Справа № 11-а-83 Головуючий у
суді 1 інстанції-
Категорія - ст.122 ч. 1 КК України Доповідач -
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2007 року Судова колегія апеляційного суду
Кіровоградської області у складі:

головуючого
судді - МЕДВЕДЕНКА Ю.С., суддів - КАДЕГРОБ А.І., БОРЩА B.C., за участю
прокурора - ТОРОУС
О.М., адвоката - ОСОБА_8,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді апеляцію засудженого ОСОБА_1
на вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 листопада 2006 року, яким

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця та жителя АДРЕСА_1,
українця, гр. України, одруженого, освіта професійно-технічна,
працюючого ІНФОРМАЦІЯ_2, не судимого,

засуджено
за ст. 122 ч. 1 КК України до 2 років
позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України
ОСОБА_1 звільнено від відбуття покарання з іспитовим строком на 2 роки та покладені
обов»язки відповідно вимог ст. 76 КК України.

Вироком суду із засудженого на користь потерпілого ОСОБА_2 стягнуто 72 грн. 75 коп. - матеріальної
шкоди та 3500 грн. - моральної шкоди,
а також вирішено питання відносно речових доказів по справі.

Вказаним вироком суду ОСОБА_1 визнано винним та засуджено за те, що він 15 жовтня 2005 року близько 20 години в с. Нова Прага, Олександрійського району. Кіровоградської
області, біля свого домоволодіння, яке розташоване АДРЕСА_1, в ході виниклої з
неприязні сварки між ним та потерпілим ОСОБА_2, яка переросла в бійку, наніс
потерпілому дерев»яною палкою удар по лівій нозі, а потім, коли у засудженого забрали палку, він взяв у дворі
свого домоволодіння сокиру і наніс нею потерпілому ОСОБА_2 ще два удари
по голові. В результаті нанесених ударів потерпілому були спричинені тілесні
ушкодження у вигляді: забійної рани в області правого лобного бугра голови,
забійної рани правої скроневої області і заушної області справа, закритого
перелому наружної лодижки гомілкостопного суглобу зліва, які в сукупності відносяться до категорії середньої
тяжкості, що викликали тривалий розлад здоров»я.

В своїй апеляції засуджений ОСОБА_1 просить вирок
суду скасувати, а справу повернути на новий судовий розгляд. Вважає, що висновки
суду не відповідають викладеним у вироку фактичним обставинам справи, а також
вважає, що судом неправильно застосовано
кримінальний закон. Вказує, що судом визнано факт перелому ним потерпілому суглобу ноги, але судом не
враховано, що місце перелому розташоване низько і потрібні певні зусилля
та спритність для нанесення удару. Зазначає, що такий перелом потерпілий міг
отримати, підвернувши ногу в темний час. в чому вбачає не правильність
висновків суду. Крім того, більшість свідків є родичами потерпілого і їх покази повинні викликати сумніви у суду. Вказує
також, що суд не прийняв до уваги його пояснення та пояснення його
дружини щодо того, що вони були змушені захищатися і його дії були викликані
необхідною обороною себе та своєї дружини в даній ситуації.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який вважає необхідним залишити
вирок без змін, доводи засудженого, який підтримав свою апеляцію і просить
вирок суду скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд, думку
представника потерпілого, який вважає вирок законним та обгрунтованим і просить
вирок залишити без змін, вивчивши доводи апеляції та матеріали кримінальної
справи . судова
колегія доходить до наступних висновків.

Вина засудженого ОСОБА_1 у вчиненні ним
інкримінованого йому злочину крім часткового визнання ним самим своєї вини, в повному
обсязі доведена матеріалами справи, дослідженими судом, а саме:

показами
самого засудженого, який в ході судового слідства визнав факт сварки яка
перейшла в бійку із потерпілим із-а сина потерпілого та застосування ним при
цьому дерев»яної палки, якою він розмахував перед потерпілим та іншими, а коли
палку забрали, він взяв сокиру, якою також розмахував. Однак не пам»ятає, щоб
нанесив комусь удари будь-чим. На досудовому слідстві засуджений давав покази
та пояснював при проведенні зводин віч на віч із потерпілим та свідком, що наніс удар сокирою потерпілому по голові, розмахував
палицею, можливо ще якісь удари наніс, однак не пам»ятає всіх подій чітко,
оскільки був агресивний і дуже схвильованим, факт нанесення тілесних ушкоджень
синові потерпілому заперечує. Вказує, що
його дії були викликані бажанням захистити дружину, яка кричала що її
вбивають, однак він не бачив щоб дружину били, зробив такі висновки з її крику,
йому також ніхто не наносив тілесних
ушкоджень, а тільки була словесна лайка, але він злякався, і в цілях
самозахисту став розмахувати палицею, а потім сокирою. Думає, що потерпілий
сам спіткнувся, внаслідок чого отримав
перелом ноги, від удару таке не могло статися;

показами потерпілого ОСОБА_2, який чітко та послідовно
показав як на досудовому слідстві так і в ході судового засідання, що коли він дізнався
від ОСОБА_3, що засуджений
спіймав його сина і б»є того дерев»яною палицею. Він відразу разом із дружиною,
ОСОБА_3 та його дружиною пішли до подвір»я
ОСОБА_1 і побачили, що останній сидить на синові зверху на колінах і б»є його
сина ОСОБА_4 палицею в груди та плече і заявив йому, що його син з ОСОБА_3
прийшли до нього щоб щось вкрасти. Почалася сварка. При цьому ОСОБА_1
дерев»яною палицею, яка була у нього в руках ударив його по нозі від чого
потерпілий впав від болю, а у засудженого вирвали з рук палицю. Син потерпілого
почав піднімати його. Жінка засудженого кричала, щоб той брав вила та рубав
бандитів, і через деякий час ОСОБА_1 вибіг із свого двору із сокирою, якою
наніс два удари потерпілому по голові, від чого той знову впав, більше нічого не бачив, оскільки кров заливала очі. Все це відбувалося
за подвір»ям засудженого на бугрі;

показами
свідків ОСОБА_5., ОСОБА_6,
ОСОБА_3. які як на досудовому так і в судовому засіданні давали
послідовні та чіткі покази про подію злочину, аналогічні показам потерпілого, зазначивши, що подія відбулася не в дворі
засудженого, який перший почав бійку, а вони тільки прийшли поговорити з
ним чого він б»є їхніх дітей;

показами
свідка ОСОБА_7, яка
показала, що працювала на той час в «швидкій допомозі» медичною сестрою і
виїжджала на виклик ОСОБА_1, який сидів метрів за 4-5 від свого
подвір»я і його доставили із раною на голові до лікарні, але він побачив там
потерпілого і разом із дружиною покинули лікарню. Потім вона надавала першу допомогу потерпілому ОСОБА_2, у
якого була забійно-рублена рана на голові та перелом ноги, рана на нозі
була свіжа, як від удару по нозі;

показами інших свідків, а також висновками судово-медичних експертиз
відносно потерпілого ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_4, протоколами зводин віч на віч
та іншими доказами по справі.

Таким чином, доводи засудженого щодо його непричетності до вчинення злочину та нанесення ним тілесних пошкоджень
потерпілому в межах самооборони, не знайшли свого підтвердження доказами
по справі, а тому апеляція не підлягає задоволенню в цій частині.

Кваліфікацію дій засудженого ОСОБА_1 за ч. 1 ст.122 КК України судова колегія визнає об"єктивною
і такою, що відповідає матеріалам кримінальної справи, а тому апеляція в частині перекваліфікації дій
засудженого не підлягає задоволенню.

Виходячи з наведеного, колегія суддів доходить
висновку, що суд першої інстанції об"ективно дав оцінку всім доказам в
справі, а тому не находить підстав для задоволення апеляції.

При призначенні покарання засудженому судом першої
інстанції були враховані характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого
злочину, особу винного та обставини, що пом"якшують та обтяжують
покарання.

На підстав викладеного та керуючись ст.ст.. 362-365 КПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію засудженого ОСОБА_1 на вирок
Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 листопада 2006 року відносно нього залишити
без задоволення, а вказаний вирок без -
без змін.