Справа № 422/5607/13-к
Провадження № 11кп/782/1594/13
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2013 року
місто
Луганськ

Апеляційний суд
Луганської області у складі :

Головуючого судді : Ігнатова
Р.М.

Суддів :
Кравченко Т.Д., Юрченко А.В.

За участю секретаря :
Шеховцової А.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі апеляційного суду
Луганської області в місті Луганську
кримінальне провадження № 0000119
за апеляційною скаргою заступника
прокурора Луганської області
Горпенюка А.В. відносно :

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки міста
Алчевська, Луганської області,
громадянки України, з вищою освітою,
незаміжньої, раніше не судимої, що
зареєстрована та мешкає за адресою:
АДРЕСА_1, - обвинуваченої за ст. ст.364 ч.3 ,
366 ч.1 , 368 ч.4 КК України , -

За участю прокурора : Бервіно
Є.Г.

Захисника-адвоката : ОСОБА_2

Обвинуваченої : ОСОБА_1

В С Т
А Н О В И В :

Вироком Перевальського районного суду
Луганської області від 14 жовтня 2013
затверджено угоду про визнання
винуватості , укладену 26 вересня 2013
року в місті Луганську між прокурором
відділу нагляду за додержанням
законів у сфері протидії корупції та
процесуального керівництва у
кримінальних провадженнях про
корупційні правопорушення
прокуратури Луганської області Бер
віно Є.Г. та обвинуваченою ОСОБА_1

ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні
кримінальних правопорушень ,
передбачених ст. ст. 364 ч.3 , 366 ч.1 , 368 ч.4
КК України і призначено їй покарання :

- за ч. 3 ст. 364 КК України - у вигляді
5 (п'яти) років позбавлення волі з
позбавленням права обіймати посади в
правоохоронних органах строком на один
рік, без конфіскації майна;

- за ч. 1 ст. 366 КК України - у вигляді
3 (трьох) років обмеження волі з
позбавленням права обіймати посади в
правоохоронних органах строком на один
рік;

- за ч. 4 ст. 368 КК України - у вигляді
5 (п'яти) років позбавлення волі з
позбавленням права обіймати посади в
правоохоронних органах строком на два
роки, без конфіскації майна.

На підставі ст. 54 КК України ОСОБА_1
позбавлена спеціального звання «майор
міліції».

На підставі ст. 70 КК України шляхом
поглинення менш суворого покарання
більш суворим остаточно призначено
ОСОБА_1 покарання у вигляді 5 (п'яти)
років позбавлення волі з позбавленням
права обіймати посади в правоохоронних
органах строком на два роки, без
конфіскації майна, з позбавленням
спеціального звання «майор міліції».

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1
звільнена від відбування основного
покарання з випробуванням строком на 1
(один) рік без покладення на неї
обов'язків, встановлених ст. 76 КК
України.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 1516
(одну тисячу п'ятсот шістнадцять)
гривень 70 коп. за проведення
експертизи.

Знято арешт з 1/3 части квартири ОСОБА_1,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1, що
накладений ухвалою слідчого судді
Ленінського районного суду міста
Луганська від 25 вересня 2013 року.

Речові докази по справі вирішені
відповідно до ст.100 КПК України.

Цивільний позов по справі не заявлявся
.

На даний вирок заступником прокурора
Луганської області Горпенюк А.В.
подано апеляційну скаргу, в якій він не
оспорюючи доведеності вини ОСОБА_1,
встановлених фактичних обставин
вважає, що затверджуючи угоду про
визнання винуватості та призначаючи
узгоджене покарання, суд невірно
застосував ст. 70 КК України, тому що
міра покарання за ст.ст. 364 ч.3, 368 ч.4 КК
України у вигляді 5 років позбавлення
волі тотожні і застосування ст. 70 КК
України шляхом поглинання менш
суворого покарання більш суворим не
можливо. Вважає, що вирок суду є
незаконним, у зв'язку з істотними
порушеннями вимог кримінального та
кримінально - процесуального закону,
які перешкодили суду ухвалити законне
та обґрунтоване судове рішення на
підставі ч.1 ст.412 КПК України.
Відповідно до вимог п.п. 1, 2, 3 ч.7 ст.474 КПК
України угода про визнання винуватості
укладена з порушенням закону.

На підставі вищевикладеного, просить
вирок скасувати, кримінальне
провадження направити до органу
досудового розслідування для
здійснення досудового розслідування в
загальному порядку.

Цим вироком ОСОБА_1 визнано винною в
тому, що наказом № 91 о/с від 14 лютого 2012
року начальника ГУМВС України в
Луганській області призначена на
посаду старшого слідчого слідчого
відділення Перевальського районного
відділу Головного управління МВС
України у Луганській області.

Відповідно до наказу начальника УМВС
України в Луганській області № 365 о/с
від 31 жовтня 2011 року ОСОБА_1 присвоєно
спеціальне звання старшого
начальницького складу - майор міліції.

Відповідно до п.5.1 Положення про органи
досудового розслідування Міністерства
внутрішніх справ України,
затвердженого наказом МВС України від
09 серпня 2012 року № 686, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 22 жовтня
2012 року за № 1769/22081, ОСОБА_1, як старший
слідчий слідчого відділення є
службовою особою, яка займає
відповідальне становище в системі
правоохоронних органів і наділена
спеціальними, лише їй притаманними
повноваженнями в кримінальному
провадженні.

Обвинувачена ОСОБА_1, будучи службовою
особою правоохоронного органу,
постійно здійснюючою функції
представника влади, яка займає
відповідальне становище - старшим
слідчим СВ Перевальського РВ ГУМВС
України у Луганській області, з
використанням наданої їй влади та
службового становища, вимагала та
одержала від мешканця міста Антрацит
ОСОБА_4 неправомірну вигоду у розмірі
8000 гривень, чим скоїла корупційне
кримінальне правопорушення за
наступних обставин.

25 травня 2013 року до Перевальського РВ
ГУМВС України в Луганській області
надійшло повідомлення від помічника
оперативного чергового Чернухінської
виправної колонії № 23, про те, що біля
ділянки № 9 затриманий ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_5, який намагався перекинути
на територію зазначеної виправної
колонії пакунок, в якому знаходився
шприц з вмістом речовини, коричневого
кольору.

Дане повідомлення зареєстровано в
журналі Єдиного обліку заяв і
повідомлень про кримінальні
правопорушення та інші події
Перевальського РВ ГУМВС України у
Луганській області за № 2631 від 25 травня
2013 року, та в цей же день слідчим СВ
Перевальського РВ ГУМВС України в
Луганській області ОСОБА_5 інформація
про кримінальне провадження внесена в
Єдиний реєстр досудових розслідувань
за № 0001307 від 25 травня 2013 року, за
попередньою правовою кваліфікацією за
ч.2 ст.307 КК України.

Проведення досудового розслідування у
вказаному кримінальному провадженні
доручено старшому слідчому СВ
Перевальского РВ ГУМВС України в
Луганській області ОСОБА_1 і слідчому
ОСОБА_5

ОСОБА_5, в ході розслідування
кримінального провадження № 0001307
провів лише огляди місця події 25 травня
2013 року і в подальшому будь-яких
процесуальних рішень не приймав,
слідчих (розшукових) дій не проводив.

Після затримання біля виправної
колонії, ОСОБА_4 в той же день, о 21 годині
за вимогою ОСОБА_1, у супроводженні
працівників Перевальського РВ ГУМВС
ОСОБА_6 і ОСОБА_3 прибув в
адміністративну будівлю Перевальского
РВ ГУМВС України в Луганській області,
яка знаходиться за адресою: Луганська
область, місто Перевальськ, провулок
Казакова, 1, та проведений в службовий
кабінет ОСОБА_1, розташований на
другому поверсі вказаної будівлі.

На вимогу ОСОБА_1, ОСОБА_4 виклав
обставини вчинення ним дій біля
Чернухінської ВК № 23, зазначивши, що
йому про знаходження в згортку, який
він перекинув на територію вказаної
виправної колонії наркотичних речовин
нічого не відомо і він був впевнений, що
туди покладені харчові дріжджі.

Усвідомлюючи, що за обставин вчинених
дій ОСОБА_4 питання про наявність або
відсутність в його діях складу злочину,
пов'язаного з незаконним обігом
наркотичних засобів, у тому числі,
залежить від наданих ним свідчень, у
старшого слідчого СВ Перевальського РВ
ГУМВС України у Луганській області
ОСОБА_1, як службової особи
правоохоронного органу наділеної
правом приймати процесуальні рішення
та проводити слідчі (розшукові) дії,
виник злочинний намір, спрямований на
одержання неправомірної вигоди від
ОСОБА_4, шляхом вимагання, за сприяння в
ухиленні його від притягнення до
кримінальної відповідальності.

Реалізуючи свій злочинний намір
направлений на вимагання
неправомірної вигоди, старший слідчий
ОСОБА_1, незважаючи на свідчення ОСОБА_4,
склала пояснення від його імені на
адресу начальника Перевальського РВ
ГУМВС України у Луганській області, в
якому виклала його свідчення про те, що
йому начебто було відомо про
знаходження в згортку, який він
перекинув на територію виправної
колонії наркотичних речовин,
усвідомлюючи, що за наявності в
матеріалах кримінального провадження
цих свідчень в його діях буде міститись
склад злочину, пов'язаний з незаконним
обігом наркотичних засобів.

Складене за допомогою службового
персонального комп'ютеру пояснення
ОСОБА_4, ОСОБА_1 надала йому для
ознайомлення, попередивши, що в разі
відмови його підписати, він буде
затриманий. На вказану вимогу ОСОБА_4
був вимушений погодитись і підписав
надане пояснення.

Після цього ОСОБА_1 висунула ОСОБА_4
вимогу про надання неправомірної
вигоди у розмірі 1000 доларів США, за
сприяння в його ухиленні від
притягнення до кримінальної
відповідальності на підставі
підписаного ним пояснення та невжиття
заходів щодо затримання, на що ОСОБА_4
дав свою згоду.

Продовжуючи свій злочинний умисел,
спрямований на отримання
неправомірної вигоди, 11 червня 2013 року
обвинувачена ОСОБА_1 зателефонувала
ОСОБА_4 по мобільному телефону та
повторила свою вимогу щодо передачі їй
грошових коштів, визначивши, що їх
необхідно надати наступного дня.

12 червня 2013 року о 16 годині 25 хвилин,
ОСОБА_4, прибув в Перевальський РВ ГУМВС
України у Луганській області за
адресою: місто Перевальськ, провулок
Казакова, 1, де його зустріла ОСОБА_1 і
провівши його до свого службового
кабінету, отримала від ОСОБА_4 грошові
кошти у розмірі 4000 грн. в якості частини
визначеної нею суми неправомірної
вигоди, за сприяння в ухиленні його від
притягнення до кримінальної
відповідальності.

Після отримання грошових коштів
ОСОБА_1, за допомогою службового
персонального комп'ютеру склала
пояснення від імені ОСОБА_4, в якому
зазначила його справжні свідчення, а
саме про те, що йому не було відомо про
знаходження у згортку, перекинутому на
територію Чернухінської ВК № 23
наркотичних засобів, усвідомлюючи, що
за таких обставин в його діях відсутній
склад злочину, пов'язаний з незаконним
обігом наркотичних засобів. Це
пояснення після належного оформлення,
а саме підписання ОСОБА_4, ОСОБА_1
долучила до матеріалів кримінального
провадження, замість пояснення від 25
травня 2013 року, яке нею було знищено.

08 липня 2013 року матеріали
кримінального провадження № 0001307
від 25 травня 2013 року за ч.2 ст.307 КК
України спрямовані в прокуратуру
Перевальського району для визначення
територіальної підслідності і після
цього в СВ Перевальського РВ ГУМВС
України у Луганській області не
повертались.

02 серпня 2013 року ОСОБА_1 продовжуючи
свою злочинну діяльність спрямовану на
вимагання та одержання неправомірної
вигоди визначила місце передачі їй
другої частини неправомірної вигоди у
приміщенні Перевальського РВ ГУМВС
України у Луганській області, після
чого в цей же день, о 16 годині ОСОБА_4,
діючи за її вказівкою прибув в
приміщення райвідділу міліції за
адресою: місто Перевальськ, провулок
Казакова, 1, де його зустріла
обвинувачена ОСОБА_1 і провівши ОСОБА_4
в свій службовий кабінет, отримала від
останнього грошові кошти у розмірі 1400
гривень в якості частини визначеної
нею суми неправомірної вигоди, за
сприяння в ухиленні його від
притягнення до кримінальної
відповідальності.

Після отримання грошових коштів ОСОБА_1
повідомила ОСОБА_4 про передачу
кримінального провадження за
підслідністю в м.Антрацит, запевнивши,
що нею вжиті всі необхідні заходи щоб у
кримінальному провадженні він мав
процесуальний статус свідка та
наголосила на необхідність передачі їй
останньої частини неправомірної
вигоди.

13 серпня 2013 року ОСОБА_1 продовжуючи
свою злочинну діяльність направлену на
вимагання та одержання неправомірної
вигоди визначила місце передачі їй
останньої частини неправомірної
вигоди у приміщенні Перевальського РВ
ГУМВС України у Луганській області,
після чого в цей же день приблизно о 15
годині ОСОБА_4, діючи за її вказівкою
прибув в приміщення райвідділу міліції
за адресою: місто Перевальськ, провулок
Казакова, 1, де його зустріла ОСОБА_1 і,
провівши до свого службового кабінету,
отримала суму у 2600 гривень в якості
останньої частини визначеної нею суми
неправомірної вигоди за не притягнення
ОСОБА_4 до кримінальної
відповідальності.

Безпосередньо після отримання
неправомірної вигоди ОСОБА_1 у власному
службовому кабінеті затримали
працівники правоохоронного органу.

Крім того, 02 серпня 2013 року та 13 серпня
2013 року обвинувачена ОСОБА_1, будучи
працівником правоохоронного органу та
маючи злочинний умисел, спрямований на
зловживання владою та службовим
становищем, тобто умисне в інтересах
третіх осіб використання влади та
службового становища всупереч
інтересам служби, ігноруючи вимоги
ст.40, ч.ч.1, 2 ст. 133 КПК України, щодо
виклику осіб для проведення
процесуальних і слідчих (розшукових)
дій, зловживаючи службовим становищем,
після передачі кримінального
провадження № 0001307 від 25 травня 2013
року за ч.2 ст.307 КК України за
підслідністю прокурору м.Антрацита, не
маючи повноважень у кримінальному
провадженні, безпідставно застосувала
захід забезпечення кримінального
провадження - виклик ОСОБА_4, зазначивши
йому на необхідність прибути у вказані
дні в її службовий кабінет, чим завдала
істотної шкоди охоронюваним законом
державним та громадським інтересам у
виді дискредитації правоохоронних
органів та підриву авторитету органів
виконавчої влади в особі Міністерства
внутрішніх справ України.

Крім того, в процесі зловживання
службовим становищем за вищевказаних
обставин, у обвинуваченої ОСОБА_1 виник
злочинний умисел, спрямований на
службове підроблення.

Реалізуючи свій злочинний умисел,
спрямований на службове підроблення 25
травня 2013 року обвинувачена ОСОБА_1 за
допомогою службового персонального
комп'ютеру склала офіційний документ -
пояснення ОСОБА_4 на ім'я начальника
Перевальського РВ ГУМВС України у
Луганській області, в який внесла
завідомо неправдиві свідчення ОСОБА_4,
про те, що йому начебто було відомо про
знаходження наркотичних засобів в
згортку, перекинутому на територію
виправної колонії.

Зазначене пояснення оформила належним
чином, надавши на підпис ОСОБА_4

Заслухавши суддю доповідача ,
прокурора , який підтримав апеляційну
скаргу заступника прокурора області
Горпенюка А.В. та просив її
задовольнити з підстав вказаних в
апеляції , захисника , який не
підтримав апеляцію і висловив
судження щодо того , що прокурор в
порушення вимог процесуального закону
оскаржує вирок суду з тих питань з яких
він не має права цього робити виходячи
з того , що вироком затверджена угода
між прокурором та обвинуваченою про
визнання вини яка відповідає закону та
змісту угоди , думку обвинуваченої ,
яка підтримала думку захисника ,
заслухавши учасників судового
провадження в дебатах та останнє слово
обвинуваченої , колегія суддів
обговоривши доводи апеляційної скарги
та матеріали за обвинувальним актом
та угодою при визнання вини , приходить
до висновку про не обгрунтованність
апеляційної скарги та залишення її без
задоволення з наступних причин .

Так , відповідно до вимог ст. 394 ч.4 п.2 КПК
України , вирок суду першої інстанції
на підставі угоди між прокурором та
підозрюваним , обвинуваченим про
визнання винуватості може бути
оскаржений : прокурором виключно з
підстав призначення судом покарання
менш суворого , ніж узгоджене
сторонами угоди ; затвердження судом
угоди у провадженні , в якому згідно з
частиною четвертою ст. 469 КПК України
угода не може бути укладена . Таким
чином , законодавець визначив чіткі
межі оскарження прокурором вироку
суду першої інстанції на підставі
угоди між прокурором та підозрюваним
про визнання винуватості . Суд першої
інстанції розглянув кримінальне
провадження щодо угоди з дотриманням
ч.4 ст. 474 КПК України та ухвалив вирок
згідно ст. 475 КПК України в
підготовчому судовому засіданні , де
прокурор підтримав умови угоди і ,
обгрунтовано затвердив угоду укладену
26 вересня 2013 року між прокурором та
підозрюваним про визнання винуватості
в її межах та відповідно призначив
покарання обвинуваченій ОСОБА_1
згідно умов вказаної угоди , вид та
міра покарання якої узгоджені
сторонами угоди і відповідають
санкціям ч. 3 ст. 364, ч. 1 ст. 366 та ч. 4 ст. 368
КК України. Покарання призначене
судом обвинуваченій ОСОБА_1 відповідає
положенням ст. 65 КК України та умовам
угоди укладеної між прокурором та
підозрюваної про визнання винуватості
та є достатнім для її виправлення та
попередження нових злочинів . Фактичні
обставини відповідають кваліфікації
дій ОСОБА_1 та умовам угоди та
правильно кваліфіковано за ч. 3 ст. 364 КК
України, оскільки вона, будучи
працівником правоохоронного органу
вчинила зловживання службовим
становищем, тобто умисне, в інтересах
третіх осіб використання влади та
службового становища всупереч
інтересам служби, які завдали істотної
шкоди охоронюваним законом державним
та громадським інтересам шляхом
дискредитації правоохоронних органів
та підриву авторитету органів
виконавчої влади в особі МВС України;
за ч. 1 ст. 366 КК України, оскільки вона
вчинила службове підроблення, що
виразилось у складанні завідомо
неправдивого офіційного документа; за
ч. 4 ст. 368 КК України, оскільки вона,
будучи службовою особою, яка займає
відповідальне становище, отримала
неправомірну вигоду за вчинення в
інтересах особи, що надає неправомірну
вигоду, дій з використанням наданої їй
влади та службового становища.

Таким чином , доводи апеляції не
відповідають вимогам процесуального
закону .

Керуючись ст. ст. 392 , 393 , 394 , 404 , 405 , 407 , 419
КПК України , апеляційний суд , -

У Х
В А Л И В :

Апеляційну скаргу заступника
прокурора області Горпенюка А.В. на
вирок Перевальського районного суду
Луганської області від 14.10.2013 року
залишити без задоволення .

Вирок Перевальського районного суду
Луганської області від 14 жовтня 2013 року
, яким затверджено угоду при визнання
винуватості , укладену між прокурором
та обвинуваченою ОСОБА_1 про визнання
її винної за ст. ст. 364 ч.3 , 366 ч.1 , 368 ч.4
КК України , залишити без змін .

Ухвала набирає законної сили негайно
та може бути оскаржена до суду
касаційної інстанції, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом трьох місяців з дня її
проголошення, а засудженим, який
тримається під вартою - в той самий
строк з дня вручення йому копії
судового рішення.

С У
Д Д І :

___________________ ____________________
__________________

Ігнатов Р.М.
Юрченко А.В. Кравченко
Т.Д.