Справа №1-458-10
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2010 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області

в складі: головуючого-судді Кормана О.В.

при секретарі Приходченко Н.П.

з участю прокурора Печенюк Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Умані кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, українки, громадянки України, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, вдови, не працюючої, зареєстрованої в ІНФОРМАЦІЯ_4, фактично проживаючої в ІНФОРМАЦІЯ_5, судимої 12 травня 2010 року Уманським міськрайонним судом за ч.1 ст.309 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі, на підставі статті 75 КК України звільненої від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, українця, громадянина України, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, військовозобов'язаного, розлученого, вантажника КП «Комунальник», зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_8, фактично проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_5

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 обвинувачуються в тому, що вони 25 квітня 2010 року близько 22 години, за попередньою змовою між собою, незаконно, без згоди власника домоволодіння №36 ОСОБА_3 по вулиці Перемоги в с.Краснопілка Уманського району Черкаської області, з метою проникнення до приміщення, шляхом зриву навісного замка вхідних дверей житлового будинку, діючи умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи що порушують недоторканість житла громадян, самовільно через вказані двері проникли до житлового будинку ОСОБА_4, де заночували.

Вони ж, повторно, 26 квітня 2010 року, близько 16 години 30 хвилин, за попередньою змовою між собою, незаконно, без згоди власника домоволодіння №34 ОСОБА_5, розташованого по вулиці Перемоги в с.Краснопілка Уманського району Черкаської області, з метою проникнення до приміщення, шляхом зриву навісного замка вхідних дверей житлового будинку, діючи умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи що порушують недоторканість житла громадян, самовільно через вказані двері, проникли до житлового будинку ОСОБА_5, де скоїли дрібну крадіжку.

Допитана в судовому засіданні підсудна ОСОБА_1 свою вину у вчиненому злочині визнала повністю, та пояснила, що в с.Краснопілка Уманського району проживає її батько ОСОБА_6. 24 квітня 2010 року вона приїхала до нього в гості, щоб допомогти на городі. 25 квітня 2010 року о 15 годині вона зустріла ОСОБА_2, з яким заздалегідь домовилась про зустріч, та пішли разом до батька ОСОБА_1 Їм запропонували переночувати у гаражі. Після того, як вони з ОСОБА_2 пішли погуляти по селу, батько їх не впустив. Вони знову пішли гуляти і гуляли до 22 години. Коли вони підійшли до одного з будинків по вулиці Перемоги, то вона запропонувала ОСОБА_2 в ньому заночувати, на що той погодився. ОСОБА_2 витягнув скоби та зняв замок. Вони зайшли в будинок і лягли спати. Наступного дня 26 квітня 2010 року вони прокинулись о 10 годині, після чого знову пішли гуляти в село та повернулись до будинку, де ночували, де ОСОБА_1 стала прибирати. Недоприбиравши вони знову вийшли і пішли шукати будинок щоб переночувати. При цьому, перейшли до будинку, який розташований навпроти того будинку, де вони ночували, ОСОБА_2 витягнув там скоби і зняв замок. Це було десь о 16 годині 30 хвилин. Коли вона там прибирала, то сказала ОСОБА_2, щоб він взяв у будинку ковдру та переніс її до будинку, де вони раніше ночували. Він взяв ковдру, переніс, і вона продовжила прибирати. Увечері о 18 годині до будинку зайшов ОСОБА_7 ще з одним чоловіком, які викликали міліцію. Просить суд її суворо не карати.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 свою вину у вчиненому злочині визнав повністю, повністю підтримав покази, надані ОСОБА_1, додатково пояснивши, що ковдру він переніс у будинок, де вони раніше ночували, так як мали намір знову там ночувати. Просить суд його суворо не карати.

Відповідно до ст. 299 КПК України, суд вважає недоцільним дослідження фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, оскільки учасники судового розгляду не заперечують проти цього, правильно розуміють зміст цих обставин. У суду немає сумнівів в добровільності та істинності їх позицій, а також роз'яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та допустимості, суд вважає, що пред'явлене обвинувачення доказано.

Дії підсудних суд кваліфікує за ч. 1 ст. 162 КК України - незаконне проникнення до житла.

Обставиною, що пом'якшує покарання, являється визнання вини.

Обставинами, що обтяжують покарання, являються вчинення злочину повторно, групою осіб за попередньою змовою.

По місцю реєстрації ОСОБА_1 характеризується посередньо (а.с. 112), по місцю реєстрації ОСОБА_2 характеризується формально позитивно (а.с. 125).

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу підсудних та вважає, що слід призначити покарання у вигляді обмеження волі.

Враховуючи те, що злочинні дії підсудних не призвели до настання істотних суспільно-небезпечних наслідків, суд вважає за можливе звільнити їх від відбування призначеного судом покарання у вигляді обмеження волі з іспитовим строком, що передбачено ст.75 КК України. При цьому слід встановити обмеження, передбачені статтею 76 КК України.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 вчинила злочин до винесення відносно неї вироку від 12 травня 2010 року за ч.1 ст.309 КК України, на підставі ч.4 ст.70 КК України, їй слід призначити остаточне покарання за сукупністю злочинів, частково приєднавши невідбуте покарання за вироком від 12 травня 2010 року.

Суд не вбачає підстав для зміни запобіжного заходу відносно підсудних до вступу вироку в законну силу.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Речовий доказ - ковдру, яка знаходиться на зберіганні в камері схову прокуратури Уманського району (а.с.97), слід повернути потерпілій ОСОБА_5 за належністю.

Керуючись статтями 321, 323, 324, 327, 330-335 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:

Визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, та призначити їй покарання у виді 1 року 6 місяців обмеження волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Уманського міськрайонного суду від 12 травня 2010 року та остаточно визначити до відбування покарання у виді 2 років 6 місяців обмеження волі.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбування призначеного судом покарання з випробування з іспитовим строком на 2 роки 6 місяців.

На підставі статті 76 КК України покласти на засуджену ОСОБА_1 обов'язки не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з'являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.162 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 року 6 місяців обмеження волі.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного судом покарання з випробування з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців.

На підставі статті 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_2 обов'язки не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з'являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу відносно засуджених залишити попередній у вигляді підписки про невиїзд.

Речовий доказ - ковдру, яка знаходиться на зберіганні в камері схову прокуратури Уманського району, повернути потерпілій ОСОБА_5.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Черкаської області протягом 15 діб з моменту проголошення.

Головуючий-суддя: О.В. Корман