Справа № 182/1134/15-к
Провадження № 1-кп/0182/305/2015
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.05.2015 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретар ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополь кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003046 від 25.07.2014 р. по обвинуваченню
ОСОБА_3 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Нікополь Дніпропетровської обл.., українця, громадянина України, проживаючого в АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , не працюючого, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, маючого 2-х малолітній дітей, раніше не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України
за участю сторін кримінального провадження
прокурора ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_3 -
в с т а н о в и в :
Обвинувачений ОСОБА_3 24 липня 2014 р. приблизно о 13-05 год., будучи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись разом з ОСОБА_6 у житлі ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_3 , у яку вони незаконно проникли з метою відшукання раніше викрадених у ОСОБА_7 речей, де у нього виник умисел, спрямований на заволодіння чужим майном. Скориставшись відсутністю власника майна, у присутності ОСОБА_6 , на потурання з боку якого він розраховував і у злочинній змові з яким не був, ОСОБА_3 таємно умисно з корисливих мотивів викрав ДВД-програвач «ЕлДжі» вартістю 250 грн., що належить потерпілій ОСОБА_5 , чим заподіяв їй матеріальну шкоду на вказану суму.
Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе визнав у повному обсязі і показав суду, що 24 липня 2014 р. він зі знайомим ОСОБА_6 були біля кафе, де вживали спиртні напої. Також там були ОСОБА_7 , якого він раніше не знав і ще один хлопець, якого він знав. У ході розмови ОСОБА_7 розповів, що син потерпілої ОСОБА_5 викрав у нього речі з гаража. Вони вирішили піти за місцем його проживання, щоб відшукати викрадені речі. Прийшли до гуртожитку, піднялися до кімнати потерпілої, ОСОБА_6 вибив двері, вони зайшли. ОСОБА_7 впевнився, що його речей не має, і вийшов. А він забрав ДВД-програвач. У змові з ОСОБА_6 він не був. Коли він виходив з гуртожитку, його побачила потерпіла і ДВД забрала. У вчиненому він розкаюється.
Винуватість обвинуваченого, крім його показів, підтверджується також показами потерпілої, яка показала, що 24.07.2014 р. їй подзвонили сусіди і сказали, що у гуртожиток, у якому вона проживає, проникли 4 чоловіки. Вона із знайомою пішла туди. Коли заходила до під`їзду, вийшов ОСОБА_3 , у руках якого був її ДВД-програвач. Вона забрала ДВД і піднялася до кімнати. Побачила, що двері у кімнату були вибиті, після чого викликала міліцію. Збитки їй відшкодовані, претензій вона не має.
У зв`язку з визнанням вини, т.я. проти цього не заперечували учасники судового провадження, при правильності розуміння обставин, які ніким не оспорюються, та добровільності їх позиції, інші докази у порядку ч.3 ст. 349 КПК України не досліджувалися.
Дії обвинуваченого мають вірну правову кваліфікацію за ч.1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч.2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а також вимоги ст.. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.. 12 КК України відносяться до середньої тяжкості; обставини справи; особу винного, який фактично має сім`ю, т.я. проживає у цивільному шлюбі, 2 малолітніх дітей, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; обставини, що пом`якшують покарання визнання вини, відшкодування шкоди, обставини, що обтяжують покарання вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі.
Але, враховуючи всі обставини справи, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, тому вважає можливим застосувати щодо нього ст. 75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, поклавши обов`язки, передбачені п. 2), 3) ч.1 ст. 76 КК України.
На підставі наведеного, керуючись ст.. 370, 371, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченню за ч.1 ст. 185 КК України і призначити покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.
На підставі п 2), 3) ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.
Міра запобіжного заходу не обиралася.
Речові докази викрадені речі, які знаходяться у потерпілої - залишити їй.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської обл. протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з подачею апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку вручити сторонам кримінального провадження.
Суддя ОСОБА_1