Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Синявського О.Г.,

суддів

Нікітіна Ю.І. та Гриціва М.І.,

розглянувши в
судовому засіданні в місті Києві 22 травня 2007 року кримінальну справу за
касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на вирок Оболонського районного суду
міста Києва від 09 червня 2006 року та ухвалу апеляційного суду міста Києва від
22 серпня 2006 року щодо нього,

в с т а н о в и л а:

вироком Оболонського районного суду міста Києва від 09 червня 2006 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця міста Києва,
громадянина України, згідно з ст. 89 КК України раніше не судимого,

засуджено за:

- ч. 1 ст. 101 КК України 1960 року до позбавлення волі строком на 5
(п'ять) років;

- ч. 1 ст. 309 КК України на 1 (один) рік позбавлення волі.

Відповідно до ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання
менш суворого покарання більш суворим визначено остаточне покарання позбавлення
волі строком на 5 (п'ять) років.

За вироком суду ОСОБА_1 визнано винним та засуджено за те, що він 03 лютого
2000 року в квартирі АДРЕСА_1 під час сварки з ОСОБА_2, що виникла на ґрунті
особистих неприязних відносин, ударом ножа в живіт умисно спричинив останньому
тяжкі тілесні ушкодження небезпечні для життя в момент заподіяння.

Крім того, ОСОБА_1 визнано винним у незаконному придбанні влітку 2003 року
в селі Горностайпіль Чорнобильського району Київської області 11,4 грамів
особливо небезпечного наркотичного засобу - канабісу, який він незаконно
перевіз у місце проживання в квартиру АДРЕСА_2, де незаконно зберігав без мети
збуту.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 22 серпня 2006 року вирок суду щодо
ОСОБА_1 залишено без зміни.

У касаційній скарзі засуджений посилається на неправильне застосування
кримінального закону. Вважає, що удар ножем потерпілому завдав з метою захисту
від посягань останнього. Просить змінити вирок та перекваліфікувати його дії з
ч. 1 ст. 101 на ст. 104 КК України 1960 року.

Також зазначає, що докази по обвинуваченню в незаконному придбанні,
зберіганні та перевезенні наркотичних засобів без мети збуту здобуті з
порушенням вимог кримінально-процесуального закону, тому в цій частині просить
вирок скасувати та закрити провадження в справі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши
доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не
підлягає.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що фактичною підставою для
скасування судових рішень в частині засудження за спричинення умисного тяжкого
тілесного ушкодження, зазначена невідповідність висновків суду дійсним
обставинам справи.

Між тим, відповідно до ч. 3 ст. 398 КПК України касаційний суд немає
компетенції на перевірку цієї підстави в касаційному порядку, тому доводи
засудженого в цій частині перегляду не підлягають.

Крім того, аналогічні касаційній скарзі твердження про заподіяння ножового
поранення потерпілому ОСОБА_2 з метою самозахисту, засуджений висловлював у
судах першої та апеляційної інстанцій, які ними обґрунтовано визнані
безпідставними.

Як видно із сукупності наведених у вироку доказів, ОСОБА_1 заподіяв ножове
порання потерпілому ОСОБА_2 тоді, коли той на нього не нападав і з огляду на
обставини, що склалися, не намагався цього робити. Зокрема, за показаннями
ОСОБА_2 удар в живіт йому було завдано в момент, коли він стояв трохи оберненим
до своєї дружини ОСОБА_3, яка в цей час намагалась розрядити напружену
обстановку між ним та засудженим ОСОБА_1

Аналогічного змісту показання висловила й свідок ОСОБА_3. У них вона також
зазначила, що ніж, яким було завдано удар потерпілому, ОСОБА_1 дістав з кишені
свого одягу, а не взяв на підлозі з ящика з інструментами.

Те, що ящик з інструментами на підлозі не лежав, вбачається з огляду місця
події, під час якого його на тому місці не було виявлено (т.1 а.с.19-21).

Факт заподіяння ножового поранення за обставин зазначених у вироку,
підтверджується й іншими доказами, що ретельно були перевірені в судовому
засіданні й належно оцінені.

З огляду на наведене твердження засудженого про спричинення ним умисного
тяжкого тілесного ушкодження при перевищенні меж необхідної оборони не мають
під собою достатніх підстав і тому не підлягають задоволенню.

Кваліфікація дій ОСОБА_1 за ч.1 ст. 101 КК України 1960 року є правильною.

Також правильно встановлені фактичні обставини справи і зроблено
обґрунтований висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у незаконних діях з
наркотичними засобами. Такі висновки ґрунтуються на зібраних в установленому
порядку та перевірених судом даних виявлення та вилучення під час обшуку в
квартирі засудженого особливо небезпечного наркотичного засобу - висушеного
канабісу, показаннях свідків ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 - працівників міліції, які знайшли цю речовини під час обшуку, даних
висновку експертизи, якою встановлено, що виявлена речовина є особливо
небезпечним наркотичним засобом - канабісом, вага якого становить 11,4 грамів.

Не заперечував подію цього злочину й сам засуджений, який у своїх
показаннях по суті визнав факт незаконного придбання, перевезення та зберігання
у себе вдома наркотичного засобу в інкримінованій йому кількості.

Кваліфікація дії ОСОБА_1 за ч.1 ст. 309 КК України є правильною.

Не викликає сумнів й законність та обґрунтованість ухвали апеляційного
суду, в якій, як видно з її змісту, наведені мотиви як на користь правильності
постановленого вироку, так й на спростування доводів засудженого про
фальшування доказів працівниками міліції.

Істотних порушень кримінального та кримінально-процесуального законів, за
яких постановлені щодо засудженого судові рішення підлягали б безумовному
скасуванню, не виявлено.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України покарання ОСОБА_1. призначено з
урахуванням характеру та ступеня тяжкості вчиненого ним злочину, даних про його
особу та обставин, що впливають на покарання.

Для пом'якшення покарання, з причин, зазначених у касаційній скарзі
засудженого, немає підстав.

Керуючись ст. 394 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

відмовити у задоволенні касаційної скарги засудженого ОСОБА_1.

Судді:

Синявський О.Г. Нікітін
Ю.І. Гриців М.І.