Справа № 595/1809/14-к
Провадження № 1-кп/603/4/2015
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"26" березня 2015 р. Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Монастириська кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000236 від 13 липня 2014 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, неодружений, не працює, раніше судимий:
-вироком Бучацького районного суду Тернопільської області від 22.06.2012 року за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки із звільненням від відбування покарання з випробуванням на строк 2 роки 6 місяців, з покладенням обов`язків, передбачених п.п.2-4 ч.1 ст.76 КК України;

- вироком Монастириського районного суду Тернопільської області від 25.07.2014 року за ч.2 ст.185 КК України із застосуванням ст.69 КК України до штрафу в розмірі 4000 грн. в доход держави; на підставі ст. 71 КК України до остаточного покарання у виді штрафу в розмірі 4000 грн. в доход держави та за вироком Бучацького районного суду Тернопільської області від 22.06.2012 року у виді 4 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України (із звільненням від відбування покарання з випробуванням на строк 2 роки 6 місяців), з покладенням обов`язків, передбачених п.п.2-4 ч.1 ст.76 КК України, із самостійним виконанням вироків згідно ч.3 ст.72 КК України, штраф не сплачений,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, за участю:

прокурора ОСОБА_4 (прокуратура Бучацького району Тернопільської області)
захисника-адвоката ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_3 ,-
в с т а н о в и в:
Обвинувачений ОСОБА_3 , будучи раніше судимим за вчинення умисного корисливого злочину, 13 липня 2014 року о 06 год. 20 хв., з метою таємного викрадення чужого майна, шляхом пошкодження вікна офісного приміщення кооперативу «Іскра», що знаходиться по вул. Галицькій, 175 а в м. Бучачі Тернопільської області, проник в приміщення кооперативу «Іскра», звідки таємно, повторно, викрав належні потерпілому ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 3000 грн. Із викраденими грошовими коштами обвинувачений ОСОБА_3 з місця вчинення злочину втік, спричинивши останньому матеріальну шкоду на вказану суму.
Обвинувачений ОСОБА_3 своєї вини у висунутому обвинуваченні за ч.3 ст.185 КК України не визнав і в силу ст.63 Конституції відмовився від дачі показань, однак згодом суду пояснив, що з 11 на 12 липня 2014 року, а не 13 липня 2014 року, як це зазначено у обвинуваченні, без будь якої на те мети каменем, який знайшов поруч, вибив вікно у офісному приміщенні «Іскра», що по вул. Галицькій, 175 а в м. Бучачі Тернопільської області, через яке проник у середину приміщення, де пробув до п`яти хвилин часу, не торкався ніяких предметів, речей і коштів не викрадав. Вважає, що у його діях відсутній склад злочину, що передбачений ч.3 ст.185 КК України, а визнає свою винуватість у вчиненні злочину за ч.1 ст.162 КК України і у вчиненому саме за вказаною статтею кримінального закону щиро розкаюється, негативно оцінюючи свої діяння. Просить суд ухвалити вирок, яким визнати його винуватим за ч.1 ст.162 КК України, суворо не карати.
Не зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в скоєнні злочину, передбаченому ч.3 ст.185 КК України, не визнав, його винуватість у вчиненні вищезазначеного інкримінованого йому кримінального правопорушення встановлена судом і підтверджується наступними дослідженими у судовому засіданні доказами.
Потерпілий ОСОБА_6 суду дав показання про те, що після свята Петра близько 08 год. 2014 року до нього приїхав начальник охорони кооперативу «Іскра», в якому він працює на посаді бухгалтера, та повідомив про крадіжку. Прибувши на місце, там знаходився голова кооперативу і працівники міліції. У приміщенні офісу речі та документи були розкидані, розбите вікно, обрізаний кабель від сервера, обірвані штори. У сейфі, що знаходився в приміщенні офісу, він зберігав свої власні кошти в сумі 3000 грн., що були загорнуті у папір, купюрами номіналом по 50 грн., у той час він і виявив зникнення даних коштів - замок сейфу був зірваний. Спричинена йому матеріальна шкода не відшкодована, однак жодних претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не має, стосовно міри покарання покладається на думку суду.
Потерпілий ОСОБА_7 голова кооперативу «Іскра» - суду дав показання про те, що 13 липня 2014 року о 07 год. до нього зателефонував начальник охорони кооперативу та повідомив про те, що у приміщенні офісу вибиті вікна, хтось проник у середину офісу. Про вказане він одразу ж повідомив працівників міліції, і, як наказали останні, у приміщенні офісу до їхнього приїзду нічого не робили. Прибувши на місце події, разом із працівниками міліції побачили у приміщенні офісу розбитий сейф, розкидані документи, серед яких трудові книжки, плазмовий телевізор марки «Соні» підготовлений для виносу, виведений з ладу ТВ-тюнер, порожню пляшку з-під кон`яку. Бухгалтер ОСОБА_6 повідомив про зникнення із сейфу його особистих грошових коштів у сумі 3000 грн. Усе зафіксовано працівниками міліції. Так як приміщення обладнане камерою зовнішнього спостереження, проглянули відеозапис і побачили, як обвинувачений ОСОБА_3 перед тим, як проникнути в середину приміщення, де немає іншого входу, територія огороджена, знаходиться під цілодобовою охороною, наявні тальки два вікна, довго придивлявся до вікон, яким чином їх пошкодити. Сервер вилучено працівниками міліції.
Спричинену пошкодженням вікна, віконної рами, камер відеоспостереження, кабелю, ТВ-тюнера, сейфу матеріальну шкоду не оцінює, так як пробачив обвинуваченому і претензій до нього матеріального та морального характеру не має, щодо міри покарання покладається на думку суду.
Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що 13 липня після свята Павла і Петра близько 13 год. 30 хв. з товаришем ОСОБА_9 знаходились на автовокзалі в м. Монастириська біля транспортного засобу, до них підійшов обвинувачений, якого раніше не знав, з питанням, де можна взяти таксі. Обвинувачений був одягнений у спортивний костюм чорного кольору. Вони запропонували за певну плату підвезти його, на що обвинувачений погодився і запропонував 100 грн. за те, щоб відвели його у м. Бучач. Всі разом сіли в автомобіль і попрямували до м. Бучача, однак по дорозі біля с. Озеряни зупинились біля магазину, в якому ОСОБА_3 щось придбав, так як вийшов з пакетом, тоді на прохання ОСОБА_3 відвезли його до племінниці (як він повідомив). Після того, як ОСОБА_3 попрощався із родичами, що зайняло декілька хвилин, при цьому дав дітям, які були там, якісь гроші, попрямували в м. Бучач. ОСОБА_3 заплатив їм 150 грн. трьома купюрами по 50 грн. Прибувши на автовокзал м. Бучача, ОСОБА_3 , помітивши сірий автомобіль марки «Ауді», заметушився і попросив збільшити швидкість. Однак вони були змушені зупинитись, так як до них підійшли працівники міліції.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 дав суду показання, що є аналогічні показанням свідка ОСОБА_8 .
Допитаний у судовому засіданні як свідок ОСОБА_10 працює в готелі, що в м. Монастириська, - суду дав показання про те, що влітку близько 08-09 год., точної дати і місяця не пригадує, обвинувачений вдруге прийшов у готель, де зняв номер і замовив прання одежі, за що оплатив приблизно 250 грн., розплатившись коштами купюрами по 50 грн. У готелі пробув приблизно до 12 год.
Як пояснив свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні, зранку близько 07 год. в середині липня перебував біля цукрового заводу в м.Бучачі, коли до нього підійшов незнайомий чоловік, одягнений у брудний спортивний одяг. Чи це був обвинувачений ОСОБА_3 ствердити не може, так як не пригадує. На пропозицію останнього погодився відвезти його на автовокзал в м. Монастириська за оплату 100 грн. Дана особа заплатила йому грошові кошти в сумі 100 грн., здається, купюрами по 50 грн.
Вищевказані показання є послідовні, логічні та узгоджуються між собою.
Крім цього, винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, також підтверджується зібраними у кримінальному провадженні та перевіреними у судовому засіданні належними та допустимими доказами:
-даними протоколу огляду місця події від 13.07.2014 року та таблицею ілюстрації до нього, а саме території кооперативу «Іскра», що знаходиться по вул. Галицькій, 175 а в м. Бучачі Тернопільської області, під час якого виявлено металеву шафу із відсутнім замком, замок знаходився на підлозі серед хаотично розкиданих документів, металева лопатка на столі, в іншій кімнаті офісу розбитий віконний склопакет, частково пошкоджені жалюзі, телевізор, ТВ-тюнер та сервер відеоспостереження від`єднані від проводів, виявлено та вилучено сліди папілярних узорів пальців рук, металеву трубу діаметром 20 мм довжиною 55 см;
-даними протоколу проведення слідчого експерименту від 14.07.2014 року із застосуванням відеозапису за участю підозрюваного, у процесі проведення якого підозрюваний вказав на обставини вчинення злочину - ОСОБА_3 відтворив, яким чином потрапив на територію кооперативу «Іскра» через огорожу, підійшов до офісного приміщення, після цього знайденою на землі неподалік за гаражами металевою трубою кинув нею у вікно, від чого розбився склопакет. Далі показав, як через розбитий склопакет відчинив вікно із середини та проник у приміщення. Після цього обвинувачений відтворив, як від`єднував проводи від телевізора, а за допомогою металевої лопатки відчинив сейф, звідки викрав гроші з конверту та покинув приміщення;
-даними протоколу огляду предмета від 15.07.2014 року, а саме металевого предмета, схожого на дріт, довжиною 60 см, діаметром 2 см, таблицею ілюстрацій до нього, виявленого та вилученого в ході огляду місця події;
-даними протоколу огляду предмета від 15.07.2014 року, а саме полотняної спортивної куртки чорного кольору з емблемою «Адідас», що належить обвинуваченому, таблицею ілюстрацій до нього;
-даними протоколу пред`явлення для впізнання за фотознімками від 12.09.2014 року, з яких вбачається, що свідок ОСОБА_9 серед пред`явлених йому на огляд осіб на фотознімках вказав на ОСОБА_3 (фото 3), як особу, яку 13.07.2014 року підвозив з м. Монастириська в м. Бучач, який назвався ОСОБА_12 , худорлявої тілобудови та був одягнений у спортивний костюм чорного кольору з емблемою «Адідас»;
-даними протоколу пред`явлення для впізнання за фотознімками від 12.09.2014 року, згідно якого свідок ОСОБА_8 серед пред`явлених йому на огляд осіб на фотознімках вказав на ОСОБА_3 (фото 2), як особу, яку 13.07.2014 року підвозив його знайомий ОСОБА_9 з м. Монастириська в м. Бучач, який назвався ОСОБА_12 , худорлявої тілобудови та був одягнений у спортивний костюм чорного кольору з емблемою «Адідас»;
-даними протоколу пред`явлення для впізнання за фотознімками від 12.09.2014 року про те, що свідок ОСОБА_11 серед пред`явлених йому на огляд осіб на фотознімках вказав на ОСОБА_3 (фото 1), як особу, яку 13.07.2014 року відводив з м. Бучача в м. Монастириська, яка була одягнена у спортивний костюм чорного кольору з емблемою «Адідас»;
-даними висновку дактилоскопічної експертизи №11-44/14 від 18.08.2014 року з таблицею ілюстрацій підтверджується, що один слід папілярного узору пальця руки, що був виявлений та вилучений під час огляду місця події, що мало місце 13.07.2014 року по факту крадіжки грошей із офісного приміщення кооперативу «Іскра», - придатний для ідентифікації по ньому особи. Сім слідів папілярних узорів пальців рук непридатні для ідентифікації по них особи.
Слід розміром: 12х14 мм слід, вилучений із лівої бокової сторони (панелі) телевізора «Соні Бравія», залишений середнім пальцем лівої руки громадянина ОСОБА_3 , 1991 р.н.
Даний висновок проведено кваліфікованим судовим експертом з правом проведення експертиз за експертною спеціальністю «дактилоскопічні дослідження», є обґрунтованим, а тому підстав сумніватись у його вірності у суду не має, з огляду на наведене, твердження обвинуваченого з приводу його неправдивості суд до уваги не приймає.
Як вбачається із продемонстрованої у судовому засіданні відеофіксації слідчої дії слідчого експерименту, ОСОБА_3 відтворив і вказав на обставини вчинення ним злочинних діянь.
Також суд приймає до уваги продемонстрований у судовому засіданні відеозапис із камери відеоспостереження, що добровільно виданий головою кооперативу «Іскра».
Таким чином, проаналізувавши вищевказані докази в їх повній сукупності, суд приходить до переконання, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , мали місце, містить склад злочину за ч.3 ст.185 КК України, вважає доведеною вину обвинуваченого у вчиненні злочину та кваліфікує його дії за ч.3 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у приміщення.
Суд критично відноситься до показань обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що він проник у приміщення кооперативу «Іскра» без будь якої мети, не переслідуючи при цьому корисливого мотиву, вважає їх такими, що направлені на уникнення кримінальної відповідальності за більш тяжчий злочин. При цьому суд на підставі проаналізованих та досліджених у судовому засіданні доказів приходить до переконання про наявність у обвинуваченого прямого умислу на вчинення злочину за ч.3 ст.185 КК України та корисливої мети прагнення протиправно таємно заволодіти чужим майном шляхом проникнення у приміщення кооперативу «Іскра», про що також свідчать ранішній час, місце промислова зона та спосіб вчинення злочину. Також не знайшло в судовому засіданні посилання обвинуваченого на розбиття ним вікна каменем, оскільки у судовому засіданні встановлено, що пошкодження склопакету вікна здійснено за допомогою металевого дроту, що визнаний речовим доказом у провадженні.

На підставі наведеного суд вважає посилання, зазначені у клопотанні обвинуваченого, що підтримані його захисником у судовому засіданні, про перекваліфікацію діянь із ч.3 ст.185 КК України на ч.1 ст.162 КК України безпідставними. До того ж суд роз`яснює, що порушення встановленого законом порядку проникнення до приміщення, що належить юридичній особі, не утворює склад злочину, передбачений ст.162 КК України.

Твердження обвинуваченого в суді про те, що в ході досудового розслідування на нього чинився тиск, під час затримання у нього вилучено його особисті кошти в сумі 4000 грн., що привласнені працівниками міліції, про що він зазначив у протоколі затримання від 13.07.2014 року, не знайшли свого підтвердження. Так, свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що була запрошена у якості понятої при затриманні ОСОБА_3 . Ствердила, що у ОСОБА_3 було виявлено та вилучено спортивну куртку чорного кольору та мобільний телефон марки «Нокіа», при цьому грошових коштів у нього не було.
Що ж стосується показань свідка ОСОБА_14 , який теж підтвердив, що у ОСОБА_3 були відсутні кошти при затриманні, тільки мобільний телефон і спортивна куртка, то суд враховує зауваження обвинуваченого про те, щоб ці показання не враховувати з огляду на те, що свідок не пригадує інших обставин затримання.
Також, як з`ясовано у судовому засіданні, постановою старшого слідчого СВ прокуратури Тернопільської області від 26.11.2014 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000058 від 17.10.2014 року по факту спричинення ОСОБА_3 начальником ІТТ Бучацького РВ УМВС України в Тернопільській області ОСОБА_15 та працівниками міліції ІТТ ОСОБА_16 та ОСОБА_17 тілесних ушкоджень, а також вимагання та отримання начальником СВ Бучацького РВ УМВС України та прокурором прокуратури Бучацького району ОСОБА_4 неправомірної вигоди в розмірі 1500 доларів США закрито у зв`язку з відсутністю в їх діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365, ч.3 ст.268 КК України.
Суд враховує також і те, що обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні давав непослідовні показаннях з приводу вилучення у нього грошових коштів, так один раз у судовому засіданні він зазначив про вилучення у нього грошових коштів в сумі 4000 грн., а в іншому 2800 грн.. та 200 доларів США.
Також суд не приймає до уваги і вважає такими, що не знайшли свого підтвердження в ході судового провадження посилання обвинуваченого після демонстрації у судовому засіданні відеозапису з камер відеоспостереження на те, що проникнення ним у офісне приміщення кооперативу «Іскра» в дійсності мало місце з 11 на 12 число липня 2014 року о 18 год., а не 13 липня 2014 року о 06 год. 20 хв., як це зазначено у обвинуваченні, оскільки дані показання обвинуваченого спростовані показаннями допитаних у судовому засіданні потерпілих та свідків.
У виступі у судових дебатах сторона захисту обґрунтовувала відсутність належних і допустимих доказів винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні злочину за ч.3 ст.185 КК України. Адвокат зазначив те, що недоведеним є стороною обвинувачення, і отже, припущенням, те, що обвинувачений вчинив таємне викрадення грошей із приміщення офісу кооперативу «Іскра», однак зазначене спростовується вищевказаними дослідженими доказами.

Доводи захисника обвинуваченого про те, що у його діях наявний склад злочину, передбачений ч.1 ст.162 КК України, суд вважає необґрунтованими і не може погодитися із таким твердженням захисту.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного і вважає за необхідне обрати покарання у виді позбавлення волі. При цьому суд враховує те, що він своєї вини не визнав, раніше судимий за вчинення умисних злочинів, шкода не відшкодована, а також те, що потерпілі претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не мають, стосовно міри покарання покладаються на думку суду, молодий вік, сімейний стан, виховувався у багатодітній сім`ї, матеріальний стан, має постійне місце проживання, його характеристику по місцю проживання. Обставини, які обтяжують покарання, відсутні.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що виправлення та перевиховання обвинуваченого не можливе без його ізоляції від суспільства, а тому йому слід призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді позбавлення волі.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд вважає, що дане покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Судом установлено, що вироком Монастириського районного суду Тернопільської області від 25.07.2014 року ОСОБА_3 засуджено за ч.2 ст.185 КК України із застосуванням ст.69 КК України до штрафу в розмірі 4000 грн. в доход держави; на підставі ст. 71 КК України до остаточного покарання у виді штрафу в розмірі 4000 грн. в доход держави та за вироком Бучацького районного суду Тернопільської області від 22.06.2012 року у виді 4 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України (із звільненням від відбування покарання з випробуванням на строк 2 роки 6 місяців), з покладенням обов`язків, передбачених п.п.2-4 ч.1 ст.76 КК України, із самостійним виконанням вироків згідно ч.3 ст.72 КК України, штраф не сплачений.

Отже, судом установлено, що злочин за даним вироком вчинено 13.07.2014 року до ухвалення вироку у попередньому кримінальному проваджені, а тому правові підстави для призначення покарання за сукупністю вироків за ст.71 КК України відсутні.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій-третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 КК України.

Однак, Пленум Верховного Суду України у пункті 23 Постанови №7 «Про практику призначення судами кримінальних покарань» від 24.10.2003 року, із наступними змінами і доповненнями, судам роз`яснив, що коли особа, щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинання, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

А тому призначене покарання за даним вироком та покарання за вироком Монастириського районного суду Тернопільської області від 25.07.2014 року підлягають самостійному виконанню.

Речові докази у кримінальному провадженні:

-мобільний телефон марки «Нокіа Х2» з серійними номерами: НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , спортивну куртку чорного кольору, що знаходяться в камері зберігання речових доказів Бучацького РВ УМВС України в Тернопільській області, - повернути обвинуваченому ОСОБА_3 ;

-металевий дріт довжиною 60 см, вилучений у офісному приміщенні кооперативу «Іскра», що знаходиться в камері зберігання речових доказів Бучацького РВ УМВС України в Тернопільській області, - знищити.

У кримінальному провадженні є процесуальні витрати за проведену експертизу № 11-44/14 від 18.08.2014 року в сумі 245,70 грн., яку слід стягнути з обвинуваченого в користь держави.

Заходи забезпечення кримінального провадження, а саме застосований до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід тримання під вартою, що продовжений згідно ухвали Монастириського районного суду Тернопільської області від 04.02.2015 року до 04 квітня 2015 року, продовжити до набрання вироком законної сили, але не більше двох місяців, тобто до 26 травня 2015 року.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-376 КПК України, суд -

З А С У Д И В :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченому ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту затримання 19 серпня 2014 року, зарахувавши в строк відбуття покарання час затримання з 13 липня 2014 року по 15 липня 2014 року.
Покарання за даним вироком за ч.3 ст.185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі та покарання за вироком Монастириського районного суду Тернопільської області від 25.07.2014 року щодо ОСОБА_3 за ч.2 ст.185 КК України із застосуванням ст.69 КК України до штрафу в розмірі 4000 грн. в доход держави; на підставі ст. 71 КК України до остаточного покарання у виді штрафу в розмірі 4000 грн. в доход держави та за вироком Бучацького районного суду Тернопільської області від 22.06.2012 року у виді 4 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України (із звільненням від відбування покарання з випробуванням на строк 2 роки 6 місяців), з покладенням обов`язків, передбачених п.п.2-4 ч.1 ст.76 КК України, із самостійним виконанням вироків згідно ч.3 ст.72 КК України, виконувати самостійно.

Речові докази у кримінальному провадженні:

-мобільний телефон марки «Нокіа Х2» з серійними номерами: НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , спортивну куртку чорного кольору, що знаходяться в камері зберігання речових доказів Бучацького РВ УМВС України в Тернопільській області, - повернути обвинуваченому ОСОБА_3 ;

-металевий дріт довжиною 60 см, вилучений у офісному приміщенні кооперативу «Іскра», що знаходиться в камері зберігання речових доказів Бучацького РВ УМВС України в Тернопільській області, - знищити.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні за проведену експертизу № 11-44/14 від 18.08.2014 року в сумі 245,70 грн. стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 в користь держави.

Заходи забезпечення кримінального провадження, а саме застосований до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід тримання під вартою, що продовжений згідно ухвали Монастириського районного суду Тернопільської області від 04.02.2015 року до 04 квітня 2015 року, продовжити до набрання вироком законної сили, але не більше двох місяців, тобто до 26 травня 2015 року.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Тернопільської області через Монастириський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення
Копія вироку може бути отримана в суді учасниками судового провадження.
Суддя: ОСОБА_1