з неповнолітнім ОСОБА_7 та
малолітнім ОСОБА_6, діючи з корисливих
мотивів, враховуючи що їх спільні дії
залишаються невідомими для
потерпілого, діючи таємно, через
обладнану огорожу проникли на
територію СТО «ПП ОСОБА_11», звідки
викрали майно, яке належить ОСОБА_3, а
саме задню ресору від автомобіля ЗІЛ-130
вартістю 1500 гривень; кардан від
автомобілю ЗІЛ вартістю 1000 гривень,
після чого з місця події зникли,
завдавши збитків потерпілому на суму
3500 гривень.

Далі, продовжуючи діяти за попередньою
змовою, з метою таємного викрадення
майна, яке знаходилось на території
СТО «ПП ОСОБА_11», і яке було визначено
ними, як об'єкт крадіжки заздалегідь.
7.01.2013 року в денний час ОСОБА_4, діючи
разом із неповнолітнім ОСОБА_7 та
малолітнім ОСОБА_6, враховуючи що їх дії
залишаються невідомими для
потерпілого, діючи таємно, через
обладнану огорожу знову проникли на
територію СТО «ПП ОСОБА_11», звідки
викрали майно, яке належить ОСОБА_3, а
саме 4 колісних диска загальною
вартістю 1000 гривень, після чого з місця
події зникли, завдавши збитків
потерпілому на загальну суму 4500
гривень.

Допитаний у судовому засіданні
обвинувачений ОСОБА_4 винним себе не
визнав, вказуючи, що крадіжок не вчиняв,
на територію СТО не проникав. 7.01.2013 року
ОСОБА_6 та ОСОБА_5 попросили його
підвезти їх до пункту прийому
металобрухту. Після чого ОСОБА_6 та
ОСОБА_5 завантажили в його автомобіль
колісні диски, які він за їх проханням
підвіз до пункту, де вони самостійно
здали диски на метал. Участі в здачі
дисків він не приймав. 6.01.2013 року
знаходився на праці, участі у крадіжці
кардана та ресори теж не приймав.
Пояснює показання свідків особистою
неприязню до нього.

Незважаючи на невизнання своєї вини,
суд вважає, що винність обвинуваченого
у скоєнні кримінальних правопорушень,
передбачених ст.ст. 185 ч.3, 304 ч.1, ч.2 УК
України повністю підтверджується
наявними у матеріалах кримінального
провадження доказами, дослідження яких
було проведено судом:

- Показаннями потерпілого ОСОБА_3,
допитаного в суді, який пояснив, що
6.01.2013 року він виявив крадіжку запасних
частин до автомобілів, а саме колісних
дисків, ресор, які перебували у дворі
СТО на вул. Чорноморського Козацтва,
буд. 163 в м. Одесі за високим забором. На
наступний день крадіжка повторилась,
був відкритий автомобіль звідки був
викрадений інструмент, розібраний
двигун. Частина деталей - диски, були
знайдені на прийомному пункті
металобрухту. Заявляє цивільний позов
на загальну суму - 53 224,12 гривень -
вартість вкраденого майна: ресори,
карданний вал, 5 колісних дисків та
вартість вкраденого інструмента в ніч
з 7.01.2013року на 8.01.2013року (домкрат,
лопатка, кувалда, ключі та інше) (а.с. 34)

- Показаннями неповнолітнього свідка
ОСОБА_5, допитаного в суді, який пояснив,
що його знайомий ОСОБА_6 знав, що на
території СТО знаходяться металеві
предмети - деталі від автомобілів. Вони
разом звернулись до ОСОБА_4, котрий є
дядьком ОСОБА_6 та проживає за одною
адресою поряд з територію СТО.
Вислухавши їх, ОСОБА_4 відповів, що
«деталі можна брати, та потім здати на
метал». Разом з ОСОБА_6 вони перелізли
через огорожу та знайшли металеву
ресору. Але, так як вона була дуже тяжка,
звернулись за допомогою до ОСОБА_4, який
допоміг їм перекинути через огорожу,
після чого вони завантажили її до
автомобілю ОСОБА_4 - «Волгу», на якій
потім перевезли ресору до пункту
металобрухту. Наступного дня ОСОБА_6
запропонував викрасти диски, які вони
побачили на території СТО. Знову
звернулись до ОСОБА_4, який дав згоду на
викрадення дисків та сказав, що він
підгоне машину та буде чекати за
парканом. Але, так як диски були важкі
ОСОБА_4 допоміг їм встановити двері для
того, щоб було легше перекотити колеса.
Викрадені диски теж були здані в пункт
прийому металобрухту. ОСОБА_4 знав, що
він є неповнолітнім, так як вони
спілкуються з ним біля 7 років.

- Показаннями свідка ОСОБА_8,
допитаного в суді, який пояснив, що
взимку до нього приїхав ОСОБА_4 на
автомобілі «Волга» та продав йому
автомобільні диски. Через пару днів
приїхали співробітники міліції та
вилучили їх.

Таким чином, судом встановлено, що
обвинувачений своїми діями скоїв
умисні, кримінальні правопорушення
передбачені:

ст.185 ч.3 КК України по кваліфікуючим
ознакам: таємне викрадення чужого
майна (крадіжка), поєднана із
проникненням у сховище, вчинене за
попередньою змовою групою осіб;

ст.304 ч.1 КК України по кваліфікуючим
ознакам: втягнення неповнолітнього у
злочину діяльність;

ст.304 ч.2 КК України по кваліфікуючим
ознакам: втягнення малолітнього у
злочину діяльність та його вина
повністю доказана.

Суд критично відноситься до пояснень
обвинуваченого ОСОБА_4, а саме в тому,
що він не скоював крадіжки
автомобільних деталей. ОСОБА_6 та
ОСОБА_5 попросили його підвезти їх з
дисками на прийомний пункт, що він і
зробив. Участі у здачі дисків не
приймав, та гроші за них не отримував.
6.01.2013року в місті Одеса не знаходився,
працював на будівництві.

Пояснення обвинуваченого суперечать
детальним та послідовним поясненням
свідків, в правдивості яких у суду не
виникає сумнівів.

При цьому суд критично відноситься до
пояснень малолітнього свідка ОСОБА_6,
якій при допиті у суді пояснив, що після
того, як він та ОСОБА_5 вкрали
диски,звернулись до ОСОБА_4 з проханням
відвезти їх до пункту прийому, де вони
отримали та поділили гроші. Участі в
продажу ОСОБА_4 не приймав.

На думку суду пояснення малолітнього
свідка є спробою допомогти ОСОБА_4
уникнути кримінальної
відповідальності. Пояснення ОСОБА_6
спростовуються показаннями ОСОБА_8,
який приймав метал, та пояснив суду, що
диски йому продав особисто ОСОБА_4 та
гроші він віддав йому. Критичне
ставлення щодо показань ОСОБА_6 також
обумовлене тим, що ОСОБА_6 є племінником
ОСОБА_4 та постійно проживав разом з
ним.

Також судом за клопотанням сторони
захисту було допитано свідка - ОСОБА_10,
яка пояснила, що 6.01.2013 року ОСОБА_4
виконував ремонтні роботи у неї вдома,
розташованого в Миколаївській
області.

На думку захисту, свідок підтверджує
факт знаходження обвинуваченого
6.01.2013року за межами міста, що
унеможливлює скоєння їм
інкримінованого кримінального
правопорушення.

Однак, після більш детального допиту
свідок ОСОБА_10 пояснила, що в указаний
день ОСОБА_4, отримавши аванс, виїхав до
м. Одеси приблизно біля 11:00-11:30 годин.
Необхідний час для того, щ б доїхати до
міста - 4 години.

Як зазначив свідок ОСОБА_6 в ході
додаткового допиту, 6.01.2013 року його
дядько ОСОБА_4 приїхав у двір о 15:30
годині.

Таким чином, на думку суду, в ході
розгляду справи прокурор, підтримуючий
державне обвинувачення довів
винуватість ОСОБА_4, а судом було
отримано достатньо доказів
винуватості обвинуваченого у
зазначених кримінальних
правопорушеннях. Ствердження ОСОБА_4
щодо його непричетності до
інкримінованих правопорушень не
знайшли свого підтвердження.

При призначенні покарання
обвинуваченому ОСОБА_4 суд приймає до
уваги характер і обставини вчинених
ним правопорушень, відношення
обвинуваченого до скоєного.

Обставин, які обтяжують та
пом'якшують покарання обвинуваченого
судом не встановлено.

Обставини, які обтяжують покарання -
скоєння злочину з використанням
малолітнього, які вказані досудовим
слідством, не можуть бути визнані судом
у зв'язку з тим, що вони окремо
кваліфіковані за ст. 304 ч.2 КК України.

На підставі викладеного, при
визначенні виду та міри покарання
обвинуваченому, суд, приймаючи до уваги
особу ОСОБА_4, спосіб його життя,
відсутність постійного заробітку,
ставлення до скоєного вважає, що міра
покарання у вигляді позбавлення волі є
необхідною та достатньою для
виправлення обвинуваченого та
попередження вчинення ним нового
злочину.

Позовні вимоги потерпілого суд
вважає задовольнити частково у сумі 3500
гривень, оскільки зазначена сума
доказана матеріалами справи та найшла
своє підтвердження у ході судового
розгляду з урахуванням вартісті майна
повернутого потерпілому.

З огляду реєстру матеріалів
досудового розслідування та вивченням
обвинувального акту встановлено, що
залучення експертів для проведення
експертиз не здійснювалось, у зв'язку з
чим судові витрати відсутні.

Матеріали кримінального провадження
до обвинувального акту прокурором не
долучались, тому суд визначає місце їх
зберігання у прокуратурі
Суворовського району м. Одеси.

Керуючись ст.ст. 369-371,
373-374, 393-395 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні
кримінальних правопорушень,
передбачених ст.ст. 185 ч.3, 304 ч.1, 304 ч.2 КК
України, призначив йому покарання:

- за ст. 185 ч.3 КК України у вигляді трьох
років позбавлення волі

- за ст. 304 ч.1 КК України у вигляді трьох
років позбавлення волі

- за ст. 304 ч.2 КК України у вигляді
чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України остаточно
визначити міру покарання шляхом
поглинання менш суворого покарання
більш суворим покаранням у вигляді
чотирьох років позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу щодо ОСОБА_4
до набрання вироком законної сили
залишати незміною - тримання під вартою
у ОСІ УДПтСУ України в Одеської
області.

Строк відбування покарання ОСОБА_4
обчислювати з моменту затримання -
24.01.2013р.

Речові докази, які передані
потерпілому на відповідальне
зберігання, вважати повернутими за
належністю.

Стягнути зі ОСОБА_4 на користь
потерпілого ОСОБА_3 3500 гривень.

Матеріали кримінального провадження
№0000101 зберігати у прокуратурі
Суворовського району м. Одеси.

На вирок може бути подана апеляційна
скарга до суду апеляційної інстанції
протягом тридцяти днів з дня
проголошення. Для особи, яка перебуває
під вартою, строк подачі апеляційної
скарги обчислюється з моменту вручення
їй копії судового рішення.

СУДДЯ: