АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1208/14 Справа № 201/4781/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2014 року м. Дніпропетровськ

11 вересня 2014 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі - ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
потерпілих - ОСОБА_7 , ОСОБА_8
представника потерпілого - ОСОБА_9
захисників - ОСОБА_10 , ОСОБА_11
обвинувачених - ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську матеріали кримінального провадження за апеляціями прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_15 , адвоката ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_13 , адвоката ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 на вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 липня 2014 року.

Цим вироком,
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Запоріжжя, українець, громадянин України, не працюючий, з середньою освітою, має на утриманні малолітню дитину, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:
- 11.04.2012 року Вільнянським районним судом Запорізької області за ч.ч.2, 3 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробувальним терміном 3 роки,
засуджений: - за ч.2 ст.122 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі;
- за ч.2 ст.146 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі;
- за ч.2 ст.189 КК України до покарання у вигляді 6 років позбавлення волі;
На підставі ч.1 ст.70 КК України призначено 6 років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.71 КК України остаточно призначено 6 років 6 місяців позбавлення волі.

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Запоріжжя, українець, громадянин України, з неповною загальною середньою освітою, не працюючий, не одружений, проживаючий за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимий,
засуджений: - за ч.2 ст.122 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі;
- за ч.2 ст.146 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі;
- за ч.2 ст.189 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі;
На підставі ч.1 ст.70 КК України остаточно призначено 5 років позбавлення волі.

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець м. Запоріжжя, українець, громадянин України, з вищою освітою, не працюючий, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, проживаючий за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимий,
засуджений: - за ч.2 ст.122 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі;
- за ч.2 ст.146 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі;
- за ч.2 ст.189 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі;
На підставі ч.1 ст.70 КК України остаточно призначено 5 років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_14 звільнений від відбування покарання з випробуванням, іспитовим строком на 3 роки.
На підставі п.п.2, 3, 4 ст.76 КК України на ОСОБА_14 покладено обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, тричі на місяць з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Стягнуто з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування моральної шкоди 60 000 гривень.
Стягнуто з ОСОБА_13 на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування моральної шкоди 60 000 гривень.
Стягнуто з ОСОБА_14 на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування моральної шкоди 60 000 гривень.
Стягнуто з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування моральної шкоди 40 000 гривень.
Стягнуто з ОСОБА_13 на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування моральної шкоди 40 000 гривень.
Стягнуто з ОСОБА_14 на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування моральної шкоди 40 000 гривень.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 витрати на проведення експертиз по справі у сумі 489 і 1 468,32 гривень.

ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 визнані винними у тому, що 15 жовтня 2013 року ОСОБА_12 , знаходячись у м. Запоріжжі Запорізькій області, у денний час, отримав телефонний дзвінок на мобільний номер телефону № НОМЕР_1 від раніше знайомого ОСОБА_16 , який запропонував йому вчинити корисливий злочин з метою заробітку відносно раніше незнайомого ОСОБА_7 , а саме, викрасти його з метою вимагання грошей і за матеріальну винагороду (викуп) відпустити, а здобутий незаконним шляхом прибуток розподілити між собою, повідомивши при цьому ОСОБА_12 що він, ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , використовуючи засоби телефонного зв`язку будуть безпосередньо керувати його діями під час вчинення злочину, надавати йому вказівки і говорити куди їхати та що робити, на що він дав свою згоду.
В той же день, 15 жовтня 2013 року ОСОБА_12 підшукав серед кола свого спілкування, двох раніше знайомих ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , які за його думкою могли піти на вчинення злочину, та знаходячись у м. Запоріжжя, запропонував їм вчинити злочин - викрасти чоловіка у м. Дніпропетровську з метою вимагання та отримання винагороди, на що ОСОБА_14 та ОСОБА_19 надали свою згоду.
15 жовтня 2013 року ОСОБА_12 , діючи за попередньої змовою у групі осіб разом із ОСОБА_19 і ОСОБА_14 , виконуючи вказівки співучасників ОСОБА_18 та ОСОБА_16 , з метою вчинення злочину проти людини, її викрадення, позбавлення волі з корисливих мотивів і вимагання, приблизно о 20.00 годин на автомобілі «Мерседес Бенс 260 Е», д.н. НОМЕР_2 - НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_14 виїхали з м. Запоріжжя у м. Дніпропетровськ.
По шляху проходження, ОСОБА_12 , підтримуючи телефонний зв`язок із співучасниками ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , які в режимі конференц-зв`язку керували його діями, разом із ОСОБА_14 та ОСОБА_19 приїхав до ресторану «Макдональдс», який розташований на ж/м Підстанція на пр. Гагаріня біля б № 128 у м. Дніпропетровську, де приблизно о 21.30 годині вони зустрілися із раніше незнайомою співучасницею ОСОБА_20 , провадження відносно якої закрито в зв`язку з її смертю, яка діючі відведеній їй ролі надала ОСОБА_12 . ОСОБА_14 і ОСОБА_13 інформацію про об`єкт злочинного посягання - приватного підприємця ОСОБА_7 , а саме, показала його фотокартку і запропонувала проїхати до його будинку АДРЕСА_5 , тобто виступила провідником.
Після чого ОСОБА_14 діючи за попередньою змовою у групі осіб, на автомобілі «Мерседес Бенс 260 Е», д.н. НОМЕР_4 разом із ОСОБА_12 ОСОБА_13 і ОСОБА_20 прослідував по маршруту вказаному останньою. Приблизно о 22.00 годині співучасниця ОСОБА_20 , доводячи свої дії до кінця, повідомила ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та ОСОБА_13 поверх та помер квартири потерпілого ОСОБА_21 та, вийшовши із машини, зникла у невідомому напрямку.
Далі, ОСОБА_12 , реалізовуючи свої злочинні корисливі наміри, діючи згідно відведеній йому ролі при вчиненні злочину, діючи за попередньої змовою в групі осіб, разом із ОСОБА_13 , увійшли у під`їзд будинку АДРЕСА_5 , піднялися на другий поверх до дверей квартири АДРЕСА_6 та почали стукати у двері квартири, кликати ОСОБА_7 , з метою його викрадення, а ОСОБА_14 в цей час, згідно відведеної йому ролі, діючи за попередньої домовленості, знаходився в салоні автомобілю і забезпечував шляхи відступу та надання сигналу тривоги у разі виникнення небезпеки.
Потерпілий ОСОБА_7 , побачивши незнайомих двох осіб, побоюючись за своє життя та здоров`я з квартири не вийшов та двері їм не відкрив.
На стук та шум у під`їзді, які вчиняли ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , намагаючись силою відкрити двері квартири потерпілого ОСОБА_7 вийшли сусіди та почали робити зауваження. Після чого ОСОБА_12 і ОСОБА_13 вийшли з під`їзду будинку. Далі ОСОБА_12 , виконуючи свої функції, зателефонував ОСОБА_16 та повідомив, що їм не вдалося затримати та викрасти потерпілого ОСОБА_7 тому що він не відчинив двері. Співучасник ОСОБА_16 в цей же час, виконуючи свої функції, зателефонував співучаснику ОСОБА_18 і підключив його в режим конференц-зв`язок з ОСОБА_12 , який розповів що не вдалося викрасти потерпілого ОСОБА_7 .
Далі, ОСОБА_18 маючи корисливі наміри, контролюючи вчинення злочину, керуючи діями співучасників, надав вказівки ОСОБА_12 чекати потерпілого ОСОБА_7 біля будинку, а коли він вийде з під`їзду будинку посадити в машину та вивести в інше місто.
Після чого ОСОБА_18 , виконуючи організаторські функції, діючи згідно із розробленим планом зателефонував на номер телефону потерпілого ОСОБА_7 та проявляючи артистизм і витонченість, використовуючи засоби конспірації, представився ім`ям « ОСОБА_22 », та доводячи свої злочинні наміри до кінця під надуманим приводом, дати його довіреним людям, що приїхали 100 гривен на пиво, змусив вийти потерпілого ОСОБА_7 у двір б. 33-В по вул. Дзержинського у м. Дніпропетровську.
Приблизно о 23.00 годині потерпілий ОСОБА_7 вийшов з квартири АДРЕСА_7 , де його зустріли ОСОБА_12 , ОСОБА_14 і ОСОБА_13 , які діючи умисно за попередньою змовою групою осіб, керуючись єдиним умислом спрямованим на незаконне позбавлення волі людини з подальшим її утриманням в корисних цілях, доводячи свої злочинні наміри до кінця, підійшли до потерпілого ОСОБА_7 і нанесли йому кожний не менш ніж по 3 удари кулаками рук по обличчю, голові, тулубу, ребрам. Після чого ОСОБА_12 та співучасник ОСОБА_13 біля 23.05 годин в супереч волі потерпілого ОСОБА_7 примусово усадили його па заднє сидіння в автомобіля «Мерседес Бенс 260 Е», д.н. НОМЕР_5 , яким керував ОСОБА_14 , та повезли у невідомому для потерпілого напрямку. Таким чином ОСОБА_12 та співучасники ОСОБА_23 і ОСОБА_13 у 23.05 годині незаконно позбавили волі потерпілого ОСОБА_24 та викрали його в корисливих цілях, з метою отримання грошового викупу.
Після чого, ОСОБА_14 , керуючи вказаним вище автомобілем, поїхав на виїзд з міста Дніпропетровськ в бік міста Запоріжжя, а ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , сидячи в салоні автомобіля поруч з потерпілим ОСОБА_7 , подавляли його волю до опору, періодично, з метою залякування, спричиняли тілесні ушкоджений та нанесли до зупинки на узбіччі траси «Дніпропетровськ-Загюріжжя», кожен не менш ніж по 3 удари кулаками рук по обличчю і тулубу.
Виїхавши за межі міста Дніпропетровськ, ОСОБА_12 , згідно із попередньою домовленістю, виконуючи свої функції, в телефонному режимі повідомив ОСОБА_16 про успішне викрадення потерпілого ОСОБА_7 , який, в свою чергу, виконуючи свої функції згідно плану, в режимі конференц-зв`язку повідомив про це ОСОБА_25 та ОСОБА_17 .
Після чого ОСОБА_25 перебуваючи із співучасниками злочину ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_12 в телефонному режимі конференц-зв`язок, виказуючи погрози спричинення тілесних ушкоджень, висунув вимоги потерпілому ОСОБА_7 заплатити 50 тисяч доларів США за своє життя і повернення до нормального способу життя, на що останній повідомив, що в нього не має таких грошей. Почувши відмову від потерпілого ОСОБА_7 виконати їх вимоги, співучасник ОСОБА_25 віддав наказ ОСОБА_12 , ОСОБА_14 і ОСОБА_13 спричинити потерпілому ОСОБА_7 тілесні ушкодження, щоб він зрозумів всю вагомість ситуації, що з ним виникла. Виконуючи вказівки ОСОБА_18 , ОСОБА_12 приблизно з 23.30 до 23.45 годин, знаходячись на узбіччі траси «Дніпропетровськ-Запоріжжя» в Дніпропетровській області біля поля, діючи за попередньою змовою у групі осіб, разом із співучасниками ОСОБА_14 і ОСОБА_13 , в цілях залякування, одночасно стали наносити потерпілому ОСОБА_7 удари кулаками рук по обличчю, голові, тулубу, потилиці, ребрам та нанесли у сукупності не менш ніж 30 ударів, чим спричинили останньому тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.
Після чого, ОСОБА_12 знову зателефонував ОСОБА_16 який встановив мобільний конференц-зв`язок із ОСОБА_18 та ОСОБА_17 для сумісного спілкування, і під час телефонної розмови з потерпілим ОСОБА_7 , ОСОБА_18 , здійснюючи на нього психологічний тиск, висунув умови, щоб він, чи його дружина ОСОБА_8 до ранку 16.10.2013 року знайшли та передали йому гроші у сумі 50 тисяч доларів, інакше він його живим не відпустить, на що потерпілий погодився. Після чого потерпілий ОСОБА_7 , перебуваючи в салоні автомобіля «Мерседес Бенс 260 Е», д.н. Т4- НОМЕР_6 , під контролем та наглядом ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та ОСОБА_19 , виконуючи умови ОСОБА_18 , зателефонував своїй дружині ОСОБА_8 та повідомив, що його викрали і викрадачі вимагають грошові кошти в сумі 50 тисяч доларів США за його визволення і попросив знайти ці гроші та передати викрадачам, на що вона погодилась до ранку 16.10.2013 року знайти і передати йому гроші. Через деякий час на мобільний телефон потерпілого ОСОБА_7 зателефонував його брат ОСОБА_26 і попросив передати викрадачам, що збором грошей для його викупу займається він і в разі потреби щоб викрадачі зв`язувались з ним, що потерпілий і передав одразу ж ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та ОСОБА_13 .
Далі ОСОБА_12 , зателефонував ОСОБА_16 , який встановив мобільний конференц-зв`язок із ОСОБА_18 та ОСОБА_17 для сумісного спілкування, і ОСОБА_12 в телефонній співбесіді повідомив, що родичі ОСОБА_7 погодилась виконати їх умови та заплатити за нього викуп і до ранку 16.10.2013 року вони зберуть і передадуть їм 50 тисяч доларів США. Після чого співучасник ОСОБА_18 разом із ОСОБА_16 та ОСОБА_17 надали вказівки ОСОБА_12 вимкнути мобільний телефон потерпілого, продовжувати його утримувати до отримання викупу, виїхати разом із ним в м. Запоріжжя, та чекати його подальших вказівок.
ОСОБА_12 та ОСОБА_14 і ОСОБА_13 , виконуючи вказівки ОСОБА_18 , продовжуючи незаконно утримувати потерпілого ОСОБА_7 в автомобілі «Мерседес Бенс 260 Е», д.н. НОМЕР_2 - НОМЕР_3 з корисливих мотивів, поїхали у м. Запоріжжя та стали чекати привезення родичами потерпілого винагороди.
По шляху руху, а також у м. Запоріжжі в період з 00.10 годин до 15.00 годин 16.10.2013 року ОСОБА_12 під час бесід із ОСОБА_26 , через мобільний телефон потерпілого ОСОБА_7 в його присутності, а також присутності ОСОБА_14 і ОСОБА_13 неодноразово отримував інформацію про те, що він зібрав тільки частку грошей - 10 тисяч доларів США, більш знайти не зможе і просив відпустити за гроші його брата ОСОБА_7 на що ОСОБА_12 не погодився і переслідуючи свої корисливі наміри, направленні па вимагання, вчиняючи злочин повторно, діючи за попередньою змовою у групі осіб повідомив ОСОБА_26 , що це їх не влаштовує і висунув вимоги шукати другу частину грошей, інакше вони більш не побачать ОСОБА_7 , що потерпілий сприйняв як погрозу його вбивства.
Незаконне викрадення та позбавлення волі потерпілого ОСОБА_7 з корисливих мотивів за попередньої змовою групою осіб ОСОБА_12 , ОСОБА_14 і ОСОБА_13 відбувалося протягом тривалого часу з 23.00 годин 15.10.2013 року до 15.00 годин 16.10.2013 року, до того часу поки їх не затримали співробітники міліції в автомобілі «Мерседес Бенц 260 Е», д.н. Т4 - НОМЕР_3 , у м. Запоріжжі.

В апеляціях:

Прокурором ставиться питання про скасування вироку відносно ОСОБА_14 та постановлення нового вироку, яким призначити ОСОБА_14 покарання за ч.2 ст.122 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі, за ч.2 ст.146 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі, за ч.2 ст.189 КК України у вигляді 6 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України остаточно визначити 6 років позбавлення волі. Суд не дав оцінки тяжкості кримінальних правопорушень, ступеню суспільної небезпеки діянь, особи обвинуваченого, його відношення до вчиненого, тому, що ОСОБА_14 не приймав мір до відшкодування шкоди, не жалкував про те, що сталося, суспільно корисною працею не займається, не має законного джерела доходу, на ґрунті чого і скоїв злочин проти власності.

Адвокат ОСОБА_27 просить змінити вирок відносно ОСОБА_13 , застосувавши положення ст.75 КК України, звільнити його від відбування покарання з випробуванням та зменшити розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню потерпілим.
Суд не врахував ряду обставин, пом`якшуючих покарання часткового добровільного відшкодування шкоди, активного сприяння слідству у розкритті злочину, повного визнання вини, позитивних характеристик ОСОБА_13 , який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.
Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди суд не врахував що за злочин відносно родини ОСОБА_28 притягнуті ще чотири особи, які його і організували, відносно яких кримінальне провадження виділене в окреме провадження. В позовних заявах та у суді позивачі не надали жодних доказів в обґрунтування розміру моральної шкоди. Суд не врахував матеріального стану відповідачів, не дав оцінки ступеню моральних страждань потерпілих, не обґрунтував свої висновки в цій частині.

Адвокат ОСОБА_29 просить змінити вирок відносно ОСОБА_12 , пом`якшивши йому покарання до 5 років 6 місяців позбавлення волі та зменшити розмір моральної шкоди, стягнутої з ОСОБА_12 на користь потерпілого ОСОБА_7 до 10 000 гривень, а на користь потерпілої ОСОБА_30 до 5 000 гривень. Посилається на те, що ОСОБА_12 повністю визнав вину та щиросердно розкаявся, сприяв розкриттю злочинів, прийняв мір до відшкодування шкоди, має на утриманні дитину. Рішення суду у частині відшкодування моральної шкоди не мотивовано, розмір її не підтверджений дослідженими у суді доказами та явно завищений.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляцію частково, просив призначити ОСОБА_14 покарання за ч.2 ст.122 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі, за ч.2 ст.146 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі, за ч.2 ст.189 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі. На підставі ст.70 КК України остаточно визначити 5 років позбавлення волі, а у решті частини вирок відносно ОСОБА_14 і у цілому відносно ОСОБА_12 і ОСОБА_13 залишити без змін, потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , а також їх представника ОСОБА_9 , які не підтримали апеляцію прокурора та заперечували проти апеляцій захисників, просили залишити вирок в цілому без змін, адвокатів ОСОБА_10 , ОСОБА_27 , які підтримали свої апеляції та заперечували проти апеляції прокурора, обвинувачених ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , які підтримали апеляції захисників, заперечували проти апеляції прокурора, обвинуваченого ОСОБА_14 , який просив залишити вирок відносно нього без змін та підтримав апеляції захисників, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляцій, колегія вважає апеляції такими, що не підлягають задоволенню.

Висновки суду про винність обвинувачених у скоєнні вказаних кримінальних правопорушень, кваліфікація їх дій, ґрунтуються на досліджених у судовому засіданні доказах та не оскаржуються.

Покарання обвинуваченим ОСОБА_12 і ОСОБА_13 призначено із дотриманням вимог ст.65 КК України і підстав вважати його надто суворим немає. Суд врахував те, що вони скоїли тяжке кримінальне правопорушення, а також, кримінальні правопорушення, які відносяться до категорії середньої тяжкості, врахував усі дані про особу, те, що ОСОБА_12 вже притягався до кримінальної відповідальності та скоїв нові кримінальні правопорушення у період іспитового строку, врахував усі обставини, як обтяжуючи, так і пом`якшуючи покарання та обґрунтовано призначив кожному покарання у вигляді реального позбавлення волі.

Що ж стосується доводів апеляцій про зменшення розміру моральної шкоди, стягнутої на користь потерпілих, то в цій частині, на думку колегії, вирок слід залишити без змін. Суд обґрунтовано дійшов висновку про спричинення потерпілим моральної шкоди, яка відобразилася у нанесенні тілесних ушкоджень, у душевних стражданнях, хвилюваннях, порушенні їх нормального образу життя та оцінив моральну шкоду у вказаному розмірі з засад розумності, виваженості та справедливості. Підстав до зменшення розміру моральної шкоди, з урахуванням усіх обставин справи, колегія не вбачає.

При призначенні покарання ОСОБА_14 суд також врахував тяжкість скоєного, обставини справи, усі обставини, як обтяжуючи, так і пом`якшуючи покарання, особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання та попередньої роботи, має на утриманні двох малолітніх дітей, батьків пенсіонерів, які обидва онкохворі (т.8 а.с.89-94), частково відшкодував шкоду.
З урахуванням цих даних, а також пояснень потерпілого ОСОБА_7 у судовому засіданні про другорядну роль ОСОБА_14 у кримінальному правопорушенні відносно нього, того, що ОСОБА_14 на теперішній час повністю відшкодована моральна шкода, стягнута з нього на користь потерпілих і вони не мають до ОСОБА_14 ніяких претензій, того, що ОСОБА_14 після звільнення з під варти влаштувався на роботу та позитивно характеризується за місцем нової роботи, визнає повністю вину та щиросердно розкаявся у скоєному, колегія вважає правильним висновок суду про можливість виправлення ОСОБА_14 без ізоляції від суспільства та застосування до нього положень ст.ст.75, 76 КК України обґрунтованим.

У зв`язку з викладеним, керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А:

Апеляції прокурора у кримінальному провадженні адвокатів ОСОБА_11 , ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 липня 2014 року відносно ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , - залишити без змін.

Судді: