Провадження №1-кп/761/139/2015
В И Р О К
Іменем України
05 червня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисника обвинуваченого

ОСОБА_8 ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0007844, у якому

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Києва, громадянин України, українець, який має середню спеціальну освіту, офіційно не працевлаштований, у шлюбі не перебуває, зареєстрований та фактично проживає за адресою - АДРЕСА_1 , раніше не судимий, 27.03.2014 притягнутий до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.185, ч.1 ст.309 КК України у кримінальному провадженні № 0001171;
та
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Бровари Київської області, громадянин України, українець, який має неповну середню освіту, офіційно не працевлаштований, у шлюбі не перебуває, проживає за адресою - АДРЕСА_2 , судимий:
· 25.04.2003 Попільнянським районним судом Житомирської області за ч.2 ст.185, ст.75 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік;
· 22.07.2004 Святошинським районним судом м. Києва за ч.4 ст.187, ч.1 ст.309, ст. 70 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнився 23.12.2010 умовно-достроково;
· 19.09.2011 Голосіївським районним судом м. Києва за ч.3 ст.185, ст.71 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі, звільнився 31.01.2014 умовно-достроково, не відбутий строк 7 місяців 11 днів;
обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, -
в с т а н о в и в :
Обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вчинили злочин проти власності за наступних обставин.

ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вступили між собою у злочинну змову про відкрите заволодіння чужим майном.

28 липня 2014 року приблизно о 14.00 годині, обвинувачені, знаходячись напроти будинку № 6 по вул. Щусєва у м. Києві, звернули увагу на гр. ОСОБА_7 , на шиї якої знаходився золотий ланцюжок.

Реалізуючи вищезазначений протиправний умисел, обвинувачені, діючи відкрито, повторно, з корисливих мотивів, спільно та узгоджено, ззаду підбігли до ОСОБА_7 , яка повернулась до них обличчям. В цей час ОСОБА_8 зірвав з шиї потерпілої золотий ланцюжок, який передав ОСОБА_9 . Після вчинення зазначених дій обвинувачені з місця вчинення злочину зникли, маючи можливість розпорядитись викраденим.

Вказаними діями потерпілій ОСОБА_7 завдана матеріальна шкода на суму 4000 грн.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у інкримінованому злочині визнав частково, не заперечуючи своїх дій щодо відкритого викрадення золотого ланцюжка потерпілої, наполягав, що діяв самостійно.

Зокрема, зазначив, що він 28.07.2014, близько 14-ї години повертався з лікарні для наркозалежних, почував себе погано. Побачивши жінку з золотим ланцюжком на шиї, зірвав його та побіг геть. Жінка почала голосно кричати, двоє невідомих погналися за ним. Втікаючи, він встиг сховати викрадений ланцюжок під відром із сміттям. Після того, як його наздогнали, на вимогу цих осіб він став телефонувати ОСОБА_9 , однак того дня він був один. ОСОБА_9 участі у вчиненні грабежу не приймав. Після того, як він зазначив місце, де прихований ланцюжок, хтось з присутніх на місці осіб приніс його. Злочин вчинив, оскільки необхідні були кошти на придбання наркотичних засобів. У вчиненому розкаявся, просив призначити не суворе покарання.

Допитаний судом обвинувачений ОСОБА_9 своєї вини не визнав та пояснив, що інкримінованого йому злочину не вчиняв. На момент , коли відбувалися ті події, він перебував поблизу місця свого проживання на вул. Щербакова, зустрічався з малознайомою людиною. Під час зустрічі йому зателефонував ОСОБА_8 , почав розповідати про якийсь ланцюжок, потім дзвонили невідомі люди, які теж говорити про ланцюжок. Через деякий час зателефонував слідчий, на вимогу якого він прибув до відділення міліції.

Суд критично ставиться до показань обвинувачених в частині участі ОСОБА_9 у скоєнні грабежу, оскільки вказані показання спростовуються сукупністю інших доказів, безпосередньо досліджених судом під час судового розгляду.

Зокрема, потерпіла ОСОБА_7 показала, що у зазначені у вироку день та час, проходила повз буд. АДРЕСА_3 , на її шиї знаходився золотий ланцюжок. Раптово відчула в шиї різкий біль та зрозуміла, що з неї зірвали ланцюжок. Вона стала кричати, кликати на допомогу. Цілком впевнено стверджує, що нападників було двоє, знаходились на той момент на відстані 1,5 2 метри від неї. ОСОБА_8 після викрадення побіг в арку даного будинку, а ОСОБА_9 побіг в бік станції метро. Її крики почули невідомі хлопці, які на машині під`їхали до арки та затримали там ОСОБА_8 . Вона висунула до останнього вимогу щодо повернення ланцюжка, той почав зі свого телефону дзвонити ОСОБА_9 , який повідомив, що викрадене сховане біля будинку № 13 по вул. Грекова біля сміттєвого баку. Хтось з присутніх пішов до вказаного місця, звідки приніс розірваний ланцюжок. Потерпіла переконана, що ОСОБА_8 не мав можливості сховати викрадене в тому місці, де його було знайдено, оскільки у нього не було часу, щоб добігти до буд. АДРЕСА_4 . Затримали ОСОБА_8 дуже швидко після вчинення обвинуваченими нападу на неї.

Допитаний свідок ОСОБА_11 пояснив суду, що 28.07.2014 він разом з іншими особами сидів в дворі по вул. Щусєва у м. Києва. Бачив двох хлопців, які пробігали недалеко від них. Потім почув крики жінки про те, що у неї викрали ланцюжок. Згодом одного із злочинців спіймали. Підійшла потерпіла та почала вимагати від затриманого, щоб той дзвонив своєму направнику та повернув ланцюжок. Затриманий погодився, подзвонив своєму товаришу, який повідомив, що викрадений ланцюжок захований під червоним сміттєвим відром. Свідок разом із своєю знайомою пішли до вказаного затриманим місця, знайшли ланцюжок та повернули його потерпілій. Свідок безпосередньо чув слова затриманого, який просив свого товариша принести ланцюжок. Затриманий не міг сховати ланцюжок, оскільки це місце знаходиться на значній відстані він місця, де відбувалися усі описані ним події.

Показання потерпілої та свідка ОСОБА_11 як в цілому, так і в окремих деталях підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_12 , який суду повідомив, що він в обідній час 28.07.2014 разом з своїм товаришем їхали на автомобілі вздовж будинку № 6 по вул. Щусєва у м. Києві. У цей час побачили двох чоловіків, які бігли їм назустріч, чули крики жінки. Зрозумівши, що відбулось, щось протиправне, вирішили затримати цих чоловіків. Оскільки свідку було відомо, що вказаний будинок має «П»-образну форму, припустили, що нападники будуть вибігати через арку, де і був згодом затриманий ОСОБА_8 . Свідок стверджує, що нападників було двоє, він пам`ятає їх обличчя, спочатку вони бігли в одну сторону, а потім ОСОБА_9 побіг до перехрестя вулиць Щусєва та О.Теліги.

Відповідно до протоколу огляду від 28.07.2014 слідчим оглянуті два фрагменти золотого ланцюжка, який добровільно виданий потерпілою ОСОБА_7 , що також підтверджує правдивість показань останньої.

Показання обвинуваченого ОСОБА_9 про його непричетність до вчиненого злочину спростовуються проведеним під час досудового розслідування впізнанням, за результатами якого потерпіла вказала на ОСОБА_9 , як на особу, яка приймала участь у вчиненні злочину.

У суду відсутні підстави ставити під сумнів показання потерпілої та свідків, з огляду на їх логічність та послідовність , узгодженість між собою.

Показання обвинувачених суд оцінює як такі, що надані з метою уникнути або пом`якшити покарання за вчинене.

Дії ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за ч.2 ст.186 КК України органом досудового розслідування кваліфіковані правильно, як відкрите викрадення чужого майна, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_8 встановлено, що він притягнутий до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.185, ч.1 ст.309 КК України, щодо яких відбувається судовий розгляд. Перебуває з 17.07.2013 на обліку у лікаря нарколога у зв`язку з психічними та поведінковими розладами внаслідок вживання опіоїдів. На обліку у лікаря психіатра не перебуває.

Обставиною, яка відповідно до ст.66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_8 , є каяття обвинуваченого.

Обставини, які згідно з ст.67 КК обтяжують покарання, судом не встановлені.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_9 встановлено, що останній неодноразово засуджувався за вчинення корисливих злочинів, у тому числі до позбавлення волі.

Інкримінований злочин вчинений ОСОБА_9 у період умовно-дострокового звільнення з місць відбування покарання.

ОСОБА_9 на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Обставини, які відповідно до ст.ст.66, 67 КК України пом`якшують та обтяжують покарання, судом не встановлені.

При призначенні покарання суд у відповідності з ст.65 КК України враховує обставини скоєння злочину, характер та ступінь його суспільної небезпеки, дані, які характеризують обвинувачених.

За сукупністю обставин вчинення злочину, його ступеню тяжкості, даних про особу ОСОБА_8 , суд вважає необхідним та достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів застосування до нього покарання у виді позбавлення волі у межах санкції інкримінованої статті Особливої частини Кримінального кодексу України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 суд також враховує, що останній неодноразово засуджувався за вчинення злочинів корисливого спрямування. Інкримінований злочин вчинений обвинуваченим у період умовно-достроково звільнення.

Сукупність зазначених обставин приводить суд до переконання, що необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_9 та запобігання вчиненню ним нових злочинів є покарання у вигляді позбавлення волі.

У силу ч. 4 ст.81 КК України у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового злочину суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими ст. ст.71, 72 КК України.

Отже, до покарання, яке призначається ОСОБА_9 за даним вироком, за правилами ст.71 КК України належить приєднати не відбуте покарання за вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 19.09.2011.

Під час досудового розслідування процесуальні витрати не понесені. Цивільний позов не заявлений.

Долю речового доказу необхідно вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ч.2 ст.186, ст.65, 71 КК України, ст. ст.373, 374 КПК України, суд -

з а с у д и в :
ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`яти) років.

ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`яти) років.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного ОСОБА_9 покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 19.09.2011 та остаточне покарання ОСОБА_9 визначити у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 3 (три) місяці.

Запобіжний захід ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Строк відбуття призначеного покарання відраховувати з моменту затримання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , тобто з 28 липня 2014 року.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1