УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 квітня 2008 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ
апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого -
Лугового М.Г.,

суддів -
Олыйника В.Б., Сахнюка В.Г.,

з участю прокурора -
Паливоди Л.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Суми кримінальну справу за
апеляцією засудженого ОСОБА_1 на вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської
області, від 1 лютого 2008 року, яким

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець та мешканець АДРЕСА_1, раніше судимий:

1) за вироком
Охтирського міського суду Сумської області, від 6.12.2001 р., за ст. 164 ч. 1
КК України, до виправних робіт на строк 10 місяців,

засуджений за ст. 164 ч. 2 КК України до покарання у виді обмеження волі на
строк 2 роки.

ОСОБА_1 засуджений за вчинення наступного.

Згідно рішення Охтирського міського суду Сумської
області, від 28 січня 2000 року, ОСОБА_1 зобов'язаний до сплати аліментів на
утримування сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, на
користь ОСОБА_4 в розмірі 1/3 частини з всіх видів його заробітку.

У зв'язку з злісним ухиленням від сплати аліментів за
вказаним рішенням суду, вироком Охтирського міського суду Сумської області, від
6 грудня 2001 року, ОСОБА_1 був засуджений за ст. 164 ч. 1 КК України до
покарання у виді виправних робіт на строк 10 місяців.

Після відбуття вказаного покарання, ОСОБА_1 став
продовжувати злісно ухилятися від сплати аліментів, призначених за вказаним
рішенням суду. Будучи працевлаштованим, ОСОБА_1
на виклики до державного виконавця, для вирішення питання про сплату
аліментів, не з'являвся, на попередження останнього про необхідність сплати
аліментів, не реагував, у зв'язку з чим виникла заборгованість по сплаті
аліментів на суму 16004 грн.

На вирок суду надійшла апеляція від засудженого ОСОБА_1,
в якій, не оспорюючи висновки суду про доведеність вини в вчиненому та кваліфікацію дій, ставиться питання про
пом'якшення призначеного покарання з мотивів того, що судом не було враховано
його стан здоров'я та здоров'я його матері, а також відмову потерпілої ОСОБА_4
від запропонованих ним сум в відшкодування заборгованості по сплаті аліментів.

Заслухавши
доповідь судді щодо суті вироку та поданої апеляції, думку
прокурора про залишення вироку без зміни, а апеляції без задоволення, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляція підлягає до задоволення.

Суд, піддавши аналізу зібрані по справі докази у своїй
сукупності, обґрунтовано дійшов до висновку про винність ОСОБА_1 в вчиненому та
вірно кваліфікував його дії за ст.. 164 ч. 2 КК України, що не оспорюється
засудженим ОСОБА_1 в його апеляції.

В той же час суд, в порушення вимог ст. 65 КК України,
призначив ОСОБА_1 таке покарання, що відповідно до ступеню тяжкості вчиненого
ним злочину та його особі, є суворим.

Так судом при призначенні ОСОБА_1 покарання було
враховано ряд пом'якшуючих покарання обставин, зокрема повне визнання ОСОБА_1
вини в скоєному та щире каяття, а також позитивну його характеристику. В той же
час судом не в повній мірі було враховано стан здоров'я ОСОБА_1, що обумовлений
захворюванням очей, у зв'язку з чим він обмежений в працевлаштуванні, а
відповідно в матеріальному забезпеченні своїх дітей, що в кінцевому результаті,
і викликало його труднощі в виконанні рішення суду про сплату аліментів.

Судом було встановлено, що ОСОБА_1 після перенесення
оперативного лікування на органах зору намагався працювати і сплачувати
аліменти на утримування дітей, але погіршення стану його здоров'я фактично
позбавило його можливості в повній мірі виконувати рішення суду про стягнення
аліментів.

Колегія суддів вважає, що ті обставини, що ОСОБА_1 не
реагував на попередження державного виконавця про необхідність регулярного
вжиття заходів по сплаті аліментів, не є достатньою обставиною для того, щоб
призначити йому покарання в виді самого тяжчого виду покарання, що передбачено
санкцією ст. 164 ч. 2 КК України.

За таких обставин колегія суддів вважає, що призначене
судом покарання у виді обмеження волі ОСОБА_1, яке визначене до реального
відбуття, є надто суворим і таким, що не буде сприяти здійсненню ним
матеріального утримування його неповнолітніх дітей, а з врахуванням здоров'я
ОСОБА_1 може завдати фізичних його страждань.

З урахуванням сказаного колегія суддів вважає, що
виправлення ОСОБА_1 та попередження вчинення ним подальшого ухилення від сплати
аліментів на утримування дітей, можливе при звільненні його від відбування
призначеного судом покарання у виді обмеження волі з випробуванням на протязі
іспитового строку, на підставі ст. 75 КК України.

Керуючись ст. ст. 366; 372; 377 КПК України, колегія
суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляцію засудженого ОСОБА_1 задовольнити.

Вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області,
від 1 лютого 2008 року, відносно ОСОБА_1, - змінити з пом'якшенням призначеного
ОСОБА_1 покарання.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_1 від призначеного
покарання звільнити з випробуванням на протязі 1 року іспитового строку.

ОСОБА_1 з під варти звільнити негайно.

В іншій частині вирок залишити без зміни.

ГОЛОВУЮЧИЙ

СУДДІ