Справа № 357/8058/15-к
1-кп/357/606/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18.06.2015 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 5 в м. Біла Церква кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000083 від 02.04.2015 року, щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Червоне Фастівського району Київської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, працюючого слюсарем АП-1 «Київпастранс», раніше не судимого, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 та зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 , призваного по мобілізації 18 березня 2014 року на військову службу, яку проходив у розпорядженні командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , -

обвинуваченого у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ст. 407 ч. 3 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , будучи призваним по мобілізації військовослужбовцем, проходячи військову службу у розпорядженні командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 , усупереч вимог ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 4, 11, 16, 128 Статуту внутрішньої служби ЗС України та ст. 4 Дисциплінарного статуту ЗС України, діючи з прямим умислом, бажаючи тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, 12 січня 2015 року самовільно залишив військову частину польова пошта НОМЕР_1 та до 20 березня 2015 року ухилявся від обов`язків військової служби, тобто самовільно залишив військову частину являючись військовослужбовцем (крім строкової служби) тривалістю понад один місяць.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального злочину визнав повністю і показав суду, що дійсно він був призваний 18 березня 2014 року на військову службу, яку проходив у військовій частині НОМЕР_2 польова пошта НОМЕР_1 , яка розташована в АДРЕСА_3 . Під час проходження служби в період з 01.05.2014 року по 31.07.2014 року він приймав участь в АТО, після чого він потрапив на лікування до психіатричного відділення і лікувався з жовтня по грудень 2014 року. Після завершення лікування йому не стало краще, він погано себе відчував, тому 12.01.2015 року він без дозволу командування військової частини самовільно залишив військову частину і поїхав додому. До військової частини він повернувся лише 20 березня 2015 року. В період часу з 12.01.2015 року по 20.03.2015 року він перебував дома і займався домашніми справами.

У скоєному ОСОБА_4 розкаюється, просить суворо не карати та не позбавляти волі, так як його наречена ОСОБА_6 вагітна і має народити дитину, а також на 01.07.2015 року призначено весілля, а тому він просить не позбавляти його волі і надати можливість виправитись без ізоляції від суспільства.

Визнаючи себе повністю винним та не оспорюючи фактичні обставини справи, обвинувачений ОСОБА_4 просив суд не досліджувати докази зібрані під час досудового розслідування і після роз`яснення положень ч. 3 ст. 349 КПК України у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання обвинуваченого і суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином суд вважає, що вину ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому дій доведено у повному обсязі і його дії вірно кваліфіковані за ст. 407 ч. 3 КК України, оскільки він вчиняв самовільне залишення військової частини являючись військовослужбовцем (крім строкової служби) тривалістю понад один місяць.

Призначаючи міру покарання обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, особу винного, обставини справи.

ОСОБА_4 за місцем проходження військової служби та за місцем роботи характеризується позитивно, чистосердечно розкоюється, з`явився із зізнанням, сприяв розкриттю злочину - наведені обставини суд розцінює як пом`якшуючі відповідальність.

Обтяжуючі відповідальність обставини судом не встановлені.

Призначаючи міру покарання, крім того, що ОСОБА_4 за місцем проходження військової служби та за місцем роботи характеризується позитивно, чистосердечно розкоюється, з`явився із зізнанням і сприяв розкриттю злочину, суд також враховує, що ОСОБА_4 добросовісно виконуючи свої обов`язки громадянина України в період з 01.05.2014 року по 31.07.2014 року приймав участь в АТО, а також те, що ОСОБА_4 раніше не судимий, вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце роботи та постійне місце проживання, та має намір створити сім`ю з ОСОБА_6 , яка на даний час вагітна, що підтверджується документально.

Враховуючи всі наведені вище обставини, суд вважає що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства.

Речові докази у провадженні відсутні.

Судові витрати у провадженні відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Запобіжний захід не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373-376 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального злочину, передбаченого ст. 407 ч. 3 КК України і призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку - 1 (один) рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Контроль за поведінкою обвинуваченого ОСОБА_4 покласти на ВВС за місцем його проживання.

Вирок може бути оскаржений всіма учасниками процесу до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1