Справа №1-48/07
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2007
року Романівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого -
судді Бабича СВ., при
секретарі Руднику М.І., з участю прокурора Мазуркевич В.П.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Романові кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_1
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця с
Колодяжне Романівського району Житомирської області, не працюючого, освіта
неповна середня, не одруженого, раніше судимого 13 червня 2005 року Романівським
районним судом Житомирської області за ст. 307 ч. 2 КК України до 5 років
позбавлення волі без конфіскації майна з іспитовим строком - 2 роки,

26 лютого 2007
року Романівським районним судом Житомирської області за ст.ст. 307 ч. 2,310 ч.
2 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, за ст. 396 ч. 1
КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, заздалегідь не обіцяючи після скоєння особливо тяжкого злочину -
умисного вбивства приховати його та, усвідомлюючи, що приховує саме такий
злочин, в період часу з 02.01.2007 року по 07.01.2007 року, достовірно знаючи,
що ОСОБА_2 скоїв умисне вбивство, надав останньому для переховування від
правоохоронних органів своє житло по АДРЕСА_1, чим скоїв приховування злочину.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 вину у скоєному
злочині визнав повністю і показав, що протягом 2004-2007 років працівники
міліції неодноразово цікавились чи не відвідував його ОСОБА_2, попереджали про
необхідність повідомлення правоохоронним органам, якщо останній прийде до
нього. 2 січня 2007 року ОСОБА_2 прийшов до його будинку і попросив надати
можливість на кілька днів ночувати в нього. Він погодився і надав ОСОБА_2 своє
житло, правоохоронні органи про це не повідомив через співчуття ОСОБА_2
Останній розповідав йому, що скоїв вбивство і тому переховується.

Вина підсудного, крім його показань, підтверджується доказами, дослідженими
у судовому засіданні.

Так, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3-
сільський голова с Колодяжне
показав, що протягом 2004-2007 років працівники міліції кілька разів в його
присутності попереджали ОСОБА_1 про необхідність повідомити правоохоронні
органи, якщо він побачить ОСОБА_2 та наголошували на тому, що останній
знаходиться у розшуку в зв»язку зі скоєнням умисного вбивства.

Свідки ОСОБА_4
та ОСОБА_5 - працівники міліції показали, що протягом кількох
останніх років вони неодноразово попереджали ОСОБА_1 про необхідність
повідомити правоохоронні органи, якщо він побачить ОСОБА_2 та наголошували на
тому, що останній знаходиться у розшуку в зв»язку зі скоєнням умисного
вбивства.

Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 показали суду, що в період часу з 2 по 7 січня
2007 року ОСОБА_2 протягом дня знаходився в їх будинку, а ночувати він ходив до
ОСОБА_1

Крім цього вина підсудного ОСОБА_1 стверджується наявними
в кримінальній справі документами - матеріалами УМВС України в Хмельницькій
області та Шепетівської міжрайонної прокуратури стосовно розшуку обвинуваченого
ОСОБА_2( а.с.82-87)

Суд, дослідивши всі зібрані по справі докази, оцінивши їх
в своїй сукупності приходить до висновку, що вина підсудного ОСОБА_1 доведена в
судовому засіданні.

Дії підсудного ОСОБА_1, які виразились у заздалегідь необіцяному
приховуванні особливо тяжкого злочину суд кваліфікує за ст. 396 ч. 1 КК України.

При призначенні покарання підсудному ОСОБА_1 суд
враховує, що злочин, скоєний ним в період іспитового строку, при засудженні
його до позбавлення волі, даний злочини є середньої тяжкості, за місцем
проживання підсудний характеризується посередньо, обставину, що пом»якшує
покарання - його щире каяття, обставину, що обтяжує покарання - скоєння
рецидиву злочинів. За таких обставин суд приходить до висновку, що виправлення
підсудного можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, а тому призначає
йому покарання саме у вигляді позбавлення волі в межах санкції ст. 396 ч. 1 КК
України, вважаючи, що застосування інших більш м»яких покарань, передбачених
санкцією вищевказаної статті не буде достатнім для запобігання вчиненню
підсудним в майбутньому нових злочинів.

При призначенні терміну покарання суд враховує, що
ОСОБА_1 після скоєння ним даного злочину був засуджений 26 лютого 2007 року
Романівським районним судом Житомирської області за ст. 307 ч. 2 ст. 310 ч. 2
КК України до семи років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що йому
належить і вважає за необхідне, на підставі ст. 70 ч. 4 КК України, визначити
підсудному покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та
зарахувати йому частково відбуте покарання за вищевказаним вироком.

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним за ст. 396 ч. 1 КК України та
призначити покарання -1 (один) рік позбавлення волі.

На
підставі ст. 70 ч. 4 КК України за сукупністю злочинів остаточне покарання
визначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеним
вироком Романівського районного суду Житомирської області від 26 лютого 2007
року, у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що
йому належить.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_1 рахувати з 16
січня 2007 року, зарахувавши йому у призначений строк покарання частково
відбуте покарання за вироком Романівського районного суду від 26 лютого 2007
року.

Запобіжний захід засудженому до вступу вироку в законну
силу залишити попередній - взяття під варту.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного
суду Житомирської області через Романівський райсуд протягом 15-ти діб з моменту його проголошення, а
засудженим ОСОБА_1 - в цей же строк з часу отримання копії вироку.