Справа № 373/1329/15-к
У Х В А Л А
25 червня 2015 року м. Переяслав-Хмельницький
Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області

під головуванням судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3

представник потерпілої особи ОСОБА_4

обвинувачена ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні угоди про примирення у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -

встановив:

Обвинувачена у судовому засіданні заявила про укладення із потерпілою особою, а також заявником угод про примирення. Примірники угод подала судові для їх затвердження.

Судом виконані вимоги, передбачені ст.473 КПК України, а також роз`яснені положення ст.ст. 394, 424, 471, 474 КПК України.

Прокурор заперечив щодо затвердження угод, зважаючи на те, що вони не відповідають вимогам, передбаченим ст. 471 КПК України.

Стаття 471 КПК України передбачає, що в угоді про примирення зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, строк її відшкодування чи перелік дій, не пов`язаних з відшкодуванням шкоди, які підозрюваний чи обвинувачений зобов`язані вчинити на користь потерпілого, строк їх вчинення, узгоджене покарання та згода сторін на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.

Пункт 1 частини 7 ст. 474 КПК України встановлює, що суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди;

Досліджуючи зміст зазначених угод судом встановлено, що угода про примирення від 12.06.2015, укладена між обвинуваченою та ОСОБА_4 , як фізичною особою, яка подала заяву про вчинення злочину, не підлягає затвердженню оскільки ОСОБА_4 не є потерпілою у цьому кримінальному провадженні, а представляє інтереси потерпілої особи ТОВ «Оптимус плюс».

Крім того, зміст угоди не відповідає вимогам, передбаченим ст. 471 КПК України, у частині не зазначення: формулювання обвинувачення; істотних обставин; розміру завданої правопорушенням шкоди, обставин її відшкодування чи невідшкодування; узгодженого покарання чи звільнення від його відбування; наслідків укладення та затвердження угоди, передбачених ст.473 КПК України; наслідків невиконання угоди.

Угода про примирення від 12.06.2015, укладена між обвинуваченою та директором ТОВ «Оптимус плюс» ОСОБА_6 також не відповідає вимогам ст. 471 КПК України. Зокрема, в угоді не зазначені: формулювання обвинувачення; істотні обставини; розмір завданої правопорушенням шкоди, обставини її відшкодування чи невідшкодування; узгоджене покарання чи звільнення від його відбування; наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України; наслідки невиконання угоди.

Також, судом встановлено, що в угодах висловлено прохання про звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням, однак, зазначене прохання не узгоджується із приписами ст. 46 КК України, яка передбачає звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим лише у зв`язку із вчиненням вперше особою злочину невеликої тяжкості або необережного злочину середньої тяжкості.

Відповідно до положень ч.1 ст.185 та ст.12 КК України інкримінований обвинуваченій злочин є умисним злочином середньої тяжкості.

Зважаючи на вищевикладене, на підставі ст.ст.12, 46, ч.1 ст.185 КК України, керуючись ст.ст.471, 474 КПК України, суд
ухвалив:

Відмовити в затвердженні угоди про примирення від 12.06.2015, укладеної між обвинуваченою ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

Відмовити в затвердженні угоди про примирення від 12.06.2015, укладеної між обвинуваченою ОСОБА_5 та директором ТОВ «Оптимус плюс» ОСОБА_6 .

Ухвала оскарженню не підлягає

Суддя