Справа № 296/1216/15-к
Вирок
Іменем України
20 квітня 2015 року Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурора: ОСОБА_4 ,

обвинуваченого: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000505 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Житомира, не працюючий, не одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України, не судимого,

по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

14.03.2011 р. близько 23 год. 10 хв. ОСОБА_5 знаходився в дворі будинку АДРЕСА_2 , де на лавочці розпивав спиртні напої разом з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 . Під час вживання спиртних напоїв, ОСОБА_9 з своєї кишені куртки дістав мобільний телефон «Motorola V3i» та поклав його на лавочку поряд біля себе.

В цей час та в цьому ж місці у ОСОБА_5 виник злочинний умисел направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна, а саме мобільного телефону, який належить ОСОБА_10 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , скориставшись тим, що ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 відійшли від лавочки у своїх справах, усвідомлюючи, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, з корисливих мотивів, викрав чуже майно, яке належить потерпілому ОСОБА_6 , а саме мобільний телефон марки «Motorola V3i», ІМЕІ НОМЕР_1 вартістю 432 грн. з SIM-картою оператора мобільного зв`язку «Life», вартістю 15 грн., чим заподіяв потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вказану суму і з викраденим майном з місця вчинення злочину зник.

Крім цього, 18.02.2012 р. близько 22 год. 00 хв., ОСОБА_5 перебував в гостях у ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_3 , де разом з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 вживали алкогольні напої. При невстановлених слідством обставинах в спальній кімнаті на ліжку ОСОБА_5 помітив мобільний телефон марки «Nokia 5130», який належить ОСОБА_11 . В цей час та в цьому ж місці у ОСОБА_5 виник злочинний умисел на таємне, повторне викрадення чужого майна, а саме мобільного телефону, який належить ОСОБА_11 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , зайшов до спальної кімнати та усвідомлюючи, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, таємно, повторно викрав чуже майно, яке належить потерпілому ОСОБА_11 , а саме мобільний телефон марки «Nokia 5130» ІМЕІ НОМЕР_2 , вартістю 1000 грн., в якому знаходилася SIM-карта оператора мобільного зв`язку «Київстар», вартістю 30 грн. та з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, чим спричинив потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на вказану суму.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю та підтвердив обставини його вчинення, викладені у обвинувальному акті, пояснив, що дійсно при зазначених обставинах заволодів майном потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . У вчиненому щиро розкаявся, зробив для себе належні висновки на майбутнє, просив призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Належним чином викликані в судове засідання потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не прибули, направили до суду заяви, в яких прохають проводити судове засіданні у їх відсутності, будь-яких претензій матеріального характеру до ОСОБА_5 не мають, на суворості покарання не наполягають. Суд не бачить перешкод до проведення судового засідання і ухвалення за його результатами відповідного рішення за відсутності потерпілих з огляду на положення ст. 325 КПК України.

Слід зазначити, що показання обвинуваченого ОСОБА_5 відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які правильно розуміють обвинувачений, інші учасники судового провадження, і які ніким не оспорюються. Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому суд роз`яснив обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнані ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

За таких обставин, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, доведена повністю і кваліфікує його дії за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, ступінь суспільної небезпечності скоєного, мотиви злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 згідно ст. 66 КК України, є визнання вини, щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

При вирішенні питання про вид та міру покарання суд виходить з того, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.

При обранні обвинуваченому міри покарання судом враховується його відношення до вчиненого, матеріали, що його характеризують з посередньої сторони, на обліку в психіатричній лікарні та наркологічному диспансері не перебуває, хворіє на тяжке захворювання гепатит «С», суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе в умовах без ізоляції від суспільства, а тому обирає йому покарання із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України.

Цивільні позови потерпілими не заявлялися.

Згідно з положенням до ст. 100 КПК України суд вирішує питання про долю речових доказів.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого витрати на проведення експертиз.

Керуючись ст.ст. 75, 76 КК України, ст.ст.349, 368, 370, 374 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Застосувати до ОСОБА_5 ст. 75 КК України і звільнити його від відбування призначеного покарання, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.

Відповідно до п. п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 в період іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та роботи, а також періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_5 , після набрання вироком чинності, скасувати.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 225,12 гривень, за проведення судово-товарознавчої експертизи.

Речові докази: мобільний телефон «Motorola V3i», ІМЕІ НОМЕР_1 , який переданий потерпілому ОСОБА_10 , залишити останньому, сім-картку оператора мобільного зв`язку «Київстар» № НОМЕР_3 , повернути потерпілому ОСОБА_11 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м. Житомира шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1

.