Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/908/15-к
Провадження № 1-кп/376/58/2015
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"25" червня 2015 р. Сквирський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сквира Київської області кримінальне провадження № 0000237 від 23 квітня 2015 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 не працюючого, раніше не судимого, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, освіта професійно технічна , на підставі ст. 89 КК України раніше не судимий

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 297 КК України;

встановив:

ОСОБА_4 10 квітня 2015 року, близько 17 год., перебуваючи на території цвинтаря, що розташований в с. Токарівка Сквирського району Київської області, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливого мотиву, з метою незаконного заволодіння предметом, що знаходиться на території цвинтаря, користуючись тим, що його дії залишаються непоміченими сторонніми особами, шляхом вільного доступу викрав демонтований металевий надгробний хрест. У подальшому обвинувачений збув хрест невстановленим особам за грошові кошти в сумі 40 грн. В результаті злочинних дій ОСОБА_4 завдав матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_5 в розмірі 311,22 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 297 КК України, а саме незаконне заволодіння предметом, що знаходиться в місці поховання з корисливого мотиву.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в інкримінованих йому діях визнав повністю, щиро розкаявся та вказав, що вчинив кримінальне правопорушення за обставин викладених в обвинувальном акті, а також додатково пояснив, що перед святом Пасхи він косив траву на кладовище та в кущах побачив хрест, який відніс до каплички та в подальшому здав на металобрухт та отримав 40 грн.

Потерпіла ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в судовому засіданні пояснила, що в середу в квітні 2015 року вона та тітка ОСОБА_6 були на кладовище та прибирали могили та виривали траву. Хрест був синього кольору з написом « ОСОБА_7 ». В п`ятницю потерпіла знов була на кладовище та побачила, що хрест відсутній, а через тиждень хреста їй було повернуто.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 вважає недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ними не оспорюються і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позицій, заслухавши думку прокурора та потерпілої, роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Суд приймає до уваги показання обвинуваченого про обставини вчинення ним кримінального правопорушення і приходить до висновку, що злочинні дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковані органом досудового розслідування по ст.297 ч.3 КК України як незаконне заволодіння предметом, що знаходиться в місці поховання з корисливого мотиву.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, його особу та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому не встановлено.

ОСОБА_4 по місцю проживання характеризується незадовільно, в силу ст. 89 КК України не судимий, має на утриманні неповнолітню дитину, тяжких наслідків від дій обвинуваченого не наступило, злочин класифікується як тяжкий, однак суд приходить до переконання, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства і тому відносно нього необхідно застосувати ст. 75 КК України, звільнивши від відбування покарання з випробуванням.

Пленум Верховного Суду України неодноразово звертав увагу на те, що якщо виправлення і перевиховання підсудного можливе без ізоляції від суспільства, то судам не слід направляти таких осіб в місця позбавлення волі.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався, і до набрання вироком законної сили суд не вбачає підстав для обрання запобіжного заходу.

Витрати на залучення експертів відсутні.

Потерпілою ОСОБА_5 заявлено цивільний позов в обґрунтування якого вона вказала, що злочином їй завдано матеріальну шкоду у розмірі 311,22 грн. та моральний збиток, який вона оцінює у 2000 грн. та просить суд стягнути грошові кошти з обвинуваченого на її користь.

В судовому засіданні потерпіла відмовилась від частини позовних вимог, а саме від стягнення на її користь матеріальної шкоди у розмірі 311,22 грн. так як хреста їй було повернуто, а в інший частині позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити їх.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі, оскільки ніякої моральної шкоди потерпілій не завдавав.

Прокурор в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в частині стягнення з обвинуваченого на користь потерпілої моральної шкоди в розмірі 2000 грн.

Суд, вислухавши пояснення осіб які приймають участь у справі, вважає, що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню частково виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні

Частиною 1 статті 128 КПК України передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Статтею 61 ч. 3 КПК України передбачено, що цивільний позивач у кримінальному провадженні має права та обов`язки, передбачені цим Кодексом для потерпілого, в частині, що стосується цивільного позову, а також має право підтримувати цивільний позов або відмовитись від нього до видалення суду в нарядчу кімнату для ухвалення судового рішення.

У зв`язку з тим, що цивільний позивач відмовилась від позовних вимог в частині стягнення на її користь матеріальної шкоди провадження в цій частині підлягає закриттю.

Згідно з вимогами ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
2. Моральна шкода полягає:
1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;
2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;
3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;
4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
3. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
4. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
5. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
На підставі викладеного та відповідно до вимог ст. 23 ЦК України, а саме виходячи з норм розумності і справедливості суд приходить до висновку, що потерпілій дійсно спричинено кримінальним правопорушенням моральну шкоду, яка підлягає стягненню з обвинуваченого на користь потерпілої у розмірі 500 грн.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 127,128,368, 370, 374 КПК України, ст. 23 ЦК України, суд

засудив:

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 297 КК України і призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років обмеження волі..

На підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_4 звільнити від відбуття призначеного покарання, якщо він протягом одного року визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки передбачені пунктами 2, 3 ст. 76 КК України, а саме:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально- виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.

Міра запобіжного заходу обвинуваченому не обиралась.

Позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування моральних (немайнових) збитків, спричинених кримінальними діями задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відшкодування моральної шкоди у розмірі 500 грн. (п`ятсот грн).

Провадження у справі щодо відмови ОСОБА_5 від позовних вимог в частині стягнення з обвинуваченого матеріальної шкоди у розмірі 311,22 грн. закрити.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області через Сквирський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до приписів ч. 6 ст. 376 КПК України копію негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Суддя ОСОБА_1