УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2007
року апеляційний суд Житомирської області в складі:

головуючого
- судді Крижанівського
В.В.,

суддів Зав"
язу на СМ. та Ткаченка
В.Л.,

з участю
прокурора Руденка
В.І.,

потерпілих ОСОБА_1
та ОСОБА_2.,

захисника ОСОБА_3,

засудженого ОСОБА_4,

розглянув
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі кримінальну справу за
апеляціями прокурора, який брав участь у справі, потерпілих ОСОБА_2., ОСОБА_5 та ОСОБА_1,
адвоката ОСОБА_3 в інтересах засудженого ОСОБА_4 на вирок Радомишльського
районного суду Житомирської області від 10 липня 2007 року, яким

ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, раніше не судимого,

засуджено:

·
за ч.2 ст.286 КК України на 5 років позбавлення волі, з
позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки;

·
за ч.1 ст.135 КК України на 1 рік позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання
більш суворим, визначено ОСОБА_4остаточне покарання у вигляді 5 років
позбавлення волі.

На підставі п.п.б, є ст.1 Закону України «Про амністію»
звільнено ОСОБА_4 від призначеного основного покарання, у вигляді позбавлення
волі.

Запобіжний захід, у вигляді підписки про невиїзд, залишено без змін до
вступу вироку в законну силу.

Справа
№11-615/2007 Головуючий
у суді 1 -ї інстанції Гриб О.С.

Категорія ч.2
ст. 286, ч.1 ст.135 КК України Доповідач
у суді 2-ї інстанції Зав'язуй С.М.

Стягнуто із засудженого ОСОБА_4 судові витрати на *
суму 334 грн. 85 коп., за проведення експертизи.

Стягнуто із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_5 4720 грн. 60 коп. в якості відшкодування за заподіяну матеріальну шкоду та 50
000 грн. в якості відшкодування за заподіяну моральну шкоду.

Стягнуто із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 1889 грн. 80 коп. в якості
відшкодування за заподіяну матеріальну шкоду та 50 000 грн. в якості
відшкодування за заподіяну моральну шкоду.

Заходи забезпечення цивільного позову, у вигляді накладення арешту на майно
засудженого ОСОБА_4, залишено без зміни, до фактичного виконання рішення в частині
відшкодування заподіяної шкоди.

Відповідно до вироку суду першої інстанції ОСОБА_4 засуджено за вчинення
злочинів при наступних обставинах.

24 вересня 2006 року, в 19 годин 15 хвилин на автошляху
Тетерів-Радомишль, на відстані 1400 метрів від повороту на с Березці
Радомишльського району Житомирської області, ОСОБА_4, керуючи автомобілем
"РЕНО Мастєр" державний реєстраційний номер НОМЕР_1,
рухаючись у напрямку м. Радомишль, порушивши п.п. 2.3 (б); 11.1; 12.3; 13.1;
13.3 вимог Правил дорожнього руху України, а саме: не був уважним під час руху,
не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував відповідно на її зміну, не
дотримався безпечних інтервалів з іншими учасниками дорожнього руху, при
виникненні перешкоди не вжив заходів для зменшення швидкості та безпечного
об'їзду перешкоди, не дотримався безпечної дистанції, при об'їзді перешкоди не
дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого скоїв наїзд на велосипедиста
ОСОБА_6, що рухалась згідно вимог Правил Дорожнього руху України по правому
краю проїжджої частини в попутному напрямку, заподіявши потерпілій тілесні
ушкодження у вигляді відкритого перелому кісток лівої гомілки, закритих
переломів лівого стегна, правого плеча, переломів хребта на рівні 5,4 шийних
хребців, 7 шийного та 1 грудного хребців з повним розривом спинного мозку,
переломів ребер зліва 9, 10 з пошкодженням плеври, справа 1-9 по навколо
хребтовій лінії, 1-6 по задньопідпаховій лінії, 1,2,5,6 по навкологрудинній
лінії, переломів кісток та склепіння черепу, розривів серцевої сорочки, лівого шлуночка
серця, дуги аорти, печінки, лівого грудинно-ключичного сполучення, які
відносяться до тяжкого ступеню важкості, що є небезпечними для життя в момент
їх спричинення і знаходяться в прямому причинному зв'язку зі смертю потерпілої.

Після скоєння
вказаного злочину, ОСОБА_4, завідомо
залишив без допомоги
ОСОБА_6, яка перебувала
в

небезпечному
для життя стані, у якій він сам її
поставив, і була

позбавлена
можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок отриманих з вини ОСОБА_4
тілесних ушкоджень, не зупинив транспортний засіб, залишив місце пригоди, не
надавши першої медичної допомоги, та не викликав карету швидкої медичної
допомоги, не повідомив про дорожньо-транспортну пригоду в орган міліції, чим
порушив п.п. 2.10

Ja); (б); (в); (г);
(д) вимог Правил дорожнього руху України.

В апеляції, не оспорюючи фактичні обставини справи, які
суд визнав доведеним, прокурор ставить питання про скасування вироку
Радомишльського районного суду від 10 липня 2007 року щодо ОСОБА_4 та постановлениям нового яким
призначити покарання ОСОБА_4за ст.286 ч.2 КК України 5 років позбавлення волі з
позбавленням права керувати транспортними засобами 3 роки. За ст.135 ч. 1 КК
України -1 рік позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК шляхом поглинання менш
суворого покарання більш суворим остаточно призначити 5 років позбавлення волі
з позбавленням права керувати транспортними засобами на З роки. Звільнити
ОСОБА_4 від основного покарання на підставі ст.1 п.б, є ЗУ «Про амністію» від
19.04.2007 р. Зазначає, що суд при призначенні покарання засудженому порушив
вимоги ст.70 КК України.

В апеляції потерпілі ОСОБА_2 ОСОБА_5 та ОСОБА_1 просять вирок Радомишльського районного суду
Житомирської області суду від 10 липня 2007 року щодо ОСОБА_4 скасувати, а
справу направити на новий судовий розгляд.

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах засудженого ОСОБА_4 в своїй апеляції просить
вирок Радомишльського районного суду Житомирської області суду від 10 липня
2007 року щодо ОСОБА_4 змінити в частині цивільного позову, зменшивши суму
відшкодування моральної шкоди. Вказує на те, що судом не було враховано
матеріальне становище засудженого, те що він є інвалідом 3-ї групи та має на
утриманні неповнолітню дитину.

Заслухавши
доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_4 та його захисника, які просили
задовольнити апеляцію останнього та відмовити в задоволенні апеляції прокурора
та потерпілих, пояснення потерпілих, які просили їх апеляцію задовольнити,
думку прокурора, який підтримав апеляцію прокурора, апеляцію потерпілої просив
задовольнити частково, в задоволенні апеляції захисника засудженого відмовити,
перевіривши матеріали кримінальної справи, обговоривши доводи апеляції,
перевіривши вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.365 КПК
України, апеляційний суд вважає, що апеляції прокурора та потерпілих підлягають
частковому задоволенню, в задоволенні апеляції захисника засудженого слід
відмовити з таких підстав.

Згідно вимог ч.4 ст.277 КПК України, якщо в постанові прокурора про зміну
обвинувачення в суді ставиться питання про застосування кримінального закону,
який передбачає відповідальність за менш тяжкий злочин, чи про зменшення обсягу
обвинувачення, то суд роз'яснює потерпілому його право підтримувати
обвинувачення у раніше „пред'явленому
обсязі.

Відповідно до ч.5 ст.277 КПК України, якщо потерпілий відмовився
підтримувати обвинувачення у раніше пред'явленому обсязі, а також у всіх інших
випадках, суд роз'яснює підсудному, що той буде захищатись в судовому засіданні
від нового обвинувачення, тощо.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 02.07.2004 року
№13 „Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права
потерпілих від злочинів" роз'яснено, що при зміні прокурором обвинувачення
в суді, думка потерпілого щодо нового обвинувачення має бути зафіксована у
протоколі судового засідання.

Згідно протоколу судового засідання, який мається в
матеріалах кримінальної справи (т.2 а.с.102, 106), вище вказаного порядку,
передбаченого кримінально-процесуальним законодавством, суд першої інстанції не
дотримався, чим грубо порушив права потерпілих, а саме: при зміні прокурором
обвинувачення ОСОБА_4з ч.3 на ч.1 ст.135 КК України в судовому засіданні суд не
роз'яснив потерпілим їх право підтримувати обвинувачення у раніше пред'явленому
обсязі та не з'ясував думку потерпілих щодо нового обвинувачення.

Як убачається з вступної частини вироку, де вказано, що ОСОБА_4
обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.286, ч.1 ст.135 КК
України, суд, після зміни прокурором обвинувачення, не з'ясувавши думку
потерпілих, незаконно продовжив провадження по справі вже за новим
обвинуваченням.

Такі порушення судом прав потерпілих є істотними і згідно
п.3 ч.1 ст.367 КПК України є підставою для скасування вироку.

Відповідно ч.2 ст.323 КПК України, суд обґрунтовує вирок лише на тих
доказах, які були розглянуті в судовому засіданні.

Змінюючи
обвинувачення ОСОБА_4прокурор у відповідній постанові від 05.07.2007 року
обґрунтовуючи своє рішення послався на висновки судово-медичної експертизи №1
від 10.01.2007 року. В мотивувальній частині вироку суд також зазначив як доказ
вини засудженого у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.286, ч.1 ст.135 КК
України вище вказаний висновок судово-медичної експертизи. Тоді як згідно
протоколу судового засідання висновок судово-медичної експертизи №1 від
10.01.2007

року (т.1 а.с.173-174) судом не досліджувався, хоча як доказ має суттєве
значення для правильного вирішення справи. За таких обставин, обґрунтування
судом вироку на підставі цього доказу є незаконним.

Відповідно до ч.3 ст.70 КК України до основного покарання призначеного за
сукупністю злочинів, можуть бути приєднані додаткові покарання, призначені
судом за злочини, у вчиненні яких особу було визнано винною.

Призначаючи ОСОБА_4 за сукупністю злочинів остаточне покарання, суд першої
інстанції вимоги ч.3 ст.70 КК України до уваги не взяв, в результаті чого,
безпідставно не приєднав до основного покарання додаткове у вигляді позбавлення
права керувати транспортними засобами, яке було призначене за ч.2 ст.286 КК
України. У зв'язку з цим, суд допустив неправильне застосування кримінального
закону, що згідно ст.ст.367, 371 КПК України є безумовною підставою для
скасування вироку.

З урахуванням сукупності порушень допущених судом першої інстанції,
апеляційний суд вважає, що вирок підлягає скасуванню з направленням
кримінальної справи на новий судовий розгляд.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.365, 366 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляції
прокурора та потерпілих задовольнити частково, апеляцію захисника ОСОБА_3 залишити без задоволення. Вирок
Радомишльського районного суду Житомирської області від 10.07.2007 року
скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд в той же суд, але в
іншому складі.