УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2008
року апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Романова О.В.,

суддів: Зав'язуй
С. М. та Ткаченка В.Л.,

з участю:

прокурора Воронухи
Д.С. ,

потерпілої ОСОБА_1,

захисника ОСОБА_2,

розглянув
у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Житомирі кримінальну справу за апеляціями
засудженого ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_2 на вирок Житомирського районного
суду від 31 жовтня 2007 року, яким

ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_1
народження, раніше не судимого,

засуджено за
ч.2 ст. 296 КК України на 3 роки
позбавлення волі.

Відповідно
до ст.
ст. 75, 76 КК України ОСОБА_4
звільнено від відбування покарання з випробуванням та призначено йому іспитовий
строк 2 роки.

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_2
народження, раніше не судимого,

засуджено за ч.
4 ст.
296 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі.

Запобіжний
захід до вступу вироку в закону силу засудженому ОСОБА_4 залишено попередній -
підписку про невиїзд, а засудженому
ОСОБА_3 змінено з підписки про невиїзд на взяття під варту.

Справа
№11-28/2008 Головуючий
у суді 1-ї інстанції Башинський С. Ф.

Категорія
ч.2, ч.4
ст. 296 КК України Доповідач
у суді 2-ї інстанції Зав'язуй С. М.

Цивільний
позов задоволено повністю й стягнуто із засуджених ОСОБА_4 і ОСОБА_3 в
солідарному порядку на користь ОСОБА_1 15 000 грн.

Відповідно
до вироку суду першої інстанції ОСОБА_3 засуджено за вчинення злочину при
наступних обставинах.

ОСОБА_3
і ОСОБА_4 2 серпня 2007 року перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння в с.
Волиця Житомирського району з метою вчинення хуліганських дій із застосуванням
предметів, заздалегідь заготовлених для
нанесення тілесних ушкоджень, о 24
години прийшли до будинку гр. ОСОБА_5 по АДРЕСА_1.

Грубо
порушуючи громадський порядок, виражаючи
при цьому явну неповагу до суспільства,
що супроводжувалась особливою зухвалістю, яка виразилась в тому, що ОСОБА_3 підійшов до вікна вказаного будинку, порушуючи нормальні умови відпочинку
громадян, рукою розбив віконне
скло, після чого разом із ОСОБА_4 підійшли
до вхідних дверей будинку й почали стукати у двері в результаті чого виламали
їх.

Господарка
будинку ОСОБА_1 стала вимагати від них,
припинити хуліганські дії, на що
ОСОБА_4 наніс їй один удар ногою в область живота, та руками заштовхав її в будинок, де повалив на диван ліг на неї та став
утримувати її, вагою свого тіла, у результаті чого ОСОБА_1 отримала тілесні
ушкодження у вигляді садна на лівій руці,
синця в лобковій ділянці та на животі,
які відносяться до категорії тілесного ушкодження легкого ступеню
тяжкості без короткочасного розладу здоров'я,
а ОСОБА_3 в цей час з метою нанесення тілесних ушкоджень, взяв в руки сапу, яка стояла біля будинку, зайшов в будинок, де руками зіштовхнув з ліжка тяжко хворого
господаря будинку ОСОБА_5 на підлогу і продовжуючи свої злочинні дії наніс
руками, ногами та вказаною сапою, чисельні удари ОСОБА_5 в область голови, тулуба кінцівок рук та ніг, чим заподіяв йому тілесні ушкодження у
вигляді перелому кісток спинки носа,
синці та садна на обличчі, садно
в ділянці проксимального між фалангового суглобу, закриту тупу травму грудної клітки у вигляді
садна на грудній клітці справа та перелому 5-го ребра справа, які відносяться до категорії тілесного
ушкодження середнього ступеню тяжкості,
що не є небезпечним для життя,
але призвело до довготривалого розладу здоров'я.

Не
оскаржуючи встановлені судом та викладені у вироку обставин вчинення злочину та
його кваліфікацію, в апеляціях
засудженого ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_2 ставиться питання про зміну
вироку відносно ОСОБА_3 в частині призначення йому покарання. Апелянти просять
пом'якшити призначене ОСОБА_3 покарання за ч.4
ст. 296 КК України, застосувати
ст. 75 КК України, звільнивши
його від відбування покарання з випробуванням.
Зазначають, що

суд не врахував сімейний
стан засудженого та те,
що він визнав свою вину і щиро розкаявся.

На
подані апеляції надійшло заперечення прокурора,
який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, в якому зазначено, що судом при винесенні вироку було враховано
всі обставини справи, дані, що характеризують особу підсудного, обставини що пом'якшують та обтяжують
покарання засудженого. В задоволенні апеляцій просить відмовити.

Заслухавши
доповідь судді, пояснення захисника
ОСОБА_2, яка апеляції просили
задовольнити, пояснення потерпілої
ОСОБА_1 та думку прокурора, які
заперечили проти задоволення апеляцій,
обговоривши доводи апеляцій,
перевіривши матеріали кримінальної справи та вирок суду першої інстанції
в межах, передбачених ст. 365 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляції ОСОБА_3 та його захисника
задоволенню не підлягають з таких підстав.

Вина
ОСОБА_3 у вчиненні злочину за обставин зазначених у вироку, підтверджується сукупністю доказів, зібраних у встановленому законом
порядку, досліджених у судовому
засіданні і належно оцінених судом. Діям
засудженого дана правильна юридична оцінка.

Відповідно
до ст. 367 КПК України, серед інших,
підставою для скасування або зміни судового рішення може бути невідповідність
призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого, на що посилається засуджена у своїй апеляції.

Разом із
тим, згідно ст. 372 КПК України невідповідним ступеню
тяжкості злочину та особі засудженого визнається таке покарання, яке за своїм видом чи розміром є явно
несправедливим як внаслідок м'якості,
так і суворості.

Викладені
в апеляціях доводи про те, що
засудженому призначено надмірно суворе та явно несправедливе покарання не можна
визнати обґрунтованими.

Вирішуючи
це питання, суд виходив з вимог ст. 65 КК України, ступеню тяжкості вчиненого злочину, даних про особу засудженого та з урахуванням
всіх обставин справи.

ОСОБА_3
визнано винним та засуджено за вчинення умисного тяжкого злочину.

Суд у
вироку в повній мірі урахував обставини вчинення злочину, взяв до уваги обставини, що обтяжують покарання - вчинення злочину в
стані

алкогольного
сп'яніння, та обставини, що пом'якшують покарання - щире каяття.

Викладені
в апеляції доводи на пом'якшення покарання,
а також інші дані, що маються в
матеріалах справи щодо особи засудженого,
який характеризується негативно,
не працює, не одружений, раніше не судимий, достатньо були враховані судом першої
інстанції при призначенні ОСОБА_3 покарання.

Крім
того, суд першої інстанції при обранні
міри покарання, врахувавши всі
вищенаведені обставини, визначив ОСОБА_3
покарання наближене до найнижчої межі,
передбаченої санкцією ч.4 ст. 296
КК України статті.

З
урахуванням вищевикладених обставин в їх сукупності, дані про те,
що засуджений ОСОБА_3 виріс і проживає в багатодітній сім'ї, у даному випадку не можуть бути підставою для
пом'якшення йому покарання.

За
наведених обставин, апеляційний суд не
вбачає підстав для застосування статей 69 та 75 КК України та пом'якшення
покарання засудженому, вид і міра якого
є необхідними й достатніми для його виправлення та попередження вчинення нових
злочинів.

На
підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 365, 366 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляції
засудженого ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а вирок Житомирського районного суду
Житомирської області від 31 жовтня 2007 року щодо ОСОБА_3 - без зміни.