ВИРОК
28 січня 2015 року м. Харків
Жовтневий районний суд м.Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, громадянин України, українець, не одружений, раніше не судимий, з неповною середньою освітою, не працюючий, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, суд,
встановив:
Згідно обвинувального акту по кримінальному провадженню від 29.12.2014 року, 09 грудня 2014 року, близько 16.00 години, ОСОБА_5 , прийшов до свого знайомого ОСОБА_4 , що мешкає в комунальній квартирі АДРЕСА_2 , з метою позичити гроші.
Знаходячись в загальному коридорі комунальної квартири, під час спілкування з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 помітив пакет синього кольору, який лежав на тумбі біля входу. Скориставшись відсутністю ОСОБА_4 , який в цей час пішов до своєї кімнати, маючи умисел та таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправність свого діяння, упевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи з корисливих мотивів, ОСОБА_5 , таємно, шляхом вільного доступу викрав пакет з речами, в якому лежав фотоапарат «ФЭД 5В», вартістю згідно висновку судово - товарознавчої експертизи № 4188 від 16.12.2014р. 183, 0 грн., та електролобзик марки «Витязь 230 В», вартістю згідно висновку судово - товарознавчої експертизи № 4188 від 16.12.2014р. 183, 0 грн., на загальну суму 373, 0 грн., які належали ОСОБА_4 , після чого з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.
Дії ОСОБА_5 , кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
29 грудня 2014 року в м. Харкові між підозрюваним ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_4 , укладена угода про примирення, відповідно до якої ОСОБА_5 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні та зобов`язуються беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні, а також відшкодувати судові витрати.
Сторони погодили покарання відносно ОСОБА_5 за ч.1 ст. 185 КК України у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
В підготовчому судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 провину в обсягу підозри визнав повністю, просив суд затвердити угоду про примирення та призначити йому узгоджену міру покарання.
Прокурор та потерпілий ОСОБА_4 , не заперечували проти затвердження угоди про примирення та просили суд призначити ОСОБА_5 узгоджену міру покарання.
Розглядаючи питання про затвердження угоди, про примирення суд виходив з наступного.
Згідно п.1 ч.3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти зокрема рішення про затвердження угоди.
Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.
Згідно ч.4 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюваний ОСОБА_5 визнав себе винним, відповідно до ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості.
Суд, переконавшись, що сторони примирилися і укладення угоди є добровільним, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, не суперечать вимогам закону та інтересам суспільства, правова кваліфікація кримінального правопорушення є вірною, зобов`язання взяті за угодою підозрюваним виконані повністю, узгоджена міра покарання відповідає характеру і тяжкості обвинувачення, суд вважає можливим затвердити угоду про примирення від 29 грудня 2014 року, визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання.
Запобіжний захід відносно підозрюваного ОСОБА_5 в ході досудового слідства не обирався.
Долю речових доказів суд вирішує на підставі вимог ст. 100 КПК України.
Також суд, вважає за необхідне, на підставі вимог ч.2 ст.124 КПК України, стягнути з підозрюваного ОСОБА_5 на користь держави судові витрати за проведення експертних досліджень по справі.
На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч.3 ст. 314, ч.2 ст. 373, ст.ст. 374, 475 КПК України, суд,
ухвалив:
Затвердити угоду про примирення від 29 грудня 2014 року, що укладена в м. Харкові між потерпілим ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 .
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, і призначити узгоджене сторонами покарання у вигляді 850 (вісімсот п`ятдесяти) гривень штрафу.
Речові докази по справі: фотоапарат «ФЭД 5В», електролобзик марки «Витязь 230 В», які знаходяться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_4 , - повернути останньому як власнику.
Копію вироку після проголошення вручити підозрюваному та прокурору.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м.Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим (підозрюваним) може бути оскаржений в апеляційному порядку: обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу;

прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

У разі невиконання угоди про примирення потерпілий має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого законом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої
законом.

Суддя ОСОБА_1