АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/895/15 Справа № 182/9111/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 липня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду Дніпропетровської області
у складі головуючого- судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі- ОСОБА_5
за участю обвинуваченого, стосовно якого винесено обвинувальний вирок- ОСОБА_6
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Нікополь, Дніпропетровської області, раніше судимого:
- 04 березня 2011 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.186 КК України, ст.71 КК України до 4 років 10 днів позбавлення волі. Звільнений 30 вересня 2013 року за ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2013 року, умовно-достроково, не відбутий строк 1 рік 1 місяць 11 днів,-
В С Т А Н О В И Л А:
В апеляції /а.с.26-27т.1/ прокурор, не оспорюючи доведеності вини засудженого ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 КК України, ч.2 ст.185 КК України просить вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2015 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення, особі обвинуваченого та неправильному застосуванню закону України про кримінальну відповідальність. Ухвалити новий вирок, яким визначити останнього винним у вищевказаному злочині та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. Застосувати положення ст.71 КК України та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, оскільки на його думку, суд при призначенні покарання вказав лише ті обставини, які пом`якшували покарання обвинуваченого- визнання вини, щиросердне каяття, активне сприяння розкриттю злочину, не зазначивши при цьому, що ОСОБА_6 є неодноразово судимою особою за скоєння корисливих злочинів, а невідбуте ним покарання за попереднім вироком складає 1 рік 1 місяць 11 днів.
В судовому засіданні апеляційної інстанції, прокурор, який приймав участь у розгляді справи підтримав апеляцію прокурора, який затвердив обвинувальний акт та приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції, прохав її задовольнити, посилаючись на обґрунтування, викладені в апеляції.
Обвинувачений ОСОБА_6 прохав не позбавляти його волі і не задовольняти апеляцію прокурора.
Стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 винесено обвинувальний вирок за те, що він, будучи особою, яка раніше скоювали корисливі злочини, в період умовно-дострокового звільнення на шлях виправлення не став та скоїв повторно корисливий злочин, а саме 25 травня 2014 року приблизно о 09 годині 30 хвилин, проходячи повз прибиральню з металевим дахом, інвентарний № 1077, яка розташована біля стрілочного посту № 1 станції НЗФ «Сортувальна» в м.Нікополі Дніпропетровської області, з метою таємного викрадення, маючи вільний доступ, з вищевказаної прибиральні, таємно, повторно із корисливих мотивів, руками зняв вказаний дах, який складався з металевого листа розміром 1830*1360*1м. та прикріплених до нього двох металевих труб довжиною 1,83 м. та довжиною 1,36 м., металевого кута довжиною 1,36 м., загальною вартістю 171 гривень 90 копійок, який належить ПАТ НЗФ та став відходити від споруди, однак свій злочинний намір останній не довів до кінця, оскільки був затриманий працівниками охорони вищевказаного товариства.
Обвинуваченому призначено покарання з застосуванням вимог ст.71 КК України у виді 1 (одного) року 2 (двох) місяців позбавлення волі.
Заслухавши суддю-доповідача, сторони, частково дослідивши докази по справі, перевіривши доводи апеляції та матеріали кримінального провадження колегія суддів приходить до наступного.
Висновки суду першої інстанції про винність ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, за яке він засуджений, кваліфікація його дій за ч.2 ст.15 КК України-ч.2 ст.185 КК України- за ознакою закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, сторонами не оспорюється, а тому, відповідно до вимог ст.404 КПК України судом апеляційної інстанції не перевіряються.
Що стосується доводів сторони обвинувачення в частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 то колегія виходить з наступного.
Як витікає з вимог ст.65 КК України суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до положень ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Крім того, згідно з положеннями ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Так, при обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 судом першої інстанції були в повній мірі дотримані вимоги вказаних статей кримінального закону, врахована як тяжкість скоєного ним кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії середньої тяжкості, так і особа винного, який є раніше судимою особою, скоїв злочин в період не відбутого покарання за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2011 року, від відбуття якого був звільнений умовно-достроково на 1 рік 1 місяць 11 днів згідно ухвали Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2013 року, на підставі вимог ст.81 КК України, обставину, що пом`якшує покарання- повне визнання вини, і хоча й не послався у вироку, але фактично врахував такі обставини, які суд апеляційної інстанції відносить до обставин, що пом`якшують покарання- щире каяття та активне сприяння слідству в розкритті злочину, і які з урахуванням невеликої вартості та цінності майна- 171 гривень 90 копійок, яке намагався викрасти обвинувачений, відсутності матеріальних претензій з боку потерпілої сторони і дали підстави суду першої інстанції прийти до обґрунтованого висновку, що менш суворий вид та розмір покарання з числа передбачених за скоєний злочин буде недостатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів і призначити покарання ОСОБА_6 хоча і майже в мінімальному розмірі, однак у найсуворішому його виді, передбаченому кримінальним законом за скоєний злочин, тобто у виді позбавлення волі, яке, з урахуванням частково приєднаного на підставі ст.71 КК України покарання за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2011 року, повністю відповідає вимогам як ст.50 КК України, так і ст.65 КК України.
Таким чином колегія суддів не вбачає як підстав для призначення більш суворого виду та розміру покарання обвинуваченому, оскільки останнє є не тільки справедливим, але й необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 , так і підстав для скасування обвинувального вироку Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2015 року, відносно обвинуваченого в частині призначення покарання, про що ставить питання в своїй апеляції прокурор, а також зміни вироку з призначенням більш м`якого покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, про що у своїй промові прохав обвинувачений, вважаючи доводи сторін, виходячи з наведеного вище- необґрунтованими.
Істотних порушень норм кримінально-процесуального законодавства, які є безумовною підставою для скасування або зміни вироку в матеріалах справи не встановлено, не вказує на такі порушення і прокурор в своїй апеляції.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.376 ч.2 КПК України, ст.404 КПК України, п.1) ч.1 ст.407 КПК України, ст.418 КПК України, ст.419 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2015 року відносно ОСОБА_6 - залишити без змін.
Апеляцію прокурора Нікопольської міжрайонної прокуратури Дніпропетровської області, який затвердив обвинувальний акт та приймав у участь у суді першої інстанції ОСОБА_8 , на вказаний вирок- залишити без задоволення.
Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Судді:
ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4