АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/681/15 Справа № 205/9313/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2015 року м. Дніпропетровськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровськ кримінальне провадження №000763 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на вирок Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 26 січня 2015 року щодо

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

який народився у с.Прошуради

Кобеляцького району Полтавської області,

проживає за адресою

АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого за ч.2 ст.185 КК України,

ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

який народився у м.Дніпропетровську,

проживає за адресою

АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого за ч.2 ст.185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_9

ВСТАНОВИЛА:

Прокурором принесена апеляційна скарга на вирок Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 26 січня 2015 року, в якій він просить вирок суду щодо обвинуваченого ОСОБА_7 змінити, зазначивши у резолютивній частині вироку, що ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі, та на підставі ст.ст.75, 104 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, і згідно п.п.3,4 ч.1 ст.76 КК України на обвинуваченого покладені відповідні обов`язки.

Вироком Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 26 січня 2015 року обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі кожного. На підставі ст.75 КК України обвинувачених ОСОБА_7 , а ОСОБА_8 також на підставі ст.104 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки. Відповідно до вимог п.п.3,4 ч.1 ст.76 КК України на останніх покладені відповідні обов`язки.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор, не оспорюючи висновки суду та юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 вказує, що вирок суду підлягає зміні у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, оскільки при звільненні обвинуваченого від відбування покарання повинна застосовуватися ст.104 КК України, так як обвинувачений ОСОБА_7 є неповнолітньою особою.

Вироком суду встановлено, що обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 засуджені за те, що 12 жовтня 2014 року близько 18 години 40 хвилин, знаходячись на платформі 175км. Придніпровської залізниці, вступивши в попередню змову на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тимчасовою відсутністю потерпілого ОСОБА_10 , який відійшов біля 20 метрів від платформи, на якій залишив сумку з належним йому майном, таємно викрали майно ОСОБА_10 на загальну суму 689, 84 грн., після чого з викраденим з місця злочину зникли.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила вирок суду змінити, дослідивши матеріали кримінального провадження разом з доводами апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Висновки суду про винуватість ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушенні, за який вони засуджені, кваліфікація їх дій, в апеляційній скарзі прокурором не оспорюються, а тому відповідно до вимог ст.404 КПК України, апеляційним судом не перевіряються.

Вирок Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 26 січня 2015 року щодо обвинуваченого ОСОБА_8 не оскаржується.

Однак, як вбачається з резолютивної частини вироку Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 26 січня 2015 року, визнавши неповнолітнього ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначивши покарання у виді 2 років позбавлення волі, звільнивши його на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, судом не було застосовано вимоги ст.104 КК України.

Згідно ст.104 КК України - звільнення від відбування покарання з випробуванням застосовується до неповнолітніх відповідно до статей 75-78 цього Кодексу, з урахуванням положень, передбачених цією статтею. Звільнення від відбування покарання з випробуванням може бути застосоване до неповнолітнього дише у разі його засудження до арешту або позбавлення волі.

Відповідно до вимог ч.1 ст.104 КК України та роз`яснень, які містяться у абз.2 п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», звільнення від відбування покарання з випробуванням застосовується до неповнолітніх обвинувачених відповідно до статей 75-78 КК України, з урахуванням положень, передбачених цією статтею.

Вищезазначене на думку колегії суддів призвело до не застосування закону, який підлягає застосуванню, а саме ст.104 КК України.

Відповідно ч.1 ст.413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення є не застосування судом закону, який підлягає застосуванню, що за вимогами п.4 ч.1 ст.409 КПК України є підставою для зміни судового рішення судом апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 26 січня 2015 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 в частині призначення покарання змінити.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75, 104 КК України звільненити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців учасниками процесу.

Судді