Справа
№ 175/5861/13-к
Вирок

Іменем України

26 грудня 2013 року

Дніпропетровський районний суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Бровченка В.В.,

при секретарі Гончаровій Я.О.,

за участю прокурора Ушакова О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у смт. Ювілейне кримінальне
провадження № 0002828 відносно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Рівне
Рівненської області, громадянина
України, з середньою спеціальною
освітою, військовозобов'язаного,
неодруженого, офіційно не працюючого,
проживаючого за місцем реєстрації по
АДРЕСА_1, раніше судимого 14.11.2012
року Малинським районним судом
Житомирської області за ч.1 ст.289, 75, 76 КК
України до 4 років обмеження волі з
іспитовим строком 1 рік,

обвинуваченого у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч.2 ст.289 КК України,

встановив:

ОСОБА_1, будучи раніше судимим за
незаконне заволодіння транспортним
засобом, належних висновків для себе не
зробив, на шлях виправлення не став і в
період іспитового строку знову вчинив
аналогічний злочин при наступних
обставинах.

Так, 15 жовтня 2013 року близько 05 години
він, перебуваючи у стані алкогольного
сп'яніння, знаходився на території
Приватної виробничої фірми
«Агроцентр» по вул. Тополиній, 14 у с.
Степове Дніпропетровського району
Дніпропетровської області, де,
реалізуючи раптово виниклий умисел,
направлений на незаконне заволодіння
транспортним засобом, шляхом вільного
доступу сів за кермо автомобіля
«ВАЗ-2101» державний номерний знак
НОМЕР_1 балансовою вартістю 279,76 грн., і
діючи умисно, вчиняючи злочин повторно,
незаконно заволодів зазначеним
транспортним засобом, на якому з місця
вчинення злочину зник, чим заподіяв ПВФ
«Агроцентр» матеріальну шкоду на
вказану вище суму.

У судовому засіданні
обвинувачений ОСОБА_1 свою провину
визнав повністю і пояснив, що за
обставин, зазначених у обвинувальному
акті, він заволодів автомобілем
«ВАЗ-2101» державний номерний знак
НОМЕР_1, який залишив на узбіччі дороги
після того, як в автомобілі закінчилося
пальне. Розуміючи незаконність своїх
дій, на місце роботи в ПВФ «Агроцентр»
не повернувся, поїхав додому, а потім у
м. Київ на роботу. У скоєному злочині
щиросердно кається і просить суворо не
карати.

Провина обвинуваченого ОСОБА_1 у
вчиненні вказаного судом діяння
підтверджується доказами,
дослідженими судом за згодою сторін у
порядку, визначеному ч.3 ст.349 КПК
України.

Переконавшись у правильному розумінні
обвинуваченим змісту обставин
інкримінованого йому діяння і
добровільності його позиції, суд
дійшов висновку про те, що за вказаних у
обвинувальному акті обставин було
вчинено кримінальне правопорушення, в
якому обвинувачується ОСОБА_1, і це
кримінальне правопорушення вчинено
саме ним, й суд його умисні дії
кваліфікує за ч.2 ст.289 КК України як
незаконне заволодіння транспортним
засобом, вчинене повторно.

При визначенні виду й міри покарання,
суд враховує характер і ступінь
тяжкості скоєного злочину, обставини
справи й особу ОСОБА_1, - раніше судимий
і має одну не зняту й не погашену
судимість, зі слів - на момент арешту
фактично працював, за місцем
проживання і за місцем роботи в ПВФ
«Агроцентр» характеризується
позитивно, на обліку у лікарів
нарколога і психіатра не перебуває.

Обставинами, що пом'якшують його
покарання, суд визнає щиросердне
каяття, повне визнання вини, активне
сприяння органу досудового
розслідування у розкритті злочину і
повне добровільне відшкодування шкоди,
завданої злочином.

Обставинами, що обтяжують покарання
обвинуваченого, суд визнає вчинення
злочину у стані алкогольного сп'яніння
і рецидив злочинів. Виходячи із
загальних засад призначення покарання,
передбачених ст.ст.50, 65 КК України, з
урахуванням обставин справи і даних
про особу ОСОБА_1, відсутності до нього
претензій зі сторони ПВФ «Агроцентр» у
зв'язку з повним відшкодуванням
завданої злочином шкоди, а також думки
прокурора щодо покарання, суд, при
наявності декількох обставин, які
пом'якшують покарання, вважає можливим
призначити покарання із застосуванням
ст.69 КК України нижче від найнижчої
межі, передбаченої санкцією ч.2 ст.289 КК
України, за сукупністю вироків за
правилами ч.1 ст.71, ч.3 ст.78 КК України,
вважаючи, що таке покарання буде
відповідати вчиненому обвинуваченим й
достатнім для його виправлення.

Керуючись ст.ст.369, 374, 376 КПК
України, суд -

засудив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні
злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК
України і призначити йому покарання із
застосуванням ст.69 КК України у вигляді
позбавлення волі строком на 2 (два) роки
6 (шість) місяців, без конфіскації майна.

На підставі ч.1 ст.71, ч.3 ст.78 КК України
до призначеного покарання частково
приєднати невідбуте покарання у
вигляді обмеження волі строком 4
(чотири) роки за вироком Малинського
районного суду Житомирської області
від 14 листопада 2012 року і остаточно
призначити покарання у вигляді
позбавлення волі строком на 3 (три) роки,
без конфіскації майна.

Строк покарання обчислювати по
протоколу затримання, складеному в
порядку ст.208 КПК України, тобто з 25
листопада 2013 року.

До набрання вироком законної сили
залишити обвинуваченому ОСОБА_1
запобіжний захід у вигляді тримання
під вартою.

Ключі від автомобіля «ВАЗ-2101»
державний номерний знак НОМЕР_1 -
зберігати при матеріалах
кримінального провадження.

На вирок сторонами може бути подана
апеляція до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Дніпропетровський районний суд
протягом 30 діб з моменту його
проголошення, а обвинуваченим - у той же
строк з моменту вручення копії вироку.

Суддя В.В.
Бровченко