Справа № 439/1474/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/240/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 березня 2015 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальне провадження № 0000661 про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Підкамінь Бродівського району, який проживає в АДРЕСА_1 , згідно ст. 55 КК України 1960р. не судимого,

за ч. 1 ст. 296 КК України,

з участю прокурора: ОСОБА_7

обвинуваченого: ОСОБА_6

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Бродівського районного суду Львівської області від 05 січня 2015 року.

Цим вироком ОСОБА_6 засуджено:

за ч. 1 ст. 296 КК України до одного місяця арешту.

Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винним у тому, що він у с. Лукаші Бродівського району Львівської області, знаходячись у приміщенні танцювального залу кафе-бару «Зарба», у присутності інших громадян, з мотивів явної неповаги до суспільства, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, ігноруючи норми поведінки у суспільстві, безпричинно, умисно завдав кулаком правої руки удар в обличчя ОСОБА_8 , чим заподіяв потерпілому ОСОБА_8 один синець на обох повіках лівого ока і одне садно на спинці носа, які відносяться до легкого тілесного ушкодження.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду скасувати та постановити новий вирок, яким його виправдати у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України.

В обґрунтування покликається на незаконність вироку суду, неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, істотне порушення норм процесуального права, невідповідність призначеного покарання особі обвинуваченого.

Вважає, що в його діях відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, тобто хуліганство, а наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисне спричинення легких тілесних ушкоджень. Зазначає, що ОСОБА_8 втрутився в конфлікт, який був у нього з іншими відвідувачами кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 » і вдарив його першим, саме тому він завдав потерпілому один удар в обличчя і жодних хуліганських спонукань він не переслідував. Дане твердження підтверджується показами свідка ОСОБА_9 та оглянутими в судовому засіданні першої інстанції відеозаписами.

Призначаючи покарання, судом першої інстанції не враховано його позитивні характеризуючи дані, те що в нього на утриманні двоє неповнолітніх дітей і він являється єдиним годувальником, у зв`язку з чим часто перебуває за межами України.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав подану апеляційну скаргу, міркування прокурора про законність і обгрунтованість вироку суду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає до часткового задоволення.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні зазначених у вироку злочинних дій відповідає фактичним обставинам справи, зібраним доказам і є обгрунтованим.

Обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у скоєнні злочину визнав частково та пояснив, що розпочав бійку з відвідувачами бару, які перед тим вдарили головою об двері його племінника ОСОБА_9 . Оскільки потерпілий ОСОБА_8 втрутився в бійку та вдарив його, то він / ОСОБА_6 / наздогнав потерпілого і вдарив його кулаком в обличчя.

В сукупності з іншими зібраними у справі доказами суд належно оцінив показання обвинуваченого, вірно вказав про відсутність об`єктивних даних до висновку про те, що ОСОБА_8 першим розпочав конфлікт з потерпілим, обґрунтовано поклав в основу вироку показання потерпілого ОСОБА_8 , оскільки вони об`єктивно стверджуються дослідженими судом першої інстанції доказами у справі.

З показань потерпілого ОСОБА_8 , свідка ОСОБА_10 , даних відеозаписів з місця події, оглянутих судом першої та апеляційної інстанції, даних висновку судово-медичної експертизи № 115/2014 від 11.08.2014р. вбачається, що у барі відбувалась бійка за участю ОСОБА_6 . При цьому, ОСОБА_8 танцював та участі у бійці не приймав, потім зробив кілька кроків в напрямку конфлікту, а коли відходив, то обвинувачений ОСОБА_6 наніс йому удар кулаком в обличчя, спричинивши легкі тілесні ушкодження.

Щодо показань обвинуваченого ОСОБА_6 , свідка ОСОБА_9 щодо причини бійки у барі, а саме, що ОСОБА_6 розпочав бійку в громадському місці, оскільки перед тим інша особа вдарила ОСОБА_9 , то такі доводи правильність висновків суду першої інстанції не спростовують. Обвинувачений та свідок не вказують на ОСОБА_8 , як на особу, що вдарила ОСОБА_9 , крім того, обвинувачений взагалі не повинен був розпочинати бійку, як спосіб вирішення конфлікту, що мав місце перед тим.

Суд першої інстанції всебічно і повно дослідив обставини справи, дав вірну оцінку зібраним доказам: показам обвинуваченого, потерпілого, свідків, іншим доказам у справі та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у скоєнні злочину при зазначених у вироку суду обставинах.

Суд вірно встановив, що діями обвинуваченого, вчиненими з мотивів явної неповаги до суспільства, був грубо порушений громадський порядок. Такі дії відбувались в громадському місці, в присутності сторонніх громадян, супроводжувались особливою зухвалістю, заподіянням потерпілому ОСОБА_8 легких тілесних ушкоджень.

А тому, кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ст. 296 ч.1 КК України є вірною.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_6 покарання не відповідає вимогам ст. 65 КК України. Визнавши обвинуваченого винним у вчиненні злочину невеликої тяжкості, суд призначив йому надто суворе покарання, яке не відповідає вчиненому і даним про особу обвинуваченого.

Обґрунтовано покликавшись на відсутність обтяжуючих покарання обставин, те, що ОСОБА_6 частково визнав свою вину, позитивно характеризується за місцем проживання, що суд визнав пом`якшуючими покарання обставинами, раніше не судимий /згідно ст. 55 КК України 1960 року/, має на утриманні двох малолітніх дітей - суд першої інстанції фактично не врахував зазначені обставини, оскільки, за наявності передбаченого санкцією статті більш м`якого виду покарання у вигляді штрафу, призначив обвинуваченому покарання у вигляді арешту, при цьому, жодним чином таке своє рішення не умотивував. Разом із тим, коли санкція закону нарівні із арештом передбачає більш м`які види покарання, суду належить обговорювати питання призначення покарання, не пов`язаного з ізоляцією від суспільства.

Враховуючи, що ОСОБА_6 вчинив злочин невеликої тяжкості, наявність встановлених судом першої інстанції пом`якшуючих покарання обставин, відсутність обтяжуючих покарання обставин, дані про особу обвинуваченого, який є одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, згідно ст. 55 КК України 1960 року не судимий, колегія суддів вважає, що йому слід пом`якшити покарання, призначивши таке у вигляді штрафу, яке буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.

Керуючись ст. ст. 376 ч.2, 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задоволити частково.

Вирок Бродівського районного суду Львівської області від 05 січня 2015 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 змінити.

Пом`якшити призначене ОСОБА_6 за ч.1 ст. 296 КК України покарання та визначити таке у виді штрафу в розмірі п`ятиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить вісім тисяч п`ятсот гривень.

В решті цей вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий:

Судді: