Справа №1-622/07
ВИРОК

ІМЕНЕМУКРАЇНИ

3 липня 2007 року Рівненський міський суд Рівненської області

в особі судді Панас О.В.

при секретарі Жилінській
О.М.

з участю прокурора Харечко О.П.

захисника ОСОБА_2. Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне кримінальну справу про обвинувачення

Неповнолітнього ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Рівне
, Рівненської області, українця,
громадянина України,
неодруженого, з освітою 4
класи, не судимого, проживаючого:
АДРЕСА_1 в скоєнні злочину,
передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,

встановив:

28 січня 2007 року, близько 19.00 год, ОСОБА_1 перебуваючи в
комп'ютерному клубі, що розміщений в
приміщенні гуртожитку по вул. О.Дундича,
3-а в м. Рівне, з корисливих
мотивів, маючи умисел на відкрите
викрадення чужого майна, шляхом
застосування насильства, яке не є
небезпечним для життя чи здоров'я потерпілого,
відкрито заволодів мобільним телефоном „Самсунг Х-210" вартістю 499
грн., сім-карткорю оператора
„Білан" вартістю 30 грн., ремінцем
до телефону вартістю 10 грн., та купюрою
номіналом 1 грн.. Всього заволодів майном,
яке належало неповнолітньому ОСОБА_3
на загальну суму 540 грн.

У судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 свою вину визнав повністю і
повідомив, що він дійсно скоїв злочин
при вищезазначених обставинах. Пояснив,
що 28.01.2007р. він приїхав в м. Рівне,
близько 19.00 год.
перебував в комп'ютерному клубі в приміщенні гуртожитку
по вул. О.Дундича, 3-а. Пізніше, завдавши удару рукою в груди вихватив з руку
ОСОБА_3 мобільний телефон „Самсунг Х-210" вартістю 499 грн. з сім-карткорю
оператора „Білан" вартістю 30 грн.,
ремінцем до телефону вартістю 10 грн.,
та забрав з кишені 2 грн.. Завдані збитки відшкодував добровільно. В скоєному щиро
розкаюється. Просив суворо не карати.

У зв'язку з тим, що учасники
судового розгляду не оспорюють фактичні обставини справи, суд вважає за можливе визнати дослідження
доказів щодо цих обставин недоцільним.
При цьому дані факти вважаються дослідженими та встановленими в судовому
засіданні, оскільки сторони
вважають, що фактичні обставини справи
доведені наявними у справі доказами, які
не потребують дослідження в ході судового розгляду справи. При цьому суд
переконався у тому, що підсудний
правильно розуміє зміст всіх обставин справи,
які б підлягали доказуванню і ним не заперечуються, сумніву у добровільності та істинності його
позицій немає. Підсудному роз'яснено, що
він при відмові від дослідження доказів щодо фактичних обставин справи буде
позбавлений можливості оспорювати їх в апеляційному порядку. Усвідомивши
це, підсудний настояв на істинності
своєї позиції у визнанні вини і викладених обставин справи.

Таким чином, вина підсудного у
вчиненні злочину знайшла своє підтвердження в суді.

Злочинні дії підсудного ОСОБА_1 досудовим слідством правильно кваліфіковані
за ч.2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров'я
потерпілого.

При обранні виду та міри покарання підсудному ОСОБА_1 суд враховує суспільну
небезпеку вчиненого злочину, особу
підсудного.

Так, суд враховує, що ОСОБА_1 скоїв тяжкий злочин, за місцем проживання характеризується
посередньо, не навчається.

До обставин, які пом'якшують
покарання суд відносить щире каяття,
активне сприяння розкриттю злочину,
вчинення злочину неповнолітнім,
добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які обтяжують покарання
підсудного судом не встановлено.

За таких обставин суд рахує, що
виправлення та запобігання вчиненню підсудним злочинів можливе без відбування
покарання з застосуванням звільнення від відбування покарання з випробуванням
та покладенням на матір підсудного обов'язку щодо нагляду за засудженим та
проведення з ним виховної роботи.

Оцінюючи в сукупності обставини справи,
пом'якшуючі покарання обставини з урахуванням особи винної, суд вважає що вони істотно знижують ступінь
тяжкості вчиненого злочину і є підстави для застосування ст. 69
КК України з призначенням покарання,
нижче від найнижчої межі,
встановленої в санкції ч.2 ст.
186 КК України.

Судових витрат по справі немає.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Речові докази відсутні.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст.
323, 324 КПК України, суд, -

засудив:

Неповнолітнього ОСОБА_1 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України і призначити йому
покарання з застосуванням ст. 69 КК
України - у вигляді трьох років позбавлення волі.

Застосувати до підсудного ст. 104 КК України звільнити від відбування
покарання з випробуванням, встановити
іспитовий строк - один рік .

На підставі ст. 76 КК України
покласти на такі обов'язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання
без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти органи кримінально-виконавчої
системи про зміну місця проживання,
навчання; періодично з'являтися для реєстрації в органи
кримінально-виконавчої системи.

На підставі ч.4 ст. 104 КК України
покласти на ОСОБА_4 обов'язок щодо нагляду за засудженим та проведення з ним
виховної роботи.

Запобіжний захід - підписку про невиїзд,
залишили до набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржений протягом п'ятнадцяти діб з моменту
проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому
копії вироку до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський
суд.