В И Р О К
іменем України
"09" грудня 2014 р.Дніпровський районний суд м.Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва угоду про примирення, укладену між потерпілими ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_10 у кримінальному провадженні № 0006648 від 30.05.2014 року по обвинуваченню:
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Звенигородка Черкаської області, громадянина України, українця, з повною загальною середньою освітою, не працює, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_10 20.05.2014 року приблизно о 12 год. 00 хв. працював майстром по ремонту мобільних телефонів в кіоску «Мобільний сундучок», за адресою: м. Київ, вул. Луначарського, 10, та в цей момент у нього виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна мобільного телефону «Nokia Lumia 900» (серійний номер № НОМЕР_1 ), вартістю 4 000 грн., який йому принесла для ремонту власниця даного мобільного телефону ОСОБА_5 .
Реалізовуючи свій злочинний умисел, керуючись в своїх діях корисливим мотивом, ОСОБА_11 , перебуваючи у кіоску «Мобільний сундучок», за вказаною адресою, користуючись вільним доступом до мобільного телефону «Nokia Lumia 900» (серійний номер № НОМЕР_1 ) та відсутністю сторонніх осіб, взяв його зі свого робочого місця, тим самим вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), завдавши потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 4 000 грн.
Вказані дії ОСОБА_10 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Крім того, ОСОБА_10 25.05.2014 року приблизно о 12 год. 00 хв. працював майстром по ремонту мобільних телефонів в кіоску «Мобільний сундучок», за адресою: м. Київ, вул. Луначарського, 10, та в цей момент у нього виник злочинний умисел на повторне, таємне викрадення чужого майна мобільного телефону «iPhone 5» (серійний номер № НОМЕР_2 ), вартістю 5 548,80 грн., який йому принесла для ремонту власниця даного мобільного телефону ОСОБА_6 .
Реалізовуючи свій злочинний умисел, керуючись в своїх діях корисливим мотивом, ОСОБА_11 , перебуваючи у кіоску «Мобільний сундучок», за вищевказаною адресою, користуючись вільним доступом до мобільного телефону «iPhone 5» (серійний номер № НОМЕР_2 ) та відсутністю сторонніх осіб, взяв його зі свого робочого місця, тим самим вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), завдавши потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 5 548,80 грн.
Крім того, ОСОБА_10 15.06.2014 року приблизно о 14 год. 00 хв. працював майстром по ремонту мобільних телефонів в кіоску «Мобільний сундучок», за адресою: м. Київ, вул. Луначарського, 10, та в цей момент у нього виник злочинний умисел на повторне, таємне викрадення чужого майна мобільних телефонів «iPhone 3G32GB», вартістю 1 400 грн, та «Nokia 6700» (останні чотири цифри серійного номеру № 2330), вартістю 1 300 грн, які йому приніс для ремонту власник даних мобільних телефонів ОСОБА_7 .
Реалізовуючи свій злочинний умисел, керуючись в своїх діях корисливим мотивом, ОСОБА_11 , перебуваючи у кіоску «Мобільний сундучок», за вищевказаною адресою, користуючись вільним доступом до мобільних телефонів «iPhone 3G32GB», «Nokia 6700» (останні чотири цифри серійного номеру № 2330), та відсутністю сторонніх осіб, взяв його зі свого робочого місця, тим самим вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), завдавши потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 2 700 грн.
Крім того, ОСОБА_10 19.06.2014 року приблизно о 17 год. 00 хв., працював майстром по ремонту мобільних телефонів в кіоску «Мобільний сундучок», за адресою: м. Київ, вул. Луначарського, 10, та в цей момент у нього виник злочинний умисел на повторне, таємне викрадення чужого майна мобільного телефону «iPhone 4S32GB (DTDC)», вартістю 3 500 грн., який йому принесла для ремонту власниця даного мобільного телефону ОСОБА_8 , заплативши наперед за його ремонт 550 гривень.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, керуючись в своїх діях корисливим мотивом, ОСОБА_11 , перебуваючи у кіоску «Мобільний сундучок», за вищевказаною адресою, користуючись вільним доступом до мобільного телефону «iPhone 4S32GB (DTDC)» і грошей в сумі 550 гривень та відсутністю сторонніх осіб, взяв їх зі свого робочого місця, тим самим вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), завдавши потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 4 050 грн.
Крім того, ОСОБА_10 28.06.2014 року приблизно о 15 год. 00 хв., працював майстром по ремонту мобільних телефонів в кіоску «Мобільний сундучок», за адресою: м. Київ, вул. Луначарського, 10, та в цей момент у нього виник злочинний умисел на повторне, таємне викрадення чужого майна мобільного телефону «iPhone 4s» (останні чотири цифри серійного номеру № 2268), вартістю 1 200 грн., який йому приніс для ремонту власник даного мобільного телефону ОСОБА_9 .
Реалізовуючи свій злочинний умисел, керуючись в своїх діях корисливим мотивом, ОСОБА_11 , перебуваючи у кіоску «Мобільний сундучок», за вищевказаною адресою, користуючись вільним доступом до мобільного телефону «iPhone 4s» (останні чотири цифри серійного номеру № 2268) та відсутністю сторонніх осіб, взяв його зі свого робочого місця, тим самим вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), завдавши потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 1 200 грн.
Вказані дії ОСОБА_10 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
3 листопада 2014 року у даному кримінальному провадженні між обвинуваченим ОСОБА_10 та потерпілими ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 в порядку, передбаченому положеннями ст. ст. 468, 469, 471 КПК України, укладено угоду про примирення.
Згідно з даною угодою обвинувачений та потерпілі за спільною ініціативою дійшли обопільної згоди про укладення угоди про примирення, в якій відповідно до вимог ст. 471 КПК України, виклали формулювання обвинувачення та правову кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, яка ніким не оспорюється, зазначили істотні обставини для даного кримінального провадження, розмір шкоди, що відшкодована потерпілим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які не мають до обвинуваченого ОСОБА_11 матеріальних претензій, при цьому обвинувачений ОСОБА_11 у повному обсязі сформульованого обвинувачення беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даних кримінальних правопорушень та правову кваліфікацію його дій за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України.
Також, сторонами угоди визначене узгоджене ними покарання, яке обвинувачений ОСОБА_11 повинен понести за вчинені ним кримінальні правопорушення, а саме: за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України визначити остаточне покарання ОСОБА_11 шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 3 (трьох) років позбавлення волі. Крім того, сторони узгодили, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбування покарання, а тому покарання повинно бути призначено на підставі ст. 75 КК України з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців та покладенням обов`язків згідно п.п. 2-4 ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постій місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Крім того, в угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому ОСОБА_10 та потерпілим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .
Розглядаючи, в порядку встановленому ст. 474 КПК України, питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.
Так, відповідно до вимог ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.
Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди про примирення між потерпілими та обвинуваченим дотримані вимоги і правила кримінального процесуального кодексу України та кримінального кодексу України, просить суд затвердити дану угоду і призначити обвинуваченому, узгоджене в угоді, покарання та інші, передбачені угодою заходи.
Потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 в судовому засіданні просять затвердити угоду про примирення, укладену між ними та обвинуваченим ОСОБА_10 , та призначити останньому узгоджену між ними міру покарання, при цьому підтвердили, що кожному з них роз`яснено та зрозуміло наслідки укладення угоди та обмеження права кожного на оскарження вироку, згідно з положеннями ст. ст. 394, 424 КПК України та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.
Обвинувачений ОСОБА_10 в судовому засіданні також просить суд вказану угоду, укладену між ним та потерпілими ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , затвердити і призначити йому узгоджену в угоді міру покарання та інші, передбачені угодою заходи, при цьому обвинувачений беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, в обсязі обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди. До того ж зазначив, що здатний реально виконати взяті на себе, відповідно до угоди, зобов`язання.
Крім того, при вирішенні питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд враховує, що злочини, передбачені ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, у вчиненні яких ОСОБА_10 беззастережно визнав себе винним, відповідно до вимог ст. 12 КК України, відносяться до категорії середньої тяжкості.
Разом з тим, суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди про примирення між потерпілими та обвинуваченим є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_10 повністю усвідомлює зміст укладеної з потерпілими угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, цілком розуміє свої права, визначені в п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України, потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 в свою чергу цілком розуміють наслідки затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України.
Крім того, перевіряючи угоду на відповідність вимогам кримінального процесуального кодексу України та кримінального кодексу України, суд приходить до висновку, що умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони примирились добровільно, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, що визначені положеннями ст. 65 КК України.
На підставі викладеного, виходячи з того, що умови угоди про примирення, укладеної між потерпілими та обвинуваченим відповідають вимогам кримінального процесуального кодексу України та кримінального кодексу України, суд приходить до висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.
За таких обставин, суд вважає доведеним в судовому засіданні, що ОСОБА_10 своїми умисними діями вчинив: таємне викрадення чужого майна (крадіжку), а тому його дії кваліфікує за ч. 1 ст. 185 КК України; а також, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, а тому його дії кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України.
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_10 , є щире каяття, відшкодування завданого збитку. Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_10 , судом не встановлено.
Згідно положень угоди про примирення ОСОБА_10 слід призначити, узгоджену сторонами угоди, міру покарання: за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України визначити остаточне покарання ОСОБА_11 , шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України обвинуваченому призначити покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців з покладенням на нього обов`язків згідно п.п. 2-4 ст. 76 КК України.
Речові докази у кримінальному проваджені вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Керуючись вимогами ст.ст. 368-371, 373, 374, 469, 473 - 475 КПК України, суд, -
З А С У Д И В:
Затвердити угоду про примирення від 03 листопада 2014 року у кримінальному провадженні за №1-кп/755/1044/14, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0006648 від 30.05.2014 року, укладену між потерпілими ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_10 .
Сусалка ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому узгоджене між сторонами угоди про примирення від 03 листопада 2014 року покарання:
- за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі;
- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 70 КК України визначити остаточне покарання ОСОБА_11 , шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_11 від призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року 6 (шести) місяців не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Згідно ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_11 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.
Запобіжний захід ОСОБА_11 , у виді домашнього арешту, скасувати.
Речові докази: талон на ремонт №004309 від 28.06.2014 року, талон на ремонт №004302 від 19.06.2014 року, приєднані до матеріалів справи, - залишити в матеріалах справи.
Цивільний позов у провадженні не заявлено.
Вирок може бути оскаржено, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілим та прокурору.

Суддя: