АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/246/2015 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 199 КПК Доповідач: ОСОБА_2
10 лютого 2015 року місто Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
підозрюваного ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 16 січня 2015 року,
ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Черкаси, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, який має на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357; ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 364 КК України.
Згідно ухвали суду першої інстанції, при вирішенні питання про продовження ОСОБА_9 строку тримання під вартою слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 вищевказаних кримінальних правопорушень, а також наявні ризики, які стали підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і які на момент розгляду клопотання слідчого не зменшилися. У зв`язку з цим слідчий суддя дійшов висновку про неможливість застосування щодо ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу.
Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_7 подав в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 апеляційну скаргу, в якій, вважаючи ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, просить її скасувати, відмовити в продовженні строку тримання під вартою ОСОБА_9 та обрати відносно останнього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання або інший запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою. При цьому захисник зазначає, що в разі продовження ОСОБА_9 строку тримання під вартою він просить визначити останньому заставу в межах від 20 до 80 розмірів мінімальних заробітних плат. Зокрема, апелянт вважає, що, в порушення вимог п. 1 ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання слідчого не містить виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою. Крім того, автор апеляції запевняє, що ствердження про перешкоджання підозрюваним завершенню досудового розслідування нічим не підтверджується та спростовується ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 26 грудня 2014 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання прокурора про визначення ОСОБА_9 та його захисникам строку для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.
Також захисник зауважує, що матеріали, додані до клопотання, не містять відомостей, на які посилається слідчий у клопотанні. Це, зокрема, інформація УБОЗ ГУМВС України в Київській області, протоколи допиту свідків, копії листа та скарги ПП «ОККО», інформація Державної податкової інспекції у Шевченківському районі ГУ Міндоходів міста Києва, висновок аудиту та висновок судово-економічної експертизи.
Таким чином, апелянт стверджує, що лист ПП «ОККО-Бізнес» № 1023 від 13 жовтня 2014 року, навіть при умові його надходження до Департаменту 14 жовтня 2014 року, надійшов поза межами тендерної процедури та не являвся офіційним документом, оскільки не породжував для ПП «ОККО-Бізнес» ніяких прав та обов`язків.
Також захисник зазначає, що органи досудового слідства стверджують, що ОСОБА_9 отримав вищезазначений лист о 14 год. 00 хв., а, згідно відповіді ДП «Зовнішторгвидав України» № 206/7015/10 від 19 грудня 2014 року, інформація про застосування переговорної процедури закупівлі була оприлюднення14 жовтня 2014 року о 12 год. 27 хв. Тобто, як запевняє апелянт, навіть якщо теоретично допустити, що ОСОБА_9 отримував лист ПП «ОККО», то на момент його отримання дії чи бездіяльність ОСОБА_9 ніяким чином не могли вплинути на рішення комітету з конкурсних торгів, оскільки комітетом з конкурсних торгів не можуть бути прийняті та розглянуті пропозиції учасників, які надійшли вже після оприлюднення інформації про застосування переговорної процедури, що підтверджується роз`ясненнями, наданими Міністерством економічного розвитку і торгівлі України.
Крім того, апелянт звертає увагу, що 14 жовтня 2014 року ОСОБА_9 був звільнений з посади і приблизно oб 11 год. 00 хв. отримав трудову книжку в Міністерстві оборони України, після чого повернувся на робоче місце лише з метою забрати свої речі, а на посаді він пропрацював лише півтора місяці.
Далі в апеляційній скарзі захисник, посилаючись на вимоги п. п. 3.3.2, 3.6.2 Інструкції з діловодства в Міністерстві оборони України та Генеральному штабі Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 21 листопада 2012 року № 777, стверджує, що ОСОБА_9 , як директор Департаменту, не відповідає за реєстрацію вхідної документації, йому на розгляд надаються листи вже зареєстровані у відповідності до вищевказаної Інструкції, а тому, як переконаний апелянт, яким чином і чому лист від ПП «ОККО-Бізнес» не потрапив до комітету з конкурсних торгів МОУ не стосується кола його повноважень і за це він не може нести відповідальність.
Також автор апеляції вважає, що ОСОБА_9 було безпідставно оголошено у розшук, оскільки він не переховувався від органів досудового розслідування.
На думку захисника, слідчим суддею визначено ОСОБА_9 розмір застави, який є завідомо непомірним для нього.
І останнє, на що звертає увагу автор апеляції, та це на те, що у ОСОБА_9 перебувають на утриманні батьки пенсіонери, дружина та двоє дітей, а також мати і бабуся дружини.
Крім цього, захисником ОСОБА_7 були подані доповнення до апеляційної скарги, в яких він вказує на невідповідність ухвали слідчого судді положенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, та приводить витяги з практики Європейського суду з прав людини.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисників та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали провадження, обміркувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
20 листопада 2014 року ОСОБА_9 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 364 КК України.
18 грудня 2014 року ОСОБА_9 було повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357; ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 364 КК України. Зокрема, органи досудового розслідування вважають встановленим, що ОСОБА_9 заволодів офіційним документом шляхом зловживання своїм службовим становищем та приховав офіційний документ в інших особистих інтересах, а також вчинив закінчений замах на зловживання службовим становищем, тобто на умисне використання службовою особою службового становища всупереч інтересам служби з метою одержання неправомірної вигоди для іншої юридичної особи, що спричинило тяжкі наслідки.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 30 грудня 2014 року в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну підозрюваному ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовлено у зв`язку з тим, що прокурором доведено не зменшення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а стороною захисту не доведено невідповідності визначеного підозрюваному розміру застави.
13 січня 2015 року постановою заступника Генерального прокурора України строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 20 лютого 2015 року.
15 січня 2015 року слідчий в ОВС Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 , за погодженням із прокурором відділу Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , звернувся до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про продовження ОСОБА_9 строку тримання під вартою. Це клопотання мотивовано тим, що підстави для скасування чи зміни застосованого підозрюваному запобіжного заходу на більш м`який відсутні, оскільки останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, а заявлені під час застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_9 ризики не зменшилися і дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Під час розгляду клопотання про продовження ОСОБА_9 строку тримання під вартою слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357; ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 364 КК України.
Як вбачається з ухвали слідчого судді та журналу судового засідання, на основі наданих слідчим матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, та, всупереч стверджень сторони захисту, встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на даному етапі розслідування достатньою сукупністю даних. Такими даними є протоколи допитів свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 (директор Департаменту державних закупівель Міністерства економічного розвитку та торгівлі України), ОСОБА_22 (представник Антимонопольного комітету), а також інші документи, які вказані в клопотанні слідчого.
При цьому слід зазначити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вирішував ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не оцінював докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_9 до вчинення кримінальних правопорушень є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього такого обмежувального заходу як продовження строку тримання під вартою. Одночасно слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового слідства відносно ОСОБА_9 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження та на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_9 у разі визнання його винуватим у вчинених злочинах, а також на суспільну небезпечність самих кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він підозрюється. Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження докази та обставини, на які посилаються слідчий і прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, а також перешкоджати кримінальному провадженню, тобто заявлені у клопотанні ризики з часу застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися та існують на даний час. Тому слідчий суддя обґрунтовано визначив, що більш м`які запобіжні заходи не здатні запобігти вказаним ризикам.
Більш того, в умовах, коли Міністерство оборони України задіяне в проведенні анти терористичної операції, а військовослужбовці Збройних Сил України здійснюють безпосередній захист територіальної цілісності України, то будь-яке посягання на їх матеріально-технічне забезпечення підриває як боєздатність військових формувань, так і обороноздатність держави в цілому. Це свідчить про підвищену суспільну небезпечність ОСОБА_9 , як особи, яка обґрунтовано підозрюється у закінченому замаху на заподіяння збитків державі в особі Міністерства оборони України, а тому саме ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду не може зменшитися.
В сукупності із вищенаведеними обставинами для вирішення справи у відповідності до вимог закону слідчий суддя врахував дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_9 , його вік, стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, розмір майнової шкоди, що могла бути спричинена державі в результаті протиправних дій ОСОБА_9 , наявність у останнього родичів, які постійно проживають за кордоном, а також спроби підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування.
Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 щодо незаконності та необґрунтованості судового рішення є непереконливими, оскільки слідчим суддею при розгляді клопотання були повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою.
Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.
Керуючись ст. ст. 176 178, 182, 183, 194, 196, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4