489/5478/14-к 10.10.2014
У Х В А Л А
про залишення апеляційної скарги без руху
10 жовтня 2014 року м. Миколаїв
Суддя апеляційного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_2 ОСОБА_3 на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 01 вересня 2014 року, яким ОСОБА_2 визнано винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 186, ч.2 ст. 15, ч. 2 ст.186, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 309 КК України
в с т а н о в и л а :
до апеляційного суду Миколаївської області надійшла апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_2 . ОСОБА_3 на вирок Ленінського районного суду Миколаївської області від 01 вересня 2014 року, яким ОСОБА_2 визнано винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст.186, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 309 КК України.

Не погоджуючись із вироком суду, захисник ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва та призначити більш м`яке покарання, застосувавши до ОСОБА_2 ст. 75 КК України звільнивши його від відбування покарання з випробуванням.
Перевіривши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 на відповідність її вимогам закону, вважаю, що вона не відповідає вимогам, зазначеним в ст. 396 КПК України.
Відповідно до вимог п. 4 ч. 2 ст. 396 КПК України в апеляційній скарзі зазначаються вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_2 ОСОБА_3 зазначає, що призначене ОСОБА_2 покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та його особі і при цьому просить звільнити його від відбування покарання з випробуванням. Апелянт одночасно просить призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України і звільнити обвинуваченого від покарання на підставі ст. 75 КК України.
Вимоги захисника ОСОБА_3 не чіткі і суперечливі.

Застосування ст. 69 КК України у випадках вчинення особливо тяжких, тяжких злочинів та злочинів середньої тяжкості передбачає призначення основного покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією статті Особливої частини КК або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті за цей злочин.

В апеляційній скарзі захисника ОСОБА_3 відсутня конкретна позиція щодо призначення покарання.

Крім того, висловлюючи одночасно різні прохання про призначення покарання не пов`язаного з позбавленням волі та про звільнення обвинуваченого від покарання, апелянт висуває суперечливі вимоги, які потребують уточнення.

Невідповідність апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_2 . ОСОБА_3 вимогам ст. 396 КПК України перешкоджає апеляційному суду перевірити вирок суду першої інстанції в межах викладених в апеляційній скарзі прохань, що відповідно до ч.1 ст. 399 КПК України є підставою для залишення її без руху і встановлення строку для усунення недоліків.
Керуючись ч. 1 ст. 399 КПК України, -
п о с т а н о в и л а:
апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_2 . ОСОБА_3 на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 01 вересня 2014 року, залишити без руху.

Надати апелянту строк для усунення недоліків 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Роз`яснити апелянту, що у разі не усунення недоліків апеляційної скарги у встановлений строк, апеляційна скарга буде вважатися неподаною та повернута йому.

Копію ухвали про залишення апеляційної скарги без руху надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу.
Ухвала не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Суддя апеляційного суду
Миколаївської області ОСОБА_1