Справа № 296/4777/14-к
Вирок
Іменем України
26 травня 2015 року м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира в складі :

головуючого ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродж. м. Житомира, гр-на України, одруженого, з вищою освітою, не працюючого, військовозобов`язаного, зареєстр. та прож. АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ч. 2 ст. 368, ч.3 ст. 15, ч.1 ст. 190, ч.1 ст. 364 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до наказу №1414/6 від 09.12.2013 р., виданого Головним управлінням юстиції в Житомирській області, ОСОБА_5 призначено на посаду державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції, із збереженням 13-го рангу державного службовця, посада якого згідно ст. 25 Закону України «Про державну службу», віднесена до сьомої категорії посад.

Крім того, на підставі розпорядження начальника Корольовського ВДВС Житомирського управління юстиції №80 від 09.12.2013 р., на ОСОБА_5 покладено обов`язки щодо вжиття заходів, спрямованих на примусове виконання рішення суду по виконавчому провадженні №31994119 за фактом стягнення боргу на користь держави в сумі 39091 грн. 97 коп. з боржника ОСОБА_7 .

Діючи відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку, здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами.

ОСОБА_8 , будучи службовою особою, діючи умисно, з корисливих мотивів, використовуючи своє службове становище всупереч інтересам служби, 24 січня 2014 року одержав від ОСОБА_4 неправомірну вигоду в розмірі 1600 гривень за вчинення дій, пов`язаних з використанням свого службового становища за наступних обставин.

Так, в ході здійснення своїх службових обов`язків, зокрема щодо вжиття заходів, спрямованих на примусове виконання рішення суду по виконавчому проваджені №31994119, у ОСОБА_9 виник злочинний умисел, направлений на одержання неправомірної вигоди за вчинення в інтересах ОСОБА_10 дій, пов`язаних з передачею останньому на відповідальне зберігання автомобіля марки «IVECO», моделі «35С», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який вилучено у нього 26.06.2013 по виконавчому провадженні №31994119.

Перебуваючи на посаді державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції, будучи державним службовцем, ОСОБА_8 , з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на одержання неправомірної вигоди за вчинення в інтересах ОСОБА_10 дій з використанням наданого службового становища, 26 грудня 2013 р. повідомив ОСОБА_11 , який до нього звернувся з проханням про передачу на відповідальне зберігання йому автомобіля марки «IVECO», моделі «35С», реєстраційний номер НОМЕР_1 , про те, що позитивне вирішення даного питання можливо лише за умови надання йому неправомірної вигоди, тим самим дав підстави ОСОБА_12 вважати, що отримати автомобіль на відповідальне зберігання він зможе лише за умови надання ОСОБА_13 неправомірної вигоди.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на одержання неправомірної вигоди за вчинення в інтересах ОСОБА_10 дій щодо передачі автомобіля марки «IVECO», моделі «35С», реєстраційний номер НОМЕР_1 , вилученого по виконавчому провадженню №31994119, на відповідальне зберігання, діючи умисно, з корисливих мотивів всупереч -інтересам служби, 24 січня 2014 року, близько 16 години 10 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи в автомобілі ОСОБА_14 марки «Daewoo» моделі «Lanos, н. з. НОМЕР_2 , по вул. Г.Потапова, 1, м. Житомира поряд із супермаркетом « Еко-маркет», одержав від ОСОБА_15 частину обумовленої раніше неправомірної вигоди у сумі 1600 гривень.

Крім цього, в ході здійснення своїх службових обов`язків, зокрема щодо вжиття заходів, спрямованих на примусове виконання рішення суду по виконавчому провадженні №31994119, у ОСОБА_9 виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, а саме грошовими коштами ОСОБА_10 під приводом їх сплати останнім начебто в рахунок витрат, що здійснені в межах виконавчого провадження, за зберігання з 26.06.2013 по 28.08.2013 на стоянці, що у м. Летичеві, Хмельницької області, автомобіля марки «IVECO», моделі «35С», реєстраційний номер НОМЕР_1 , вилученого по виконавчому провадженню №31994119, шляхом замовчування факту сплати за вказану послугу іншою особою, яка не висунула будь-яких матеріальних вимог.

В подальшому ОСОБА_8 , займаючи посаду державного виконавця Корольовського ВДВС Житомирського міського управління юстиції, будучи службовою особою, використовуючи своє службове становище всупереч інтересам служби, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, діючи умисно з корисливих мотивів та з метою протиправного заволодіння чужим майном шляхом обману, а саме грошовими коштами ОСОБА_10 , під приводом необхідності їх сплати ОСОБА_16 в рахунок витрат, що начебто здійснені працівниками Корольовського ВДВС Житомирського міського управління юстиції, шляхом замовчування факту сплати за вказану послугу іншою особою, яка не висунула, будь-яких матеріальних вимог, в період з 23 січня по 03 лютого 2014 року, перебуваючи в м. Житомирі, повідомляв ОСОБА_4 , маючи намір ввести останнього в оману, завідомо неправдиві відомості, щодо необхідності сплати ним понесених витрат працівниками Корольовського ВДВС Житомирського міського управління юстиції в сумі 2800 гривень за зберігання вище вказаного автомобіля на стоянці, що в м. Летичеві, Хмельницької області, чим підірвав престиж та авторитет органу державної влади в особі Корольовського ВДВС Житомирського міського управління юстиції, а також порушив охоронювані законом права власника майна, яким є ОСОБА_4 , щодо передачі на відповідальне зберігання його транспортного засобу.

Однак свій злочинний умисел не довів до кінця тобто не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки 03.02.2014 р. ОСОБА_13 стало відомо про звернення ОСОБА_4 до правоохоронних органів з приводу його неправомірних дій.

Обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину не визнав повністю та в судовому засіданні показав наступне.

Так, обвинувачений показав, що він з 09.12.2013 року працював на посаді держаного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції. Ще до того, як було видано наказ про прийняття його на роботу до нього звернувся громадянин Тушинський і пояснив, що він за дорученням придбав автомобіль «IVECO» у громадянки ОСОБА_17 . Однак, коли він ( ОСОБА_18 ), керував вказаним автомобілем у Хмельницькій області, його було зупинено працівниками ДАІ та вилучено автомобіль. На даний час автомобіль зберігається в інших осіб і знаходиться під арештом, так як у виконавчій службі Корольовського району перебуває на виконанні провадження про стягнення сум податкової заборгованості з ОСОБА_19 . Автомобіль арештовано з метою його реалізації для погашення боргів ОСОБА_19 . Тушинський попросив надалі його (обвинуваченого) допомогти у передачі автомобіля на збереження саме йому, так як за автомобіль він ОСОБА_20 сплатив певну суму коштів, але просто не переоформив автомобіль офіційно на себе.

Приступивши до виконання обов`язків державного виконавця він (обвинувачений) отримав на виконання виконавче провадження про стягнення сум податкової заборгованості з ОСОБА_19 . У виконавчому провадженні була заява ОСОБА_20 , що вона дійсно продала за певну суму коштів автомобіль Тушинському. Однак вони не оформили купівлю-продаж автомобіля, а вона лише видала доручення Тушинському, із змісту виконавчого провадження він побачив, що дійсно автомобіль перебуває по договору на збереженні у громадянина Галяги, що автомобіль зберігається у Житомирі і раніше був на збереженні у Хмельницьку. За збереження автомобіля у Хмельницьку сплачено певні кошти. Також по виконавчому провадженню залишалась не погашеною певна сума коштів, що була еквівалентна 1 тис. доларів США, або 8 тис. грн. оскільки відповідно положень та практики, що склалась під час виконання проваджень, можлива зміна зберігача майна шляхом передачі від однієї особи до іншої. Він подумав, що можливо змінити зберігача автомобіля із ОСОБА_21 на Тушинського. Однак, для того, щоб ОСОБА_21 погодився відмовитись від збереження автомобіля, необхідно було повернути йому кошти, які він сплатив за збереження автомобіля. Тому при повторній зустрічі пояснив ОСОБА_18 , що необхідно повернути кошти, що були сплачені ОСОБА_21 за збереження автомобіля, а також сплатити кошти за борг ОСОБА_20 . Ніяких коштів для себе він (обвинувачений) від ОСОБА_18 не вимагав і не отримував.

Свою винуватість не визнає повністю, оскільки ніякого умислу на отримання неправомірної вимоги від ОСОБА_18 він не мав, а намагався вплинути на нього з метою погашення боргу з боку ОСОБА_20 . До повернення автомобіля не мав ніяких процесуальних можливостей, оскільки від нього це не залежало. Від ОСОБА_18 ніяких грошей не отримував.

Винуватість обвинуваченого повністю підтверджується :

- показаннями потерпілого ОСОБА_4 , який показав, що у 2010 році він придбав у ОСОБА_22 автомобіль «ІVЕСО», моделі «35С», реєстраційний номер НОМЕР_3 , за 16 тис. дол. США, про що вони склали розписку. Оскільки грошей на переоформлення автомобіля на той час не було, то автомобіль на себе він не переоформив, але у ДАІ разом із ОСОБА_20 оформив тимчасовий реєстраційний талон на своє ім`я. Спочатку даним автомобілем користувався без перешкод, але влітку 2013 року у м. Летичеві, Хмельницької області був зупинений працівниками ДА1, які пояснили, що даний автомобіль перебуває у розшуку у зв`язку із чим вони зобов`язані його вилучити. Вилучений автомобіль було залишено на штраф майданчику у м. Летичів. Після чого, у м. Житомирі звернувся до державної виконавчої служби та дізнався, що дане виконавче провадження перебуває у ОСОБА_23 , У подальшому разом із ОСОБА_24 та ще двома чоловіками вони переганяли даний автомобіль до м. Житомира. Через деякий час коли ОСОБА_4 вирішив забрати даний автомобіль на відповідальне зберігання, то зателефонував ОСОБА_24 , однак останній повідомив, що дане провадження вже перебуває па виконанні у іншого працівника, а саме ОСОБА_5 та дав його номер мобільного телефону. Після чого, зателефонувавши ОСОБА_5 вони домовились про зустріч. Під час зустрічі ОСОБА_5 одразу повідомив, що за повернення даного автомобіля необхідно буде сплатити кошти в сумі 1000 дол. США та суму за перебування автомобіля на штраф майданчику у м. Летичеві. Зрозумівши, що дані дії ОСОБА_25 спрямовані на отримання неправомірної вигоди, тому одразу звернувся до СБУ. У подальшому під контролем працівників СБУ передав ОСОБА_25 частину грошових коштів в сумі 1600 грн., на автостоянці поблизу «Еко-маркета», що розташований в. Житомирі по вул. Г. Потапова. Потім ОСОБА_25 пропав і тому друга частина грошей не передавалась;

- показаннями свідка ОСОБА_22 , яка в суді повністю підтвердила показання потерпілого ОСОБА_4 та, зокрема, показала, що коли вона звернулась до Корольовського відділу ДВС, щоб дізнатись, яким чином можна повернути автомобіль, який на той час знаходився на штрафмайданчику та фактично належав потерпілому по даному кримінальному провадженню, то працівник вказаного відділу ДВС ОСОБА_5 повідомив її (свідка), що за повернення даного автомобіля Тушинському тому буде необхідно буде йому ( ОСОБА_25 ) неправомірну вигоду, але суми даної неправомірної винагороди вона не пам`ятає, оскільки до факту її передачі відношення не мала;

- показаннями свідків ОСОБА_26 та ОСОБА_27 , які показали, що вони були присутніми в якості понятих під час помічення та вручення помічених грошей гр-ну ОСОБА_4 ;

- показаннями свідка ОСОБА_28 , який в суді показав, що у 2013 році він працював у компанії «Украспецтогргруп», у якої був укладений договір із ДВС про зберігання арештованого майна. Восени 2013 року до нього зателефонував державний виконавиць Рисіч та попросив поїхати до м. Летичева щоб забрати арештоване авто. Поїхали вони разом із Рисічем, власником автомобіля та знайомим ОСОБА_29 . Приїхавши на місце, охоронець стоянки показав квитанцію на оплачу за перебування вказаного автомобіля на стоянці. Після чого вони поїхали в банк, де ним були сплачені дані кошти. У подальшому даний автомобіль перегнали до м. Житомира;

- показаннями свідка ОСОБА_30 , який показав, що в 2013 року він разом із ОСОБА_28 , державним виконавцем та власником автомобіля їздили до м. Летичів за автомобілем «ІVЕСО». Приїхавши на місце охоронець стоянки показав квитанцію на оплату за перебування вказаного автомобіля па стоянці. У подальшому вони поїхали до банку та ОСОБА_28 заплатив кошти за перебування автомобіля на штрафмайданчику. Після чого даний автомобіль перегнали до м. Житомира;

- показаннями свідків ОСОБА_31 та ОСОБА_23 (працівників Корольовського ВДВС Житомирського МУЮ), які в суді показали про те, що на час вчинення інкримінованих злочинів, виконавчим провадженням щодо стягнення грошових коштів з гр-ки ОСОБА_22 знаходилось у провадженні державного виконавця ОСОБА_5 ;

- копією тимчасового реєстраційного талону на право керування автомобілем «IVECO», моделі «35С», реєстраційний номер НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 ;

- копією розписки ОСОБА_22 про отримання від ОСОБА_4 за вказаний вище автомобіль «IVECO», моделі «35С», реєстраційний номер НОМЕР_1 16 тис. доларів США;

- копією постанови державного виконавця Корольовського ВДВС Житомирського МУЮ ОСОБА_32 від 05.03.2013 р. про арешт майна боржника ОСОБА_7 та оголошення заборони на його відчуження автомобіля марки «IVECO», моделі «35С», реєстраційний номер НОМЕР_1 ;

- копією нотаріально посвідченої довіреності від 23.05.2005 року (без обмеженого строку дії), якою ОСОБА_7 надає повноваження представляти її інтереси у всіх органах державної влади ОСОБА_4 ;

- копією постанови державного виконавця Корольовського ВДВС Житомирського МУЮ ОСОБА_32 від 05.03.2013 р. про розшук майна боржника ОСОБА_22 , в тому числі автомобіля «IVECO», моделі «35С», реєстраційний номер НОМЕР_1 ;

- копію постанови державного виконавця Корольовського ВДВС Житомирського МУЮ ОСОБА_23 від 28.08.2013 р. про припинення розшуку транспортного засобу в зв`язку з його затриманням в м. Летичів Вінницької області;

- копією ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2013 року про розстрочку виконання судового рішення від 10.02.2011 року про стягнення з ОСОБА_7 29091,97 грн. по березень 2014 року у рівних частинах;

- довідкою управління Нацбанку України в Житомирській області від 17.02.2014 р. про курс гривні до долара на час вчинення обвинуваченим неправомірних дій;

- протоколом про результати контролю за вчиненням злочину від 25.01.2014 р., згідно якого ОСОБА_4 було вручено 1600 грн., які в подальшому були передані ОСОБА_5 ;

- протоколом за результатом проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 25.01.2014 р., з якого вбачається, що 24 січня 2014 року гр-н ОСОБА_4 неодноразово спілкувався за телефоном з обвинуваченим ОСОБА_5 та домовився з ним про зустріч поблизу будинку №1 по вул. Г.Потапова в м.Житомирі, де в автомобілі марки «Ланос Сенс» держ. номер НОМЕР_4 передав останньому гроші в сумі 1600 грн.;

- протоколом про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 07.02.2014 року, з якого вбачається, що в період часу з 23.01.2014 року по 03.02.2014 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 неодноразово спілкувались за телефоном з приволу можливості передачі Тушинському на відповідальне зберігання автомобіля «IVECO», моделі «35С», реєстраційний номер НОМЕР_1 ;

- протоколом обшуку від 06.02.2014 р., згідно якого що оглянуто службовий кабінет № 8, де працює ОСОБА_5 що знаходиться в приміщенні Корольовського ВДВС в Житомирській області;

- протоколом огляду місця події від 06.02.2014 р., згідно якого було оглянуто системний блок, що розташований в каб. № 8 по вул. Довженка, 64 в м. Житомирі та яким у своїй роботі користувався ОСОБА_5 ;

- протоколом тимчасового доступу до речей та документів від 06.02.2014 року, з якого вбачається, що на підставі ухвали слідчого судді у приміщенні Корольовського ВДВС Житомирського МУЮ, було оглянуто та знято копії з виконавчого провадження № ВП 31994119;

- актами прийому-передачі виконавчих проваджень від 28.11.2013 року, з якого вбачається, що на час вчинення інкримінованих злочинів дане виконавче провадження на виконанні перебувало у ОСОБА_5 ;

- копією наказу № 1414/6 від 09.12.2013 року, згідно якого з 09 грудня 2013 року ОСОБА_5 був призначений на посаду державного виконавця Корольовського ВДВС Житомирського МУЮ.

Оцінивши викладені докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Так, під час з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами в суді було встановлено, що обвинувачений зустрічався із Тушинським ще до того, як приступив до виконання обов`язків державного виконавця Корольовського ВДВС Житомирського МУЮ, де з`ясовував обставини щодо затримання автомобіля «IVECO», моделі «35С», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Будучи державним виконавцем, у провадженні якого знаходилось саме це виконавче провадження, багаторазово телефонував Тушинському та отримував від нього вхідні дзвінки, де з`ясовував саме обставини можливості передачі Тушинському для відповідального зберігання зазначеного вище автомобіля. Факт передачі обвинуваченому грошей на суму 1600 грн повністю підтверджується зазначеними вище доказами. Вказані грошові кошти вилучені у обвинуваченого не були. Також судом було встановлено, що грошові кошти на суму 1600 грн., які за показаннями обвинуваченого, повинні бути спрямовані на погашення заборгованості ОСОБА_20 та витрат на зберігання автомобіля не були зараховані на відповідний рахунок виконавчого провадження, а залишились у обвинуваченого. Також з показань Тушинського вбачається, що обвинуваченим не було запропоновано йому сплатити вказані кошти на відповідний рахунок, а він повинен був їх передати саме обвинуваченому.

На підставі викладеного суд вважає винуватість обвинуваченого доведеною повністю та кваліфікує його дії :

- за ч.2 ст. 368 КК України (в редакції Закону № 222-VII від 18.04.2013 року), як умисні дії, вчинені службовою особою, які виразились в одержанні для себе неправомірної вигоди за вчинення в інтересах того, хто дає неправомірну вигоду, дій з використанням свого службового становища;

- за ч.3 ст. 15, ч.1 ст. 190 КК України як умисні дії, які виразились у незакінченому замаху на заволодіння чужим майном шляхом обману;

- за ч. 1 ст. 364 КК України (в редакції Закону №3207-17 від 07.04.2011 року), як умисні дії, які виразились у зловживанні своїм службовим становищем, тобто умисному, з корисливих мотивів використанні службовою особою свого службового становища в супереч інтересів служби, які завдали істотної шкоди державним інтересам у вигляді підриву престижу та авторитету органу державної влади в особі Корольовського ВДВС Житомирського міського управління юстиції та порушили охоронювані законом права потерпілого щодо передачі на відповідальне зберігання належного йому транспортного засобу.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Злочин, передбачений ч. 2 ст. 368 КК України, є злочином середньої тяжкості, за ч.3 ст. 15, ч.1 ст. 190 КК України є злочином середньої тяжкості, за ч. 1 ст. 364 КК України, є злочином невеликої тяжкості.

Обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується позитивно, на даний час не працює, має на утримання одну н/л дитину.

Обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченому по справі не встановлені.

Відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання , необхідне й достатнє для її виправлення та попередження інших злочинів.

На підставі викладеного та враховуючи, що обвинувачений характеризується позитивно, має на утриманні неповнолітню дитину, вчинив злочини середньої та невеликої тяжкості, на даний час звільнений з відповідної посади, а також розмір отриманої незаконної винагороди (1600 грн.), що є незначним, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства можливе, тому призначає йому остаточне покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування, які пов`язані з виконанням функцій держави та зі штрафом до прибутку держави, з випробуванням у частині відбування покарання у виді позбавлення волі.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 368, ч.3 ст.15, ч.1 ст. 190, ч.1 ст. 364 КК України та призначити йому покарання :

- за ч. 2 ст. 368 КК України три роки позбавлення волі, з позбавлення права обіймати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування, які пов`язані з виконанням функцій держави на строк три роки та зі спеціальною конфіскацією;

- за ч.3 ст. 15 ч.1 ст. 190 КК України два роки обмеження волі;

- за ч.1 ст. 364 КК України три роки обмеження волі, з позбавлення права обіймати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування, які пов`язані з виконанням функцій держави на строк три роки та зі сплатою штрафу на суму 8500 грн. до прибутку держави.

На підставі ст. 70 ч.1 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання три роки позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування, які пов`язані з виконанням функцій держави на строк три роки, зі сплатою штрафу на суму 8500 грн. та зі спеціальною конфіскацією.

В силу ст.ст. 75, 76 п.п.3,4 КК України, звільнити засудженого від відбування покарання основного покарання у виді позбавлення волі, термін випробування встановити на три роки. Зобов`язати засудженого : повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, періодично з`являтись до органів кримінально-виконавчої інспекції для реєстрації.

Міру запобіжного заходу до набуття вироком законної сили відного засудженого залишити попередній домашній арешт.

Речові докази по справі повернути за належністю.

На вирок може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1