Апеляційний суд Рівненської області
___________________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
20 липня 2015 року м. Рівне
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0004172 по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше судимого: 19.02.2003 року Рівненським міським судом Рівненської області за ст.15, ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік; 17.02.2004 року Рівненським міським судом Рівненської області за ч.2 ст.185, ст.71 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 1 місяць; 27.02.2006 року Рівненським міським судом Рівненської області за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки; 07.06.2006 року Рівненським міським судом Рівненської області за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки; 25.05.2010 року Рівненським міським судом Рівненської області за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки; 07.12.2011 року Рівненським міським судом Рівненської області за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки; 06.12.2012 року Рівненським міським судом Рівненської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.15, ч.2 ст.185, ст.70 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки та звільненого від відбування покарання на підставі ЗУ Про амністію у 2014 році, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ст.395 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Обвинуваченим ОСОБА_5 та його захисником-адвокатом ОСОБА_7 подано апеляційні скарги на вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 01 квітня 2015 року, яким ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ст.395 КК України та призначено йому покарання: за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки; за ст.395 КК України у виді арешту на строк 6 місяців.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

До вступу вироку в законну силу обвинуваченому ОСОБА_5 залишено запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк відбування покарання постановлено рахувати з 17 січня 2015 року.

Судом вирішено питання щодо речових доказів в кримінальному провадженні.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 , щодо якого постановою Сарненського районного суду Рівненської області від 04 червня 2014 року був встановлений адміністративний нагляд на строк один рік, після звільнення 06 червня 2014 року з місць позбавлення волі - Катеринівської виправної колонії УДПтС України в Рівненській області (№46), не прибув без поважних причин у визначений установою покарання строк - до 09 червня 2014 року в обране ним місце проживання АДРЕСА_1 , де зобов`язаний був зареєструватися в Рівненському МВ УМВС України в Рівненській області з метою виконання правил адміністративного нагляду.

17 січня 2015 року в період з 15 год. 20 хв. до 15 год. 45 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи навпроти будинку №45 по вул. Шевченка в м. Рівне, з умислом на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, шляхом пошкодження замка правої передньої дверці проник до автомобіля марки Daewoo Nexia, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , звідки таємно викрав ноутбук марки "Lenovo В" вартістю 5 999 грн., внаслідок чого заподіяв потерпілій ОСОБА_8 майнової шкоди в розмірі 5 999 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 вважає вирок суду необ`єктивним та несправедливим через суворість. Покликається на те, що судом при постановленні вироку не взято до уваги пом`якшуючі обставини, а саме: з`явлення зі зізнанням, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку та примирення з потерпілою ОСОБА_8 , у якої не має до нього ніяких претензій, незадовільний стан здоров`я, і не враховано те, що органами досудового розслідування не проводилось медичне освідчення на предмет його алкогольного сп`яніння. Просить вирок суду змінити за ст.395 КК України його виправдати, оскільки він не знав, що потрібно ставати на облік в органи внутрішніх справ після звільнення по амністії, а за ч.2 ст.185 КК України призначити більш м`яке покарання, передбачене санкцією даної статті.

В поданій апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_7 вважає вирок суду першої інстанції таким, що постановлений з неправильним застосуванням кримінального закону. Покликається, що судом першої інстанції при винесенні вироку не враховано пом`якшуючі покарання обставини, в тому числі і стан здоров`я ОСОБА_5 , а встановлена судом обставина, що обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, є сумнівною, оскільки медичне освідчення проведено всупереч вимогам закону. Просить вирок суду змінити за ст.395 КК України ОСОБА_5 виправдати, оскільки ОСОБА_5 не мав умислу порушувати правила адміністративного нагляду, за ч.2 ст.185 КК України призначити більш м`яке покарання, передбачене санкцією статті.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 щодо задоволення апеляційних скарг та зміни вироку суду, доводи прокурора, який вважає вирок суду законним та обґрунтованим, а доводи апеляційних скарг безпідставними, останнє слово ОСОБА_5 , перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів підстав для задоволення апеляційних скарг не знаходить виходячи з наступного.

Згідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України при обставинах, зазначених у вироку, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються матеріалами провадження, належним чином досліджені судом першої інстанції, є обгрунтованими, ніким, в тому числі обвинуваченим, не оспорюються .

Що стосується доводів обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 в частині незаконного засудження за ст. 395 КК України, тобто неприбуття без поважних причин у визначений строк до обраного місця проживання особи, щодо якої встановлено адміністративний нагляд у разі звільнення з місць позбавлення волі, а також те, що ОСОБА_5 не мав умислу на ухилення від адміністративного нагляду, то на думку колегії суддів вони є необґрунтованими і не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.

Всупереч твердженням, викладеним в апеляційних скаргах та при апеляційному розгляді справи, матеріали даного кримінального провадження містять достатньо належних і беззаперечних доказів, які свідчать, що ОСОБА_5 порушив правила адміністративного нагляду.

Так, вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України підтверджується показами самого обвинуваченого, який визнав, що на облік в органи міліції після звільнення з місць позбавлення волі не став, оскільки адміністрація Катеринівської ВК № 46 Рівненської області не довела йому до відома про необхідність протягом трьох днів зареєструватися в Рівненському МВ УМВС України в Рівненській області. Твердження ОСОБА_5 про те, що він не знав, що потрібно ставати на облік після звільнення по амністії, - спростовані в процесі судового розгляду. Зокрема, в матеріалах кримінального провадження містяться офіційні дані, якими встановлено адміністративний нагляд, і в яких стоїть підпис засудженого, що вказує на обізнаність ОСОБА_5 і своєчасність доведення умов адміністративного нагляду до його відома. Це вбачається з ухвали Сарненського районного суду від 04 червня 2014 року (а.с. 24) та з оголошеної під розписку засудженого ОСОБА_5 довідки про оголошення вказаної ухвали (а.с. 27). Про те, що ОСОБА_5 знав, але порушував правила адміністративного нагляду вказують і інші матеріали справи.

Покликання сторони захисту на те, що ОСОБА_5 не мав умислу на ухилення від адміністративного нагляду, суд обґрунтовано не взяв до уваги, оскільки вони не ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ст. 395 КК України кваліфіковано правильно.

Призначаючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд першої інстанції врахував ступінь суспільної небезпеки вчиненого, обставини справи, особу обвинуваченого, який за місцем відбування покарання в Катеринівській ВК № 46 характеризується негативно ( а.с 26, 33), раніше неодноразово судимий за корисливі злочини проти власності, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, та обставину, що обтяжує покарання, і правильно призначив покарання останньому в межах закону.

Обвинуваченому ОСОБА_5 призначене покарання з дотриманням вимог статті 65 КК України, таке покарання за своїм видом і розміром відповідає тяжкості вчинених злочинів та особі обвинуваченого, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, і яке не можна вважати надто суворим, як про це йдеться у поданих апеляційних скаргах.

Покликання в апеляційній скарзі захисника-адвоката на неправильне встановлення судом обставини, яка обтяжує покарання обвинуваченого - вчинення ним злочину в стані алкогольного сп`яніння, який на думку апелянтів визначається лікарем та заноситься в протокол обстеження відповідно до «Інструкції про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення оглядів з використанням технічних засобів», затвердженої наказом МВС України, МОЗ України, Міністерством юстиції України від 24 лютого 1995 року № 114/38/15-36-18.

Так, вказана Інструкція визначала порядок направлення водіїв, судноводіїв та інших осіб, які керують транспортними засобами для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення оглядів з використанням технічних засобів в контексті притягання їх до адміністративної відповідальності і втратила чинність згідно спільного наказу МВС України, МОЗ України, МЮ України від 21 квітня 2009 року № 81/261/712/5, а тому посилання на неї обвинуваченого та захисника є безпідставними.

Наведені в апеляційній скарзі доводи ОСОБА_5 були предметом ретельної перевірки колегією суддів і не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду вказаного кримінального провадження.

Будь-яких порушень кримінального чи кримінального процесуального закону під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, які б слугували підставою для скасування вироку суду, колегія суддів не вбачає, а тому залишає апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника без задоволення, а вирок суду вважає законним та обґрунтованим.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 01 квітня 2015 року відносно ОСОБА_5 залишити без зміни, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_5 в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді :
__________ ________________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду
Рівненської області ОСОБА_1