У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової
палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого - судді

Федченка О.С.,

суддів

Косарєва В.І. і Нікітіна Ю.І.,

за участю прокурора адвоката

Колесниченка О.В. ОСОБА_1

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві 13 листопада 2007 року справу за
касаційною скаргою засудженого ОСОБА_2 на постанову Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 17 жовтня 2006 року та ухвалу апеляційного суду
Волинської області від 1 грудня 2006
року щодо нього.

встановила:

Вироком Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 1 березня 2004 року ОСОБА_2 засуджено за ч.5
ст.191, ст.69 КК України на 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК
України ОСОБА_2 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 3
роки та покладено на нього певні
обов'язки відповідно до ст.76 КК України.

Постановою Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 17 жовтня 2006 року ОСОБА_2 скасовано звільнення від
відбування покарання з випробуванням і
направлено його для відбування призначеного вироком від 1 березня 2004 року
покарання у виді 5 років позбавлення волі у зв'язку з тим, що він в період іспитового строку вчинив новий
злочин.

Ухвалою апеляційного суду Волинської
області від 1 грудня 2006 року апеляція
засудженого ОСОБА_2 залишена без задоволення, а зазначена постанова суду без зміни.

У касаційній скарзі засуджений
ОСОБА_2 просить судові рішення у зв'язку з істотними порушеннями
кримінально-процесуального закону та неправильним застосуванням кримінального
закону скасувати та відмовити у задоволенні подання КВІ м. Луцька про
скасування звільнення його від відбування покарання з випробуванням. Вважає, що суд дійшов необґрунтованого висновку про те, що він на шлях
виправлення і перевиховання не став.
Стверджує, що кримінально-виконавча інспекції м. Луцька у своєму поданні не
зазначила жодних обставин, які підтверджують про його небажання стати на шлях
виправлення.

Заслухавши доповідача, адвоката ОСОБА_1,
який підтримав касаційну скаргу ОСОБА_2, думку прокурора про відсутність
підстав до задоволення скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної карги, колегія
суддів вважає, що скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, суд задовільняючи подання начальника
кримінально-виконавчої інспекції м. Луцька та
скасовуючи ОСОБА_2 відбування
покарання з випробуванням з направленням в місця позбавлення волі послався на
те, що він не став на шлях виправлення та перевиховання і під час іспитового
строку вчинив новий злочин, за який засуджений вироком Луцького міськрайонного суду Волинської
області від 1 грудня 2005 року за ч.2 ст.185 КК України із застосуванням ст.69 КК України до штрафу в сумі 600 грн.

Проте, з такими висновками суду погодитись
не можна.

Із матеріалів справи та постанови суду про
скасування ОСОБА_2 відбування покарання з випробуванням не видно і суд не навів
жодних обставин, які підтверджують про небажання ОСОБА_2 стати на шлях
виправлення.

Єдиною обставиною направлення ОСОБА_2 для
відбування призначеного покарання є те, що він в період звільнення від
покарання з випробуванням вчинив новий злочин.

Однак, відповідно до ч.3 ст.78 КК України,
у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд
призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71,72 цього
кодексу.

Проте, суд цих вимог закону не виконав і не
обговорив питання про обґрунтованість подання кримінально-виконавчої інспекції
м. Луцька.

Ухвалою колегії суддів Судової палати у
кримінальних справах Верховного Суду України від 2 жовтня 2007 року скасовано
вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 1 грудня 2005 року,
яким ОСОБА_2 засуджено за злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України, вчиненого
в період іспитового строку, а справу направлено на новий судовий розгляд у
зв'язку із незастосуванням ст.71 КК
України, тобто не призначенням покарання за сукупністю вироків.

Апеляційний суд переглядаючи справу не
виправив помилки суду першої інстанції і залишив постанову без зміни.

За таких обставин постанова суду і ухвала
апеляційного суду відповідно до п.4
ч.1 ст.367 КПК України підлягають
скасуванню, а справа направленню на новий судовий розгляд.

При новому розгляді справи суду необхідно
більш ретельно перевірити обґрунтованість подання та виконати вимоги закону.

Враховуючи наведене, керуючись
ст.ст.394-396 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 17 жовтня 2006 року та ухвалу апеляційного суду
Волинської області від 1 грудня 2006
року щодо ОСОБА_2 скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд в той же суд
першої інстанції в іншому складі.

С у д д і:

Федченко О.С. Косарєв В.І. Нікітін Ю.І.