Справа № 352/1234/14-к
Провадження № 11-кп/779/178/2015
Категорія ч.3 ст.185 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 червня 2015 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області у складі :

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря с/з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

з участю прокурора ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

потерпілого ОСОБА_10 ,

представників

потерпілого ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Івано-Франківську справу за апеляційною скаргою потерпілого - голови правління Товариства з додатковою відповідальністю «Агросервіс.» (далі ТзДВ «Агросервіс.») ОСОБА_10 , на вирок Тисменицького районного суду від 24 лютого 2015 року, по кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 Кримінального кодексу України (далі КК), -

в с т а н о в и л а :
Вказаним вироком ОСОБА_9 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Черніїв, Тисменицького району, Івано-Франківської області, мешканець АДРЕСА_1 , з середньою освітою, неодружений, судимий вироком Івано-Франківського міського суду від 29 серпня 2014 року за ч.ч.2, 3 ст.185, ст.69 КК на 1 рік 6 місяців позбавлення волі, громадянин України, -

визнаний винуватим і засуджений за ч.3 ст.185 КК на 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, яке призначене вироком Івано-Франківського міського суду від 29 серпня 2014 року, більш суворим покаранням, призначеним за цим вироком, ОСОБА_9 визначено остаточне покарання 3 (три) роки позбавлення волі.

Строк відбуття ОСОБА_9 призначеного покарання постановлено обчислювати з 29 серпня 2014 року.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_9 тримання під вартою, продовжено Апеляційним судом Івано-Франківської області на строк 60 днів, тобто до 16 червня 2015 року.

Цивільний позов задовольнено частково, та постановлено стягнути з ОСОБА_9 в користь ТзДВ «Агросервіс.» 25 375 (двадцять п`ять тисяч триста сімдесят п`ять) грн. на відшкодування матеріальної шкоди, а в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вироком суду ОСОБА_9 засуджений за те, що він 29 грудня 2013 року перебуваючи поблизу виробничої бази сільськогосподарського двору ТзДВ «Агросервіс.», яка знаходиться за межами с. Майдан, в урочищі Мельниковичова гора, Тисменицького району, виявив на вказаній території металеві вироби, які належали ТзДВ «Агросервіс.» та вирішив їх викрасти. Через отвір в огорожі обвинувачений проник на територію виробничої бази, де за допомогою металевої арматури зірвав навісний замок з внутрішньої сторони металевих воріт та зав`язав їх металевим ланцюгом.

З цією метою ОСОБА_9 30 грудня 2013 року зателефонував приватному підприємцю ОСОБА_13 , з яким домовився про перевезення металевих виробів з території виробничої бази сільськогосподарського двору ТзДВ «Агросервіс.», скривши від нього свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ввівши останнього в оману та повідомивши завідомо неправдиву інформацію про те, що він являється працівником ТзДВ «Агросервіс.».

Цього ж дня, близько 14.00 год., ОСОБА_9 в с. Майдан, Тисменицького району, зустрівся з ОСОБА_13 та на автомобілі «Івеко», реєстраційний № НОМЕР_1 , поїхали на територію виробничої бази сільськогосподарського двору ТзДВ «Агросервіс.». Знаходячись на території вказаної виробничої бази ОСОБА_13 , будучи введеним ОСОБА_9 в оману про те, що він являється працівником ТзДВ «Агросервіс.», за допомогою маніпулятора, завантажив на свій автомобіль плуг трьохкорпусний до трактора МТЗ-80, вартістю 5000 гривень, кінні сани для перевозки вантажу із металевого швелера Ф-120мм, вартістю 3000 гривень, залізничний металевий контейнер, вартістю 4000 гривень та кінний реманент, вартістю 1375 гривень, а всього на загальну суму 13 375 гривень. Після цього ОСОБА_13 та ОСОБА_9 поїхали в ДП «Прикарпатвторкольорметал», що знаходиться в м. Івано-Франківську по вул. Хриплинська, 41 А, де останній збув викрадені металеві вироби.

Крім цього, ОСОБА_9 , 02 січня 2014 року зателефонував приватному підприємцю ОСОБА_13 , з яким домовився про перевезення металевих виробів з території виробничої бази сільськогосподарського двору ТзДВ «Агросервіс.», скривши від нього свій злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, ввівши останнього в оману та повідомивши завідомо неправдиву інформацію про те, що він являється працівником ТДВ «Агросервіс».

Цього ж дня, близько 13.00 год., ОСОБА_9 в с. Майдан Тисменицького району зустрівся з ОСОБА_13 та на автомобілі останнього марки «Івеко», реєстраційний № НОМЕР_1 , поїхали на територію виробничої бази сільськогосподарського двору ТзДВ «Агросервіс.». Знаходячись на території вказаної виробничої бази ОСОБА_13 , будучи введеним ОСОБА_9 в оману про те, що він являється працівником ТзДВ «Агросервіс.», за допомогою маніпулятора, завантажив на свій автомобіль - ж/д контейнер спец. переобладнаний для зберігання реманенту для коней та іншого с/г інвентарю, вартістю 5000 грн., та металеву ємкість на 2 тис. літрів, вартістю 2000 грн.

Після цього ОСОБА_13 та ОСОБА_9 поїхали в ДП «Прикарпатвторкольорметал», що знаходиться в м. Івано-Франківську по вул. Хриплинська, 41 А, де останній збув викрадені металеві вироби.

Обвинувачений 10 січня 2014 року зателефонував ОСОБА_14 , з яким домовився про перевезення металевих виробів з території виробничої бази сільськогосподарського двору ТзДВ «Агросервіс.», скривши від нього свій злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, ввівши останнього в оману та повідомивши завідомо неправдиву інформацію про те, що він являється працівником ТзДВ «Агросервіс.».

Цього ж дня, близько 11 год. 30 хв., ОСОБА_9 в с. Майдан Тисменицького району зустрівся з ОСОБА_14 та на автомобілі останнього марки «ФАВ», реєстраційний № НОМЕР_2 поїхали на територію виробничої бази сільськогосподарського двору ТзДВ «Агросервіс,». Знаходячись на території вказаної виробничої бази ОСОБА_14 , будучи введеним ОСОБА_9 в оману про те, що він являється працівником ТзДВ «Агросервіс.», за допомогою маніпулятора, завантажив металевий резервуар для зберігання води (пожежний водойом) зварений із товстої листової гофрованої сталі ємкістю 4 000 літрів, вартістю 5000 грн., та поїхали в ДП «Прикарпатвторкольорметал», що знаходиться в м. Івано-Франківську по вул. Хриплинська, 41 А, де останній збув викрадені металеві вироби.

Всього ОСОБА_9 таємно викрав майно ТзДВ «Агросервіс.» на загальну суму 25375 гривень.

Не погодившись з вироком суду, потерпілий голова правління ТзДВ «Агросервіс.» ОСОБА_10 , подав апеляційну скаргу (далі АС), в якій покликається на незаконність вироку, оскільки суд неправильно кваліфікував протиправні дії обвинуваченого ОСОБА_9 , дав неправильну оцінку доказам, тому його висновки не відповідають фактичним обставинам справи, а судовий розгляд здійснювався однобічно та з грубим порушенням КПК.

Просить вирок скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі суду.

Заслухавши доповідь судді ОСОБА_2 , потерпілого голови правління ТзДВ «Агросервіс.» ОСОБА_10 та його представників ? ОСОБА_11 та адвоката ОСОБА_12 , які підтримали подану АС, просять її задовольнити та скасувати вирок, а справу направити на новий судовий розгляд; пояснення обвинуваченого ОСОБА_9 який заперечив доводи АС ОСОБА_10 , вирок вважає законним і обґрунтованим; пояснення прокурора ОСОБА_15 , який також вважає вирок законним і обґрунтованим; перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи і мотиви АС потерпілого ОСОБА_10 , колегія суддів приходить до висновку, що її слід залишити без задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст.370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Таких вимог закону суд першої інстанції дотримався в повній мірі.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні ним зазначеного у вироку кримінального правопорушення та кваліфікація його неправомірних дій за ч.3 ст.185 КК відповідають дослідженим в судовому засіданні доказам та встановленим судом обставинам.

Те, що ОСОБА_9 вчинив таємне викрадення майна ТзДВ «Агросервіс.», шляхом проникнення на територію виробничої бази вказаного підприємства, доводиться наявними в матеріалах справи доказами, зокрема показаннями потерпілого - голови правління ТзДВ «Агросервіс.» ОСОБА_10 , який в ході досудового розслідування та під час апеляційного розгляду підтвердив, що з кінця грудня 2013 року з території двору підприємства було викрадене майно на загальну суму 25 375 грн.

Окрім цього, вина ОСОБА_9 підтверджується показаннями самого обвинуваченого, які він дав ще на досудовому слідстві а також в засіданні суду першої інстанції та під час апеляційного розгляду про те, що він повністю визнає свою вину, і що умисел на таємне викрадення металевих виробів в нього виник 29 грудня 2013 року, коли він перебував поблизу сільськогосподарського двору ТзДВ «Агросервіс.». З водіями ОСОБА_13 та ОСОБА_14 попередньої змови на спільне викрадення майна ТзДВ «Агросервіс.» він не мав, а навпаки, ввів їх в оману про те, що він є працівником цього підприємства. Ствердив, що завантаження викраденого майна ТзДВ «Агросервіс.» відбувалося в денний час, а потім він його збував ДП «Прикарпатвторкольорметал», а за вилучені кошти розраховувався з вказаними водіями.

Окрім показань обвинуваченого ОСОБА_9 , його вина об`єктивно доводиться показаннями свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які підтвердили, що ніякої домовленості між ними та ОСОБА_9 на таємне викрадення майна ТзДВ «Агросервіс.» в них не було, і ОСОБА_9 представлявся їм працівником даного підприємства. Підтвердили, що вони прибули разом з ОСОБА_9 на територію підприємства в денний час. Погрузку металевих виробів здійснювали за допомогою маніпулятора, після чого транспортували їх до ДП «Прикарпатвторкольорметал», де ОСОБА_9 розплачувався з ними за надані послуги вже після реалізації металевих виробів. (Т.1, а.с.49-51; Т.2, а.с.32-36; а.с.82-84, 153-158).

Показаннями свідка ОСОБА_16 підтверджується те, що ОСОБА_9 дійсно привозив на територію ДП «Прикарпатвторкольорметал» металолом, який він зважував, однак про те, що метал крадений, йому було невідомо (Т.2, а.с.43-48).

Окрім показань обвинуваченого, частково показань потерпілого та свідків, вина ОСОБА_9 у скоєнні інкримінованого йому злочину об`єктивно підтверджується письмовими доказами, зокрема: протоколами огляду місця події від 03 січня 2014 року, від 11 січня 2014 року та 23 березня 2014 року з фототаблицями до них (Т.1, а.с.6-21; 29-36; 102-114); заявою про вчинення злочину від 01 січня 2014 року (Т.1, а.с.26), а також іншими матеріалами справи.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_9 вчинив інкримінований йому злочин самостійно. Так, в ході судового розгляду і під час досудового слідства ОСОБА_9 стверджував, що він дійсно домовлявся із ОСОБА_13 та ОСОБА_14 про перевезення металевих виробів з території виробничої бази та вводив їх в оману, що він є працівником ТДВ «Агросервіс.», і розраховувався з ними вже після збуту металевих виробів на ДП «Прикарпатвторкольорметал», що свідки об`єктивно підтвердили. Окрім цього, потерпілим ОСОБА_10 , не представлено жодного доказу на те, що обвинувачений ОСОБА_9 вчинив інкримінований йому злочин у співучасті з ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . Тому, покликання апелянта про те, що ОСОБА_9 разом із вказаними особами вчиняв крадіжки із двору ТзДВ «Агросервіс.», не знаходить свого підтвердження доказами, що є в матеріалах кримінального провадження.

В ході судового розгляду ОСОБА_9 та свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 ствердили, що погрузо-розгрузочні роботи здійснювались за допомогою маніпулятора, що підтверджується матеріалами справи і спростовує доводи ОСОБА_10 у його АС про те, що окрім обвинуваченого, у погрузці металобрухту брала участь ще й четверта особа.

Окрім цього, як вбачається з матеріалів справи, що підчас досудового розслідування потерпілий ТзДВ «Агросервіс.» - голова правління ОСОБА_10 , хоча і подавав заяви про перевірку причетності до крадіжок з цього підприємства ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 (Т.3, а.с.57-61 та звертався до прокуратури з проханням висунути вказаним особам додаткове обвинувачення (Т.3, а.с.95, 96) однак в матеріалах справи відсутні будь-які відомості про те, що щодо вказаних осіб було порушені кримінальні провадження. Тому, виходячи із норм ст.407 КПК, в апеляційного суду немає повноважень за наслідками розгляду АС прийняти рішення про притягнення до кримінальної відповідальності, окрім обвинуваченого, ще й інших осіб, яким не було оголошено про підозру та щодо яких не було складено обвинувального акту, на чому наполягає ОСОБА_10 у своїй АС.

Враховуючи вищевикладені обставини, апеляційний суд не вбачає будь-яких порушень закону при кваліфікації протиправних дій ОСОБА_9 саме за ч.3 ст.185 КК, і підстав для перекваліфікації на ч.ч.2, 3 ст.185 КК, про що просить ОСОБА_10 у своїй АС, немає.

Окрім цього, колегія суддів не вбачає порушень КПК під час проведення судового розгляду. На переконання колегії суддів, суд першої інстанції детально дослідив вищенаведені докази, дав їм правильну оцінку, про що зазначив в мотивувальній частині вироку, а тому покликання апелянта ОСОБА_10 на те, що суд безпосередньо не досліджував докази, і про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, є необґрунтованими. Апеляційний суд також не вбачає однобічності і неповноти під час розгляду справи по суті судом першої інстанції.

Стосовно покликань ОСОБА_10 в АС про те, що суд першої інстанції, призначаючи обвинуваченому покарання безпідставно взяв до уваги його позитивну характеристику, то колегія суддів вважає, що вони спростовуються наявною в матеріалах справи позитивною характеристикою на ОСОБА_9 , а також довідками із закладів охорон здоров`я (Т.1, а.с.70-75).

Окрім цього, колегія суддів не вбачає будь-яких порушень КПК при призначенні ОСОБА_9 покарання на підставі ч.4 ст.70 КК.

Щодо покликань апелянта ОСОБА_10 на неправильне вирішення цивільного позову, то колегія суддів вважає, що вони є надуманими.

Відповідно до положень ст.128 КПК, цивільний позов у кримінальному провадженні може бути заявлений до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і до свідків цивільний позов не може бути заявлений.

В цьому кримінальному провадженні обвинуваченим є виключно ОСОБА_9 , а ОСОБА_13 та ОСОБА_14 свідки, до яких не може бути заявлений цивільний позов. Враховуючи це, колегія суддів не вбачає порушень КПК судом першої інстанції при вирішенні судом першої інстанції цивільного позову ТзДВ «Агросервіс.» в особі ОСОБА_10 .

Враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів не встановила в діях суду першої інстанції ні однобічності судового розгляду, що здійснювався з грубим порушенням норм чинного законодавства, ні невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, на що покликається ОСОБА_10 у своїй АС.

Тому, колегія суддів не вбачає підстав для скасування вироку щодо ОСОБА_9 та направлення справи на новий розгляд, про що просить ОСОБА_10 в АС, адже такі вимоги не ґрунтуються на нормах КПК.

За таких обставин, АС потерпілого голови правління ТзДВ «Агросервіс.» ОСОБА_10 не підлягає до задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК, колегія суддів , -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу потерпілого голови правління ТзДВ «Агросервіс.» ОСОБА_10 , залишити без задоволення, а вирок Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 24 лютого 2015 року щодо ОСОБА_9 без зміни.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3
ОСОБА_4
Згідно з оригіналом
Суддя ОСОБА_2