Справа № 428/2729/15-к
Провадження № 11кп/782/150/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
7.08.2015 р. м. Сєвєродонецьк

Апеляційний суд Луганської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Луганської обл. апеляційну скаргу, яку подала захисник ОСОБА_6 на ухвалу Сєвєродонецького міськсуду Луганської обл. від 11.06.2015 р., -

в с т а н о в и в:
Цим ухвалою стосовно ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.

Сєвєродонецьк Луганської обл., громадянина Ук-

раїни, має повну загальну середню освіту, не одру-

жений, не працює, інвалід 2-ї групи, зареєстрова-ний та проживає АДРЕСА_1 ,

який вчинив суспільно-небезпечне діяння, відповідальність за яке передбачена ст. 115 ч. 1 КК Ук-раїни, застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатрич-ного закладу з суворим наглядом.

У задоволенні цивільного позову ОСОБА_8 до ОСОБА_7 та ОСОБА_9 про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 6747,34 грн. та моральної шкоди в розмірі 500 000 грн. відмовлено.

Питання про речові докази та судові витрати вирішені судом відповідно до чинного КПК України.

Ухвалою суду встановлено, що 2.01.2015 р. приблизно об 11 год. 00 хв. Перепелиця знахо-дився у стаціонарному терапевтичному відділенні КУ «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня», розташованої за адресою Луганська обл., м. Сєвєродонецьк, вул. Єгорова, 2-б, де прохо-див стаціонарне лікування з приводу хвороби нирок. У вказаний період часу Перепелиця вийшов до чоловічого туалету покурити з іншим пацієнтом вказаного відділення, сусідом по палаті ОСОБА_10 , який незадовго до цього висміював Перепелицю з приводу манії спостереження за ним сторонніми особами.

Перебуваючи в приміщенні чоловічого туалету разом із ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , маючи злочинний намір, спрямований на умисне вбивство, який раптово виник на ґрунті неприязних від-носин до ОСОБА_11 , та реалізуючи свій намір, став наносити складним ножем, що мав при собі, удари ОСОБА_11 в життєво-важливі органи, область грудної клітини та черевної порожнини спе-реду.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_13 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани на передній поверхні грудної клітки справа на рівні 2 - го ребра по се-редньо-ключичній лінії, колото-різаної рани на передній поверхні грудної клітки справа по серед-ньо-пахвовій лінії на рівні 5-го ребра, різаної рани передньої поверхні основної фаланги правого пальця лівої кисті, які згідно висновку судово-медичного експерта за ступенем тяжкості відносно живої особи кваліфікувалися б, як легкі тілесні ушкодження, що призвели до короткочасного роз-ладу здоров`я, колото-різаної рани на передній поверхні грудної клітки зліва по білягрудинної лінії на рівні 7-го ребра, колото-різаної рани на передній поверхні грудної клітки біля краю реберної дуги зліва по середньо-ключичній лінії; колото-різаної рани на передній поверхні черевної стінки зліва на 11 см вище і 6 см вліво від пупка, колото-різаної рани на передній поверхні черевної стін-ки на 3,5 см вище і 4 см вліво від пупка, колото-різаної рани передньої черевної стінки на 7 см ви-ще і 8 см вправо від пупка, колото-різаної рани на передній черевній стінці справа на 4 см вправо від пупка, які згідно висновку судово-медичного експерта за ступенем тяжкості відносно живої особи кваліфікувалися б, як тяжкі тілесні ушкодження, за ознакою небезпечності для життя в мо-мент спричинення. Через 5-6 хвилин після завданих ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, настала смерть останнього. Життя ОСОБА_11 не могло бути врятованим при своєчасному наданні квалі-фікованої медичної допомоги.

Задовольняючи клопотання суд вказав, що в ході судового слідства було встановлено, що Перепелиця в період інкримінованих йому діянь та в теперішній час страждав і страждає на шизо-френію параноїчну. Ступінь виразності психічних розладів в період, коли були скоєні інкриміно-вані йому діяння і в теперішній час у Перепелиці такий, що він не міг і не може усвідомлювати свої дії, передбачати їх наслідки та керувати ними, а тому суд застосував до Перепелиці примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації її до психіатричного закладу із суворим наг-лядом виходячи з того, що він вчинив суспільно - небезпечне діяння, пов`язане з посяганням на життя іншої особи. Також, він за своїм психічним станом та характером вчиненого суспільно не-безпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у психіат-ричному закладі та лікування в умовах суворого нагляду.

Не погоджуючись з ухвалою суду захисник ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та закрити кримінальне провадження, тому що на її думку, у суді не було доведено, що саме ОСОБА_7 вчинив умисне вбивство, а тому в його діях відсутній склад кримінального правопорушення.

До початку судового розгляду ст. прокурор прокуратури м. Сєвєродонецька Луганської обл. ОСОБА_14 відмовився від раніше поданої апеляції.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, вислухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішен-ня суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відпо-відальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно-не-безпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, в стані неосуд-ності. Підставами застосування судом примусових заходів медичного характеру є: 1) наявність суспільно небезпечного діяння, передбаченого КК України; 2) доведеність вчинення цього діяння цією особою; 3) встановлення того факту, що особа в момент вчинення суспільно небезпечного діяння була в стані неосудності, чи захворіла після цього на психічну хворобу, яка виключає зас-тосування до неї кримінального покарання; 4) визнання цієї особи небезпечною для суспільства в силу її хворобливого стану, характеру вчиненого нею діяння і взагалі її поведінки.

Висновки суду 1-ї інстанції про доведеність вини ОСОБА_12 у вчиненні суспільно-небез-печного діяння, відповідальність за яке передбачена ст. 115 ч. 1 КК України, є обґрунтованими і ґрунтуються на сукупності досліджених у судовому засіданні та наведених в ухвалі доказах.

Відповідно до висновку стаціонарної судово-психіатричної експертизи № 37 від 12.02.2015 р., Перепелиця в період інкримінованих йому діянь та в теперішній час страждав і страждає на па-раноічну форму шизофренії. Ступінь виразності психічних розладів в період, коли було скоєно ін-криміноване йому діяння і в теперішній час у Перепелиці такий, що він не міг і не може усвідом-лювати свої дії, передбачати їх наслідки та керувати ними. Перепелиця потребує примусових за-ходів медичного характеру, передбачених ч .5 ст.94 КК України - госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом, протипоказань для такого лікування у нього не має.

Щодо виду примусового заходу медичного характеру, застосованого до Перепелиці судом 1-ї інстанції, то дане рішення відповідає вимогам ч. 5 ст. 94 КК України, згідно якої госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хво-рого, який вчинив суспільно-небезпечне діяння, пов`язане з посяганням на життя інших осіб, а та-кож щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно не-безпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у психіат-ричному закладі та лікування в умовах суворого нагляду.

Суд 1-ї інстанції, розглянувши клопотання, дійшов до вірного висновку, що ОСОБА_12 потребує госпіталізації до психіатричного закладу, врахувавши при цьому висновки стаціонарної судово-психіатричної експертизи, його психічний стан, характер вчиненого ним суспільно-небез-печного діяння та правильно застосував примусові заходи медичного характеру у вигляді лікуван-ня в психіатричній лікарні із суворим наглядом.

Висновок суду про вчинення ОСОБА_12 цього суспільно-небезпечного діяння при обста-винах, викладених в ухвалі, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується розгля-нутими у судовому засіданні та викладеними в ухвалі доказами.

Так, суд правильно послався як на показання свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 саме в судовому засіданні суду першої інстанції, в яких вони повідо-мили суду дані, щодо конкретних обставин вчинення ОСОБА_12 суспільно-небезпечного діян-ня, а саме, що ОСОБА_12 знаходився наодинці з ОСОБА_11 в приміщенні чоловічого туалету і саме після цього ОСОБА_11 отримав численні тілесні ушкодження, внаслідок яких настала його смерть. Відповідно до протоколу огляду місця події ( т. 2, а.п. 9-33) в терапевтичному відділенні КУ «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня» було вилучено складний ніж з відломаним клинком, висновком судово-медичної експертизи ( т. 2, а.п. 90-94) встановлено, що тілесні ушкод-ження, встановлені на трупі, могли утворитися від дії клинка ножу, фрагмент якого був представ-лений на експертизу.

Покази наведених вище осіб у об`ємі подій, встановлених судом першої інстанції, знайшли своє повне підтвердження і в приведених в ухвалі джерелах доказів та в процесуальних докумен-

тах, а саме в даних протоколу огляду місця події та фототаблицею до нього, яким було встановле-

но взаємне розташування речей та виявлено труп людини чоловічої статі зі слідами насильниць-кої смерті, висновках експертиз.

Доводи апеляції захисника про те, що в судовому засіданні не було доведено, що саме Пе-репелиця вчинив умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_11 спростовуються наведеними вище показами свідків та іншими доказами, що саме ОСОБА_12 вчинив суспільно небезпечне діяння.

Безпідставними є посилання захисника в апеляції на те, що відповідно до судово-медичної експертизи ( т. 2, а.п. 90-94) тілесні ушкодження на тілі ОСОБА_11 розташовуються у місцях, дос-тупних для заподіяння власною рукою, тобто, на думку захисника це не виключає заподіяння тіле-сних ушкоджень собі самим ОСОБА_11 , оскільки постановка такого питання на розгляд експер-ту свідчить тільки про те, що орган досудового слідства таким чином перевіряв усі можливі версії заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому і у підсумку дійшов до висновку, який було викладе-но у клопотанні про застосовання примусових заходів медичного характеру і яке було задоволено судом першої інстанції.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що ухвала відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування не вбачає, у зв`язку з чим залишає ухвалу без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.

Керуючись ст. ст. 405, 407 та 419 КПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :
Ухвалу Сєвєродонецького міськсуду Луганської обл. від 11.06.2015 р., якою стосовно ОСОБА_19 застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді госпі-талізації до психіатричного закладу з суворим наглядом - залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги без-посередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення апеляційної інстанції, а ОСОБА_20 - в той самий строк з дня вручення йому копії цієї ухвали.

Головуючий

Судді