Справа № 11 620, 2011 р. Головуючий в 1-й інстанції
Категорія: ч.1 ст. 121 КК України. ОСОБА_1
Доповідач Делієв О.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2011 року травня місяця «17»дня

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого Делієва О.М.

Суддів Вороненко Т.В., Коровайка О.І.

З участю прокурора Чередниченко Є.Г., адвокатів ОСОБА_2, ОСОБА_3

Засудженого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні кримінальну справу за апеляціями прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, адвоката ОСОБА_2, в інтересах потерпілого ОСОБА_5, на вирок Бериславського районного суду Херсонської області від 30 листопада 2010 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, судимості не має -

засуджений за ч.1 ст. 121 КК України на пять років позбавлення волі;

На підставі ст. 104 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік шість місяців з покладенням на нього обовязків передбачених п.п. 2, 3, 4 ч.1 ст. 76 КК України.

Запобіжний захід підписка про невиїзд.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 виділено в окреме провадження для розгляду в порядку цивільного судочинства.

Постановлено стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати у розмірі 3138, 63 грн.

Постановлено стягнути ОСОБА_4 на користь Бориславської центральної районної лікарні витрати у розмірі 273, 72 грн. на стаціонарне лікування.

Вирішено питання щодо речових доказів.

ОСОБА_4 вироком суду першої інстанції визнаний винним та засуджений за те, що він 25 серпня 2010 року близько 01.00 години, знаходячись біля будинку № 243 по вул. 1 Травня в м. Бериславі Херсонської області, в ході раптово виниклих неприязних стосунків з потерпілим ОСОБА_5, переслідуючи прямий умисел, спрямований на завдання тяжких тілесних ушкоджень, наніс потерпілому ОСОБА_5 один удар ножем в ліву область живота та один удар ножем в праву ногу, в результаті чого спричинив потерпілому тяжкі тілесні ушкодження по критерію небезпеки для життя в момент спричинення та легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоровя.

В апеляції прокурор не оспорюючи кваліфікацію дій засудженого та фактичні обставини справи, вважає вирок суду незаконним у звязку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особі засудженого.

Зокрема прокурор стверджує, що суд не врахував того, що ОСОБА_4 вчинив умисний тяжкий злочин, спрямований проти життя та здоровя особи, його злочинними діями спричинено тяжкі наслідки, які виразились у нанесенні тяжких тілесних ушкоджень потерпілому.

Просить вирок суду скасувати, постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_4 покарання за ч.1 ст. 121 КК України пять років позбавлення волі з поміщенням його в кримінально виконавчу установу закритого типу.

В апеляції адвокат ОСОБА_2 вважає вирок незаконним у звязку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особі засудженого, а також у звязку з порушенням норм матеріального права, а саме ст. 65 КК України.

В обґрунтування своїх доводів, зазначає, що суд безпідставно застосував ст. 104 КК України, не врахував, що засуджений характеризується посередньо, ніде не працює, не взяв до уваги характеристику з місця навчання.

Просить вирок скасувати, постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_4 покарання за ч.1 ст. 121 КК України у вигляді позбавлення волі без застосування ст. 104 КК України.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав свою апеляцію, адвоката ОСОБА_2, який підтримав свою апеляцію, адвоката ОСОБА_3, який просив вирок залишити без зміни, надавши останнє слово підсудному, дослідивши матеріали кримінальної справи та перевіривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляції прокурора і адвоката ОСОБА_2 задоволенню не підлягають з таких підстав.

Із протоколу судового засідання вбачається, що під час розгляду справи, з урахуванням думки засудженого, який повністю визнав свою вину, фактичні обставини справи та розмір цивільного позову не оспорював, суд відповідно до ч.3 ст. 299 КПК України прийняв рішення про недоцільність дослідження доказів.

Дії засудженого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані по ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Судова колегія вважає, що покарання ОСОБА_4 призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України, з урахуванням того, що він скоїв тяжкій злочин, особи винного, який має задовільну громадську характеристику, позитивно характеризується за місцем навчання, раніше не судимий, та обставин, що помякшують покарання, а саме вік підсудного та особливості його психіки та поведінки у неповнолітньому віці, умови проживання та виховання, протиправну провокаційну поведінку потерпілого щодо батьків підсудного, невідшкодування завданої злочином шкоди, в тому числі і через відмову потерпілого в отриманні такого відшкодування і, на думку суддів, воно є необхідним і достатнім для виправлення засудженого й попередження здійснення ним нових злочинів, тому підстав для скасування вироку колегія суддів не вбачає.

Крім того, звільнення від відбування покарання з випробуванням до неповнолітнього є правом суду, і виходячи з наведених обставин справи, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції воно застосовано обґрунтовано та законно.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

В задоволенні апеляцій прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції та адвоката ОСОБА_2 відмовити.

Вирок Бериславського районного суду Херсонської області від 30 листопада 2010 року щодо ОСОБА_4 залишити без змін.

Судді: