Ухвала

іменем україни

24 червня 2014 року

м. Київ

Колегія суддів судової палати у
кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і
кримінальних справ у складі:

головуючого
Шилової Т.С.,

суддів:
Широян Т.А., Матієк Т.В.,

при секретарі судового засідання
Гладкіх Л.М.,

за участю прокурора
Чупринської Є.М.,

захисника
ОСОБА_1,

переглянула в судовому засіданні вирок
Апеляційного суду Дніпропетровської
області від 19 вересня 2013 року за
касаційною скаргою засудженого ОСОБА_2

Вироком Бабушкінського районного суду
м. Дніпропетровська від

16 липня 2013 року

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.
Дніпропетровська, громадянина України,
проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,
такого, що не має судимості в силу ст. 89
КК,

засуджено за ч. 2 ст. 286 КК із
застосуванням ст. 69 КК до покарання у
виді обмеження волі на строк 5 років, з
позбавленням права керувати
транспортними засобами на строк 3 роки.

Стягнуто з ОСОБА_2 в рахунок
відшкодування матеріальної шкоди на
користь потерпілої ОСОБА_3 - 24 670,22 грн,
моральної шкоди - 100 000
грн.

Апеляційний суд Дніпропетровської
області зазначений вирок у частині
призначення ОСОБА_2 покарання скасував,
у частині вирішення цивільного позову
змінив, постановив новий від 19 вересня
2013 року, яким ОСОБА_2 засудив за ч. 2 ст. 286
КК до покарання у виді позбавлення волі
на строк 6 років, з позбавленням права
керувати транспортними засобами на
строк 3 роки. Стягнув з ОСОБА_2 в рахунок
відшкодування моральної шкоди на
користь потерпілої ОСОБА_3 - 250 000 грн.

ОСОБА_2 визнано винним і засуджено за
те, що він 05 серпня 2012 року о
05.30 годині у стані алкогольного
сп'яніння, керуючи автомобілем
«Мітсубісі-Ланцер», д.н.з. НОМЕР_1,
рухаючись по вул. Героїв Сталінграду зі
сторони вул. Бориса Кротова в напрямку
смт. Мирного, в районі повороту до
будинку № 157-А, проявив крайню
неуважність до дорожньої обстановки,
перевищив допустиму та безпечну
швидкість, втратив керованість над
автомобілем та виїхав за межі
проїжджої частини дороги, де на правій
обочині, по ходу його руху, скоїв наїзд
на нерухому перешкоду електроопору,
чим грубо порушив вимоги пунктів 1.3, 1.5,
2.9 «а», 12.1, 12.4, 12.9 «б» Правил дорожнього
руху України. В результаті даної
дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5,
яка знаходилась на передньому
пасажирському місці отримав тяжкі
тілесні ушкоджень від яких померла на
місці пригоди.

У касаційній скарзі та доповненнях до
неї засуджений ОСОБА_2 просить
скасувати вирок апеляційного суду та
призначити йому покарання у виді
позбавлення волі строком на 3 роки, без
позбавлення права керувати
транспортними засобами та стягнути на
користь потерпілої ОСОБА_3 суму
моральної шкоди визначену місцевим
судом. Обґрунтовуючи свої вимоги,
засуджений посилається на істотне
порушення вимог кримінального
процесуального закону, однобічність та
неповноту досудового та судового
слідства. Засуджений вважає, що
апеляційний суд вийшов за межі
апеляційних вимог та не врахував
наявних у матеріалах кримінального
провадження та врахованих судом першої
інстанції даних про його особу та
обставин, що пом'якшують покарання, у
зв'язку з чим призначив покарання, яке
не відповідає тяжкості злочину та
особі засудженого внаслідок суворості
і безпідставно збільшив суму
відшкодування моральної шкоди.

На касаційну скаргу засудженого ОСОБА_2
від потерпілої ОСОБА_3 надійшли
заперечення, в яких вона просить скаргу
залишити без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
захисника на підтримання доводів
касаційної скарги, думку прокурора,
який просив касаційну скаргу
засудженого залишити без задоволення,
перевіривши матеріали кримінального
провадження й обговоривши наведені у
скарзі доводи, колегія суддів дійшла
висновку, що касаційна скарга
засудженого не підлягає задоволенню на
таких підставах.

Відповідно до вимог ст. 433 КПК України
до компетенції касаційного суду не
відноситься перевірка обставин,
зазначених у статтях 410, 411 КПК України
щодо неповноти судового розгляду
справи, невідповідності висновків
суду, викладених у вироку, фактичним
обставинам справи. У зв'язку з
наведеним, доводи засудженого в цій
частині у касаційному порядку
перегляду не підлягають.

Доводи засудженого про істотне
порушення апеляційним судом вимог
кримінального процесуального закону
та призначення покарання, яке не
відповідає тяжкості злочину та особі
засудженого внаслідок суворості є
безпідставними.

Як вбачається з матеріалів справи,
апеляційний суд розглянув справу за
апеляційними скаргами прокурора та
потерпілої, які ставили питання про
м'якість призначеного покарання,
безпідставне застосування положень ст.
69 КК та збільшення суми моральної
шкоди.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК
України покарання має на меті не тільки
кару, а й виправлення засуджених, а при
його призначенні суд повинен
ураховувати ступінь тяжкості
вчиненого злочину, особу винного та
обставини, що пом'якшують та обтяжують
покарання.

Як убачається з матеріалів справи,
апеляційний суд розглянув справу в
межах поданих апеляційних скарг
прокурора та потерпілої, та дійшов
обґрунтованого висновку про те, що
місцевий суд безпідставно застосував
ст. 69 КК та призначив надто м'яке
покарання і в цій частині постановив
свій вирок, навівши відповідно до
положень ст. 420 КПК мотиви ухваленого
рішення.

При призначенні покарання
апеляційний суд відповідно до вимог
статей 50, 65 КК України врахував
тяжкість скоєного злочину, конкретні
обставини його вчинення, дані про
особу засудженого (позитивно
характеризується за місцем проживання
та роботи, визнав вину, цивільний позов
не відшкодував, раніше неодноразово
притягувався до адміністративної
відповідальності за порушення ПДР),
обставини, що пом'якшують та
обтяжують ( вчинив злочин у стані
алкогольного сп'яніння) покарання.

На думку колегії суддів, призначене
судом апеляційної інстанції
засудженому ОСОБА_2 покарання за своїм
видом і розміром відповідає вимогам
статей 50, 65 КК та є необхідним і
достатнім для його виправлення та
попередження нових злочинів і підстав
для його пом'якшення не вбачається.

Рішення суду, про збільшення сум в
рахунок відшкодування потерпілій
ОСОБА_3 моральної школи до 250 000 грн.
апеляційний суд належним чином
мотивував і підстав для зміни судового
рішення в цій частині колегія судді не
знаходить.

Апеляційний суд дотримався положень
статей 404, 405, 407, 414 КПК при розгляді
поданих прокурором та потерпілою
апеляційних скарг, а постановлений в
апеляційному порядку вирок щодо ОСОБА_2
відповідає вимогам статей 374, 420 КПК.

Істотних порушень вимог кримінального
процесуального закону, які відповідно
до ст. 412 КПК були би підставами для
зміни чи скасування судового рішення,
не встановлено, а тому підстав для
задоволення касаційної скарги
засудженого ОСОБА_2 не вбачається.

Керуючись статтями 433 - 436 КПК, колегія
суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_2
залишити без задоволення, а вирок
Апеляційного суду Дніпропетровської
області від 19 вересня 2013 року щодо
ОСОБА_2 - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення й оскарженню не
підлягає.

Судді:

____________________ ______________________ __________________

Т.С. Шилова Т.А. Широян Т.В. Матієк