Справа № 748/2999/14-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/160/2015
Категорія - ч. 3 ст. 187 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

З участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6

захисника адвоката ОСОБА_7

розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, внесеного 31 липня 2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000287, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 15 грудня 2014 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Касаткіно, Архаринського району, Амурської області, Російської Федерації, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, з базовою загальною середньою освітою, який проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 09 вересня 2009 року Ріпкинським районним судом Чернігівської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненого 14 листопада 2011 року за постановою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області умовно-достроково на не відбутий строк покарання 10 місяців 5 днів,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.187, ч.1 ст.152 КК України,

В С Т А Н О В И Л А

Вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 15 грудня 2014 року ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.187, ч.1 ст.152 КК України, і йому призначено покарання:

- за ч.1 ст.152 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців;

- за ч.3 ст.187 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно за сукупністю злочинів призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією всього належного йому майна.

Стягнути з ОСОБА_8 процесуальні витрати за залучення експертів в сумі 687,96 грн. на користь держави.

Питання речових доказів вирішене у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Не погоджуючись з вироком суду обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, зі змісту якої вбачається, що апелянт просить кримінальне провадження направити на додаткове розслідування, оскільки показання свідків та висновок судової експертизи не відповідають дійсності.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_8 , 29 липня 2014, близько 1 год. 30 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в смт. Любеч, Ріпкинського району, Чернігівської області, з метою відкритого заволодіння коштами ОСОБА_9 , прийшов до господарства АДРЕСА_2 , та, через отвір у дверях, рукою відчинив запираючий пристрій вхідних дверей будинку та проник в його середину. Перебуваючи у веранді будинку ОСОБА_8 затосував силу, яка виразилась у смиканні дверної ручки, відчинив двері, які були зачинені на запираючий пристрій та проник до кімнати будинку. Перебуваючи в кухонній кімнаті будинку, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи суспільну небезпечність їх наслідків і бажаючи їх настання, із застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я в момент заподіяння та виразилось в нанесенні двох ударів ногами в область тулубу жінки похилого віку, а також стисненні руками шиї ОСОБА_9 , заподіявши потерпілій тілесні ушкодження у вигляді саден грудної клітки, шиї, які, як усі в сукупності, так і кожне окремо, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я або незначної втрати працездатності, та вимагав негайно передати йому кошти.

Після чого, близько 01 год. 40 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в цьому ж будинку, з метою зґвалтування ОСОБА_9 застосував до неї фізичне насильство в кількості не менше 19-20 травмуючих дій, що виразилось в нанесенні ударів кулаками та ногами в область життєво важливого органу - голови жінки похилого віку, а також стисненні руками шиї ОСОБА_9 , нанесенні ударів по тулубу та кінцівках потерпілої, а також укусів, заподіяв їй тілесні ушкодження у вигляді саден голови, обличчя, шиї, грудної клітки, правої верхньої та обох нижніх кінцівок, синців лівого стегна, правої грудної залози, правої підщелепної ділянки, правого плеча, шиї, голови, які, як усі в сукупності, так і кожне окремо, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я або незначної втрати працездатності, та подолавши вказаними діями опір ОСОБА_9 , ОСОБА_8 вступив з потерпілою в статеві зносини природним шляхом.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника на підтримання доводів апеляційної скарги обвинуваченого, думку прокурора щодо необхідності залишення вироку без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як убачається з вироку, свої висновки про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінальних правопорушень доведено об`єктивними доказами, які зібрані у передбаченому законом порядку і ретельно перевірені в судовому засіданні.

Зокрема, свої висновки про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні ним суспільно-небезпечних діянь за викладених у вироку обставин, суд першої інстанції обґрунтував дослідивши і проаналізувавши показання самого обвинуваченого, який фактично частково визнав вину у вчиненні кримінальних правопорушень та дав пояснення щодо обставин їх скоєння; потерпілої, яка пояснила, що до її зачиненого будинку вночі зайшов обвинувачений та почав вимагати гроші, потім застосовуючи фізичне насильство вступив з нею в статеві зносини; відеозаписи слідчих експериментів за участю обвинуваченого, потерпілої та свідків; протокол огляду місця події згідно якого з будинку потерпілої було вилучені уламки скла на яких згідно висновку експерта була виявлена кров, яка може походити від обвинуваченого також, вилучена кров з підлоги згідно висновку експерта може походити від потерпілої та не виключено, з домішком крові обвинуваченого; висновки експертів № 188 та 189 від 25 вересня 2014 року, згідно яких на футболці та трусах, вилучених у обвинуваченого, виявлена кров, яка може походити від жінки, в тому числі і від потерпілої; висновок експерта № 728 від 9 вересня 2014 року, згідно якого у потерпілої маються тілесні ушкодження, які в сукупності та кожне окремо відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які не спричинили короткочасного розладу здоров`я або незначну втрату працездатності, синець та садно, виявлені у потерпілої в ділянці шиї, могли бути спричинені внаслідок здавлення шиї руками.

Суд з достатньою повнотою перевірив доводи обвинуваченого в судовому засіданні та виклав критичний аналіз доказів. У своїх висновках суд першої інстанції навів мотиви, із яких взяв до уваги докази, та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушеннях.

Доводи захисника про відмову потерпілої від обвинувачення у зґвалтуванні місцевий суд вірно визнав необґрунтованими, з чим погоджується колегія суддів, оскільки дану відмову слід розглядати не в розумінні приватного обвинувачення.

У ст. 477 КПК України передбачено вичерпний перелік кримінальних проваджень у формі приватного обвинувачення, які можуть бути розпочаті слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, серед яких і злочин, передбачений ч. 1 ст. 152 (зґвалтування без обтяжуючих обставин).

Таким чином, колегія суддів вважає, що встановлені обтяжуючі вину ОСОБА_8 обставини вчинення злочину щодо особи похилого віку та вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння не дають підстав для висновку про можливість закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_8 у зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Відмову потерпілої від обвинувачення у зґвалтуванні слід розглядати, як її точку зору щодо суворості покарання, яке призначається обвинуваченому за вказаним кримінальним правопорушенням.

Давши належну оцінку зібраним у провадженні та дослідженим у судовому засіданні доказам у їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 в нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаному з проникненням у житло, та зґвалтуванні, тобто статевих зносинах із застосуванням фізичного насильства та вірно кваліфікував його дії за ч. 3 ст. 187 та ч. 1 ст. 152 КК України.

При обранні обвинуваченому ОСОБА_8 виду та міри покарання, суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України вірно врахував характер та ступінь суспільної небезпеки скоєних ним кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який раніше судимий, не працює, притягувався до адміністративної відповідальності, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, наявність обставин, що обтяжують покарання вчинення злочину щодо особи похилого віку, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та відсутність обставин, що пом`якшують покарання.

Остаточне покарання ОСОБА_8 , яке є необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень, судом визначено вірно у відповідності до вимог ст. 70 КК України.

Вирок суду є законний, обґрунтований і справедливий, а тому скасуванню чи зміні він не підлягає.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 15 грудня 2014 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

Згідно ч.4 ст.532 КПК України дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.426 КПК України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим в той самий строк з дня вручення копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_10 .В. МельниченкоМ.М. Оседач