Провадж. №1-кп/639/521/14
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
6 січня 2015 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, зареєстрованому 29.10.2013 року в ЄРДР під №0002039, за підозрою:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, працюючого приватним підприємцем, не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
17 серпня 2014 року близько 14-30 год. ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 знаходились за столиком, розташованим за зупиночним павільйоном громадського транспорту кінцевої зупинки тролейбусів «Проспект Дзюби» поблизу будинку № 121 по проспекту Ілліча в м. Харкові, де розпивали алкогольні напої. Між ОСОБА_4 , ОСОБА_5 з одного боку, та ОСОБА_7 з іншого, на тлі раптово виниклих неприязних відносин, на грунті обвинувачення ОСОБА_7 з боку ОСОБА_4 в крадіжці мобільного телефону, виник словесний конфлікт, в ході якого між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 виникла штовханина, під час якої ОСОБА_5 впав на землю.

Після цього ОСОБА_4 підбіг до ОСОБА_7 та, знаходячись обличчям до обличчя останнього, маючи умисел, направлений на спричинення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, суб`єктивно усвідомлюючи небезпечність та протиправність своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, наніс останньому один удар кулаком в область обличчя, чим спричинив, згідно висновку експерта № 1001-А/14 від 24.10.2014 р. , синці та садна обличчя, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.1 ст. 125 КК України як умисні легкі тілесні ушкодження.

В ході розгляду справи потерпілий ОСОБА_7 подав цивільний позов в кримінальному провадженні та просив стягнути з ОСОБА_4 на його користь в якості відшкодування матеріальної шкоди 15000 гривню, в якості відшкодування моральної шкоди 10000 гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав свою провину частково, пояснивши, що 17 серпня 2014 року разом з ОСОБА_5 перебував біля кіоску, розташованого за зупиночним павільйоном громадського транспорту кінцевої зупинки тролейбусів «Проспект Дзюби» поблизу будинку № 121 по проспекту Ілліча в м. Харкові, де розпивали алкогольні напої, в подальшому до них приєдналися ОСОБА_6 , а згодом ОСОБА_7 , які також розпивали алкогольні напої разом. В ході бесіди ОСОБА_4 помітив зникнення свого мобільного телефону Nokia, який знаходився в його барсетці. Вважаючи, що телефон поцупив ОСОБА_7 , він став обшукувати його, взявши руками за шорти, після чого з кишені ОСОБА_7 випав мобільний телефон, що належить ОСОБА_4 . Після чого ОСОБА_4 схопив ОСОБА_7 за вухо та почав висловлювати йому претензії з приводу крадіжки телефону, на що ОСОБА_7 наніс йому удар правою рукою в район лівого ока. В подальшому до ОСОБА_7 підійшов ОСОБА_5 та розпочав бійку з потерпілим. В подальшому ОСОБА_4 побачив, що на землі лежить ОСОБА_7 , біля якого стоїть ОСОБА_5 . Особисто він ніяких ударів ОСОБА_7 не завдавав, лише схопив його за вухо.

Цивільний позов визнав частково, не заперечував проти обов`язку відшкодування моральної шкоди потерпілому у розмірі до 5000 гривень, в іншій частині позовні вимоги вважає завищеними.

В той же час, разом з фактичним визнанням обвинуваченим своєї провини в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, його винність підтверджується і іншими дослідженими в судовому засіданні доказами:

дослідженими в судовому засіданні письмовими показаннями потерпілого ОСОБА_7 , який подав до суду заяву про розгляд кримінального провадження в його відсутності, а на стадії досудового розслідування пояснив, що 17 серпня 2014 року разом з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_6 знаходився біля кіоску, розташованого за зупиночним павільйоном громадського транспорту кінцевої зупинки тролейбусів «Проспект Дзюби» поблизу будинку № 121 по проспекту Ілліча в м. Харкові, де розпивали алкогольні напої. Він побачив на землі 2 мобільних телефони, які віддав ОСОБА_5 , оскільки вважав, що це його телефони. Через деякий час ОСОБА_4 помітив на землі кришку від мобільного телефону поруч з потерпілим, та став звинувачувати останнього у крадіжці. В подальшому ОСОБА_4 наніс ОСОБА_7 один удар кулаком правої руки в область обличчя, після чого підбіг ОСОБА_5 та почав наносити ОСОБА_7 удари кулаками, від яких останній відвернувся. Після чого ОСОБА_5 та ОСОБА_4 підібрали з землі дерев`яні палки та почали наносити потерпілому удари ними в область голови, кожний по 2 удари. Після чого потерпілий втратив свідомість, до тями його привела невідома жінка, яка обливала його водою, в подальшому він був доставлений до лікарні швидкої та невідкладної допомоги;

показаннями свідка ОСОБА_5 , який пояснив, що 17 серпня 2014 року разом з ОСОБА_4 перебував біля кіоску, розташованого за зупиночним павільйоном громадського транспорту кінцевої зупинки тролейбусів «Проспект Дзюби» поблизу будинку № 121 по проспекту Ілліча в м. Харкові, де розпивали алкогольні напої, в подальшому до них приєдналися ОСОБА_6 , а згодом ОСОБА_7 , які також розпивали алкогольні напої разом. В ході бесіди ОСОБА_4 помітив зникнення свого мобільного телефону Nokia, який знаходився в його барсетці. Вважаючи, що телефон поцупив ОСОБА_7 , він разом з ОСОБА_4 почали висловлювати претензії ОСОБА_7 після чого ОСОБА_7 наніс удар рукою в обличчя ОСОБА_4 . В подальшому конфлікт продовжився між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , та в його ході ОСОБА_10 наніс удари палкою ОСОБА_7 в область голови. Будь-яких ударів ОСОБА_7 з боку ОСОБА_4 свідок не бачив.

показаннями свідка ОСОБА_11 , яка пояснила, що 17 серпня 2014 року у денний час біля зупиночного павільйону «Проспект Дзюби» побачила, що між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 виник конфлікт, в ході якого вони наносили один одному удари кулаками. Далі до ОСОБА_7 підбіг ОСОБА_4 та наніс йому один удар кулаком в область обличчя, після чого відійшов, а ОСОБА_5 підібрав з землі дерев`яну палку та наніс нею один удар по голові потерпілого, знаходячись позаду нього, від чого ОСОБА_7 впав, а ОСОБА_5 наніс йому ще декілька ударів палкою в різні частини тіла, а один удар наніс в лобну частину голови. ОСОБА_4 більше ударів потерпілому не наносив.

показаннями свідка ОСОБА_12 , який пояснив, що 17 серпня 2014 року у денний час проходив біля кіоску, розташованого за зупиночним павільйоном громадського транспорту кінцевої зупинки тролейбусів «Проспект Дзюби» поблизу будинку № 121 по проспекту Ілліча в м. Харкові, де побачив свого знайомого ОСОБА_4 , привітався з ним та пішов по своїх справах. Через деякий час він звернув увагу на те, що біля кіоску відбувається конфлікт між двома чоловіками, один з яких бігає за іншим, а в подальшому один з чоловіків впав на землю, його обличчя було закривавлено. ОСОБА_12 підійшов до нього та викликав швидку допомогу. Хто і як наносив потерпілому тілесні ушкодження, свідок не бачив.

протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 7.10.2014 р., відповідно до яких свідок ОСОБА_11 впізнала ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , зображених на пред`явлених їй фотознімках, як осіб, які наносили удари потерпілому ОСОБА_7 (матеріали КП, а.с. 34-39);

протоколом проведення слідчого експерименту від 10.10.2014 р., відповідно до якого ОСОБА_11 продемонструвала, яким чином відбувався конфлікт між ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 (матеріали КП, а.с. 47-51);

висновком додаткової судово-медичної експертизи № 1001-А/14 від 24.10.2014 р. відповідно до якого травма голови у потерпілого ОСОБА_7 , яка є тяжким тілесним ушкодженням, могла утворитися від дій ОСОБА_5 , та не могла утворитися від дій ОСОБА_4 . Крововиливи та садна на обличчі, які є легкими тілесними ушкодженнями, могли утворитися від дій як ОСОБА_4 , так і ОСОБА_5 (матеріали КП, а.с. 66-70).

Достовірність та об`єктивність наведених доказів у суду сумніву не викликає, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, відносні, допустимі та достатні, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для відмови в їх прийнятті.

Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_4 в обсязі пред`явленого обвинувачення є доведеною, органом досудового розслідування його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, одружений, працює, раніше не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання, за яким характеризується позитивно.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, судом під час розгляду справи не встановлено.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_4 , суд вважає вчинення ним кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Призначаючи ОСОБА_4 покарання, суд виходить з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер та ступінь тяжкості скоєного злочину, його наслідки, особу обвинуваченого, його відношення до скоєного кримінального правопорушення, відсутність об`єктивних даних про відшкодування потерпілому заподіяної шкоди, позицію потерпілого з цього приводу.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що цілі покарання ОСОБА_4 можуть бути досягнуті без його ізоляції від суспільства, а тому призначає йому покарання у вигляді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України.

Заявлений в рамках кримінального провадження цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню в межах доведеного. Беручи до уваги, що витрати матеріального характеру письмовими доказами потерпілим не доведені, проте сам факт нанесення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , що спричинило його лікування, зокрема, є підставою для відшкодування моральної шкоди. Суд з урахуванням перенесеного потерпілим стресу, пов`язаному із спричиненням тілесних ушкоджень, частковою втратою працездатності, однак з урахуванням характеру правопорушення, глибини фізичних та моральних страждань потерпілого, ступеню вини ОСОБА_4 , його майнового стану, відсутність об`єктивних даних про намагання відшкодувати заподіяну шкоду на стадії досудового розслідування, вимог розумності та справедливості, реальної можливості погашення спричиненої шкоди вважає необхідним цивільний позов в цій частині задовольнити частково та стягнути з особи, яка завдала шкоду, на користь потерпілого 5000 гривень. Відтак, в цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Речових доказів та судових витрат по справі немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Цивільний позов ОСОБА_7 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 в якості відшкодування моральної шкоди 5000 (п`ять тисяч) гривень.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим та особами, які не були присутні під час його проголошення - в той же строк з моменту отримання копії вироку.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1