У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого-судді

Кравченка К.Т.,

суддів

Канигіної Г.В.,
Лавренюка М.Ю.

розглянула у судовому засіданні у
м. Києві 5 березня 2007 року кримінальну справу за касаційною скаргою
засудженого ОСОБА_1 на вирок Феодосійського міського суду Автономної Республіки
Крим від 13 лютого 2006 року та ухвалу Апеляційного суду Автономної Республіки
Крим від 20 квітня 2006 року.

Вироком
місцевого суду

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця
та жителя м. Феодосія

Автономної
Республіки Крим,

раніше
судимого:

10 червня 2003 року Феодосійським міським судом за

ч.
1 ст. 309 КК України на 1 рік обмеження волі,

- засуджено за ч. 5 ст. 185 КК України на сім років позбавлення волі з
конфіскацією всього майна, що є його особистою власністю.

Постановлено
стягнути з ОСОБА_1 солідарно на відшкодування матеріальної шкоди на користь:

- ОСОБА_2 - 107 026 грн.;

- ОСОБА_3 - 185 грн.;

- ОСОБА_4 - 1 720 грн.;

- Коктебельської селищної ради - 206 грн.

Ухвалою
Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 20 квітня 2006 року апеляцію
ОСОБА_1 залишено без задоволення, а вирок Феодосійського міського суду від 13
лютого 2006 року - без зміни.

Як
визнав суд, ОСОБА_1, будучи членом організованої злочинної групи під
керівництвом ОСОБА_5, до якої також входили ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, засуджені вироком
Феодосійського міського суду від 20 травня 2004 року, та інші особи, невідомі
слідству, вчинив ряд крадіжок чужого майна за таких обставин.

15
жовтня 2003 року, приблизно о 1-й годині 30 хвилин, за вказівкою ОСОБА_5,
ОСОБА_1 та ОСОБА_6, зламавши грати та розбивши скло вікна, проникли до кабінету
Голови Коктебельської селищної ради, що у приміщенні на провулку Висотний, 1 у
с. Коктебель м. Феодосія, звідки таємно викрали майно на загальну суму 2 361
грн. Викрадене передали ОСОБА_5, котра
збула його, а гроші розподілила між учасниками злочинної групи.

17
жовтня 2003 року, приблизно о 1-й годині, ОСОБА_1, ОСОБА_6 та інша особа,
невстановлена слідством, за вказівкою ОСОБА_5, проникли у будинок АДРЕСА_1,
звідки таємно викрали майно ОСОБА_2 в особливо великих розмірах, на загальну
суму 107 036 грн. 06 коп. Викрадене майно ОСОБА_1, ОСОБА_6 та інша особа, передали ОСОБА_5, котра його
збула, а виручені кошти розподілила між учасниками злочинної групи.

24 листопада 2003 року, приблизно о 2-й
годині, ОСОБА_1 та ОСОБА_6,
виконуючи завдання ОСОБА_5, з метою
вчинення крадіжки чужого майна, проникли у будинок АДРЕСА_2, звідки таємно
викрали майно ОСОБА_3 загальною вартістю 1 177 грн. Викрадені речі збула
ОСОБА_5 та поділила виручені кошти між учасниками злочинної групи.

5
грудня 2003 року, приблизно о 22 годині, ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_7, за вказівкою іншої особи, матеріали
справи відносно якої виділені в окреме провадження, котрий також керував
злочинною групою, проникли у будинокАДРЕСА_3, звідки таємно викрали майно
потерпілої ОСОБА_4 на загальну суму 1 720 грн. 32 коп. Викрадене ОСОБА_1
таОСОБА_7 передали іншій особі, котра розподілила виручені кошти від збуту
викраденого майна між членами групи.

У
касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1, як видно із її
змісту, просить судові рішення щодо нього змінити. У вчиненні крадіжок майна
Коктебельської селищної ради, потерпілих ОСОБА_2 та ОСОБА_4 просить його
виправдати, а за крадіжку майна потерпілої ОСОБА_3 кваліфікувати його дії за ч.
3 ст. 185 КК України. Засуджений вказує, що не був членом організованої
злочинної групи, свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6 таОСОБА_7 обмовили його у вчиненні
крадіжок під тиском працівників міліції, які застосовували до них незаконні
методи, досудове та судове слідство, як вважає засуджений, проведено однобічно
та неповно.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи скарги засудженого, колегія суддів не
вбачає підстав для її задоволення.

Висновок суду першої інстанції, щодо
доведеності винності ОСОБА_1 у вчиненні крадіжок, у тому числі й в
особливо великих розмірах у складі організованої злочинної групи, стверджується
сукупністю зібраних та досліджених у судовому засіданні доказів, і є
правильним.

На
обгрунтування свого висновку, суд підставно послався на показання ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, засуджених
вироком Феодосійського міського суду від 20 травня 2004 року, які на досудовому
слідстві у своїх показаннях повністю викривали ОСОБА_1 у вчиненні
чотирьох крадіжок чужого майна у складі організованої злочинної групи, у якій
він брав участь.

Посилання ОСОБА_1 на те, що ОСОБА_5, ОСОБА_6 таОСОБА_7 обмовили його
внаслідок застосування до них працівниками міліції недозволених методів, було
предметом перевірки як суду першої так і апеляційної інстанції, і не знайшли
підтвердження у справі.

Так, із показань у судовому засіданні
свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 убачається, що ОСОБА_5, ОСОБА_6 таОСОБА_7 на досудовому
слідстві вказували на ОСОБА_1 як на члена організованої злочинної
групи, котрий разом із ними вчиняв крадіжки чужого майна. Ніякого тиску чи
іншого впливу на них з боку працівників міліції не було. Показання свідків стверджуються також і
даними, що є у вироку Феодосійського міського суду АР Кримі від 20 травня 2004
року.

Суд підставно критично віднісся до показань свідка ОСОБА_13, котра у судовому
засіданні повідомила, що у проміжок часу з 14 до 19 жовтня 2003 року ОСОБА_1 перебував
разом із нею та її чоловіком у м. Джанкой, оскільки вони
повністю суперечать іншим доказам, зібраним у справі.

За
таких обставин посилання ОСОБА_1 про однобічність та неповноту досудового та
судового слідства, а також на те, що висновки суду про його участь у вчиненні
крадіжок майна Коктебельської селищної ради, потерпілих ОСОБА_2 та ОСОБА_4, у
складі організованої злочинної групи, позбавлені підстав.

Суд, дослідив усі обставини, що могли
мати значення для прийняття рішення і
його висновок, щодо доведеності винності та кваліфікації дій засудженого ОСОБА_1 саме за ч. 5 ст. 185 КК України, є правильним.

Крім того, посилання ОСОБА_1 на непричетність його до вчинення крадіжок
майна Коктебельської селищної ради, потерпілих ОСОБА_2 та ОСОБА_4, були
предметом ретельної перевірки суду апеляційної інстанції, котрий також дійшов
обґрунтованого висновку про те, що винність ОСОБА_1 у вчиненні цих злочинів є
повністю доведеною.

Призначаючи ОСОБА_1 покарання, суд урахував усі обставини справи, дані про особу
засудженого, і, належним чином обгрунтував своє рішення щодо призначення
винному покарання у виді позбавлення волі, яке є мінімальним для даного виду
злочину. Підстав для пом'якшення покарання не знайдено.

Істотних порушень
кримінально-процесуального закону, що тягнуть скасування чи зміну судових
рішень, не встановлено.

Підстав для задоволення касаційної
скарги засудженого, а також для призначення справи до касаційного розгляду з
викликом осіб, зазначених у ст. 384 КПК України, не убачається.

Керуючись ст. 394 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

у задоволенні касаційної скарги
засудженому ОСОБА_1 - відмовити.

С у д д і:

Кравченко К.Т. Канигіна Г.В. Лавренюк
М.Ю.