Справа 534/391/15-к Провадження № 1-кп/534/79/15
Вирок

Іменем України

11 березня 2015 року Комсомольський міський суд

Полтавської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурорів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Комсомольську матеріали кримінального провадження №0000213 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Комсомольська Полтавської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 раніше судимого:

19 лютого 2015 року Комсомольським міським судом за ч.1 ст.125 КК України до 60 годин громадських робіт

за ч.1 ст.190 КК України,
встановив:
Підсудний вчинив умисний злочин проти власності за таких обставин:
16 лютого 2015 року, близько 14-30 год. ОСОБА_6 знаходячись у власному помешканні, за адресою: АДРЕСА_1 , зловживаючи довірою матері потерпілої ОСОБА_5 , попросив належний потерпілій мобільний телефон моделі «Нокіа 301» у тимчасове користування, який, не маючи наміру повертати, в той же день передав під залог до ПО Ломбард «Оникс», внаслідок чого заподіяв потерпілій матеріальної шкоди в розмірі 1274 грн..

Дослідивши представлені по справі докази, суд вважає, що вина ОСОБА_6 в інкримінованому злочині доводиться такими доказами.

Підсудний свою вину визнав повністю, і підтвердив суду, що за обставин, зазначених в мотивувальній частині вироку, 16 лютого 2015 року заволодів телефоном потерпілої шляхом обману, запевнивши її необхідністю зробити терміновий дзвінок. Телефон в той же день здав до ломбарду, оскільки потребував готівкових коштів для придбання алкоголю. Факт продажу ним телефону підтверджений в матеріалах справи письмовим доказом бланком прийому телефону (а.с. 43), який долучений до матеріалів справи в якості речового доказу.

Потерпіла ОСОБА_5 підтвердила суду обставини вчиненого злочину. Претензії матеріального характеру до підсудного не заявляє.

Обгрунтовуючи висновки про доведеність вини підсудного в скоєнні інкримінованого злочину, суд, застосовуючи положення ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись /за згодою учасників провадження/ допитом обвинуваченого та потерпілої, приймає до уваги, що фактичні обставини справи та вартість викраденого майна ніким з учасників провадження не заперечуються.

Отже, оцінивши представлені у справі докази, кваліфікацію дій ОСОБА_6 за ч.1 ст.190 КК України суд вважає вірною, оскільки він шляхом зловживання довірою заволодів майном потерпілої ОСОБА_5 .

Виходячи з загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що впливають на призначення покарння.

Суд приймає до уваги, що скоєний ОСОБА_6 злочин не є тяжким. Обставини, що обтяжують покарання, судом не встановлені.

Згідно із представленою довідкою, ОСОБА_6 перебуває на обліку у лікаря-нарколога. Проходив стаціонарне лікування від наркоманії, проте самовільно, до закінчення курсу, залишив медичний заклад.. Офіційно не працевлаштований. Постійного джерела доходу не має. Проживає в родині з батьками. За місцем проживання характеризується негативно, як особа, що вчиняє сварки в побуті, засуджений за вчинення насильницьких дій по відношенню до батька потерпілого ОСОБА_7 .

Вирішуючи питання про вид та міру покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого діяння та дані про особу підсудного, який, перебуваючи під судовим слідством за попереднім кримінальним провадження, вчинив умисний злочин проти власності і на разі перебуває під слідством на підставі занесених до ЕРДР відомостей щодо викрадення телефону (а.с. 27), приймаючи до уваги положення ст.50 КК України, яка передбачає, що покарання має на меті не тільки кару а й виправлення засуджених, суд вважає, що найбільш дієвим заходом примусу до ОСОБА_6 має бути призначений реальний вид покарання у вигляді обмеження волі на мінімальний, передбачений санкцією ч.1 ст.190 КК України строк, з врахуванням пом`якшуючої покарання обставин визнання підсудним своєї вини.

Питання про речові докази вирішене судом у відповідності до положень ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України і признати йому покарання у вигляді одного року обмеження волі.

Речовий доказ у справі - телефон марки «Нокіа 301», залишити потерпілій ОСОБА_5 , як їй належний.

На вирок суду протягом 30 днів з часу його проголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Полтавської області.

Суддя підпис ОСОБА_1 .

Згідно з оригіналом:

Суддя ОСОБА_1