Справа № 710/966/13-к
провадження № 1-кп/710/40/2013
В И Р О К

І М Е
Н Е М У К Р А Ї Н И

30.09.2013 р. Шполянський районний
суд Черкаської області

в складі :
головуючого -судді - Мішіна М.І.

при секретарі
- Цяпкало Г.П.

з участю
прокурора - Трегубова Є. І.,
Пилипчук А.І.

Розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в місті
Шполі кримінальне провадження щодо
обвинувачення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця та мешканця АДРЕСА_1,
проживає без реєстрації в АДРЕСА_1,
громадянина України, українця, з
середньою освітою, не одруженого, не
працюючого, судимого:

- 22.02.2006 року Шполянським районним судом
Черкаської області за ст. 185 ч. 3 КК
України на 3 роки позбавлення волі, з
застосуванням ст. 75 КК України -
звільнення від відбування
призначеного покарання з
випробуванням та встановленням
іспитового строку на 2 роки;

- 20.07.2007 р. Соснівським районним судом м.
Черкаси за ст. 185 ч. 2 КК України на 3 роки
1 місяць позбавлення волі.

Судимості не знаті та не погашені,

- у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 2
КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 13 березня 2013 року, близько 17
години, в м. Шполі на вул. Леніна
Черкаської області, діючи умисно з
корисливою метою, шляхом обману та
зловживання довірою ОСОБА_2 незаконно
заволодів мобільним телефоном "Explay SL240"
вартістю 450 грн. з сімкартою оператора
мобільного зв'язку "Київстар" вартістю10
грн. на рахунку якої знаходилися кошти
в сумі 1,6 грн., сімкартою оператора
мобільного зв'язку "Мегафон" вартістю 25
грн. та картою пам'яті об'ємом 2 ГБ
вартістю 50 грн., всього на суму - 536,6 грн.
Він взяв у ОСОБА_2 вказаний мобільний
телефон щоб зателефонувати, зайшов за
ріг будинку і зник не повернувши
мобільний телефон, який є власністю
ОСОБА_2

Допитаний у судовому засіданні
обвинувачений ОСОБА_1 свою вину у
вчиненні кримінального правопорушення
не визнав та показав, що 13 березня 2013
року, близько 17 години в центрі м. Шполи,
біля приміщення "ПриватБанк" зустрів
знайомого ОСОБА_3 і став з ним
розмовляти. В цей час до них підійшов
ще один знайомий ОСОБА_2. Він попросив у
ОСОБА_2 мобільний телефон подзвонити.
ОСОБА_2 дав йому свій мобільний телефон.
Він почав телефонувати і сказав ОСОБА_2,
що зараз прийде і пішов в туалет за
приміщення "ПриватБанк". Коли вийшов з
туалету то ОСОБА_3 і ОСОБА_2 вже не було.
ОСОБА_4 він не продавав мобільний
телефон. Він не мав наміру заволодіти
телефоном ОСОБА_2 На другий день він з
ОСОБА_3 їздили мопедом до ОСОБА_2 щоб
віддати йому телефон, але його не було
вдома. Він віддав мобільний телефон
ОСОБА_3, щоб той повернув його ОСОБА_2

На досудовому розслідуванні в міліції
він давав покази під тиском слідчого
ОСОБА_6 та працівника міліції ОСОБА_5 ,
який казав йому, що підеш в камеру і там
все підпишеш. Він мобільного телефону
ОСОБА_2 ОСОБА_4 не продавав і 13.03.2013 р.
його взагалі не бачив. ОСОБА_3 віддав
мобільний телефон ОСОБА_2 15.03.2013 р.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні
кримінального правопорушення
підтверджується:

- даними протоколу огляду предмета про
те, що оглянуто мобільний телефон "EXPLAY"
з описом його індивідуальних ознак та
комплектації (а. с. 18, 20);

- висновком про вартість мобільного
телефону "EXPLAY SL 240", яка станом на 13.03.2013
р. становить 450 грн. (а. с. 25);

- показами свідка ОСОБА_3 про те, що
13.03.2013 р., близько 17 год., в м. Шполі, біля
приміщення банку "ПриватБанк" він
зустрівся зі своїм знайомим ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 Розмовляли. Потім ОСОБА_1
попросив у ОСОБА_2 його мобільний
телефон щоб подзвонити. З телефоном
ОСОБА_1 пішов за приміщення
"ПриватБанк", сказав, що зараз прийде.
Через деякий час він знову зустрів
ОСОБА_1 біля магазину "АТБ". До них
підійшов знайомий ОСОБА_4 ОСОБА_1
продав ОСОБА_4 за 180 грн. мобільний
телефон сказавши, що цей телефон він
завтра забере.

Через декілька днів до нього прийшов
ОСОБА_1 і приніс мобільний телефон і
просив щоб він передав цей мобільний
телефон ОСОБА_2, який написав заяву в
міліцію (а. с. 26-27);

- показами свідка ОСОБА_4, проголошеними
у судовому засіданні, про те, що 13.03.2013
р., близько 18 год., в м. Шполі, біля
приміщення магазину "АТБ" зустрівся із
знайомими ОСОБА_3 та ОСОБА_1, який продав
йому мобільний телефон за 180 грн.,
сказав що даний телефон він завтра
забере та що телефон не крадений. Через
декілька днів до нього прийшов ОСОБА_1 і
забрав мобільний телефон, та повернув
гроші 180 грн. (а. с. 35-36).

Стведження ОСОБА_1 про те, що він не мав
наміру заволодіти мобільним телефоном
ОСОБА_2, що він не продавав телефон
ОСОБА_4 і не отримував від нього гроші 180
грн., що покази на досудовому
розслідуванні давав під тиском
працівників міліції слідчого ОСОБА_6 і
ОСОБА_5, які погрожували йому закрити
його в камеру. Суд вважає не
відповідаючими дійсності, оскільки
вони спростовуються показами свідків
ОСОБА_5, ОСОБА_6 про те, що підозрюваний
ОСОБА_1 давав покази на досудовому
слідстві добровільно без примусу будь
кого з працівників міліції та інших
осіб. Працівникам міліції факт продажу
ОСОБА_1 мобільного телефону ОСОБА_4 не
був відомий, показами самого свідка
ОСОБА_4 про те, що 13.03.2013 р. ОСОБА_1 продав
йому мобільний телефон за 180 грн. казав,
що телефон не крадений, показами самого
обвинуваченого ОСОБА_1 про те, що він
взяв телефон у ОСОБА_2 щоб подзвонити
потім вирішив забрати телефон собі і з
цією метою пішов з телефоном за
приміщення "ПриватБанку", зайшов у
туалет, де пробув близько 10 хвилин, а
потім вийшов з туалету і пішов у центр
м. Шполи.

Факт психологічного тиску з боку
працівників міліції ОСОБА_6 та ОСОБА_5
не знайшов свого підтвердження. Про що
свідчить постанова прокуратури
Шполянського району від 25.09.2013 року.

Суд критично ставиться до зміни
показів свідка ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_1
не продавав телефон ОСОБА_4 протокол
його допиту від 19.03.2013 р. складений
слідчим ОСОБА_6 не читав, але записав
власноручно, що прокол з його слів
записано вірно і ним прочитаний. Зміну
показів свідком ОСОБА_3 суд розцінює як
його намагання вигородити
обвинувачуваного ОСОБА_1

Оцінюючи зібрані по кримінальному
провадженню докази, у їх сукупності,
суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у
вчиненні інкримінованого йому
кримінального правопорушення -
доведена і його дії суд кваліфікує по
ст. 190 ч. 2 КК України, як шахрайство -
заволодіння чужим майном шляхом обману
та зловживання довірою, вчинене
повторно.

Призначаючи покарання ОСОБА_1 суд
враховує ступінь тяжкості вчиненого
ним кримінального правопорушення, його
молодий вік, позитивну характеристику,
що він раніше судимий і має не погашену
судимість за крадіжку чужого майна,
відсутність пом'якшуючих та обтяжуючих
покарання обставин, що він вчинив
злочин середньої тяжкості.

Суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_1
необхідно призначити покарання у виді
штрафу.

Процесуальні витрати при проведенні
оцінки викраденого мобільного
телефону у сумі 200 грн. необхідно стягти
з ОСОБА_1 на користь підприємця ОСОБА_7
(а. с. 24).

Потерпілий ОСОБА_2 подав заяву про те,
що цивільний позов заявляти не буде,
оскільки йому повернуто викрадене
майно і він не має претензій до ОСОБА_1
(а. с. 16).

Речовий доказ - мобільний телефон
необхідно залишити по належності у
власності потерпілого ОСОБА_2, де він і
зберігається (а. с 18, 20).

Керуючись ст. ст. 368, 373, 374 КПК України,
суд -

З А С У Д И В:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ст. 190 ч. 2 КК України та
призначити покарання - штраф у сумі 850
грн.

Процесуальні витрати при проведенні
оцінки викраденого мобільного
телефону у сумі 200 грн. стягти з ОСОБА_1
на користь приватного підприємця
ОСОБА_7 (а. с. 24).

Речовий доказ - мобільний телефон
залишити у власності потерпілого
ОСОБА_2, де він і зберігається (а. с. 20).

На вирок може бути подана апеляція
до апеляційного суду Черкаської
області протягом 30 діб з моменту його
проголошення.

Суддя підпис

З оригіналом згідно:

Суддя Шполянського

районного суду

М. І. Мішін