УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2008 року м.
Івано-Франківськ

Колегія суддів
судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Івано-Франківської
області у складі:

головуючого-судді Шкрібляка
Ю.Д.,

суддів Шайди
С. М., Ладики
Я.І.,

з участю
прокурора Левенець
Я.І.,

засудженого ОСОБА_1,

розглянувши
13 лютого 2008 року у
відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляціями засудженого
ОСОБА_1 та прокурора Назарчука В.Й., який брав участь у розгляді справи судом
першої інстанції, на вирок Болехівського міського суду від 12 грудня 2007 року, -

встановила:

Вказаним
вироком ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,
уродженець та мешканець АДРЕСА_1,
непрацюючий, судимий чотири рази, останній раз 14 вересня 2007 року
Болехівським міським судом за ст. 185 ч.2 Кримінального Кодексу України (далі
КК) на один рік позбавлення волі, громадянин України, визнаний винуватим і
засуджений за ст. 187ч.1 КК України на чотири роки позбавлення волі. На
підставі ст. 70 КК
України остаточно визначено покарання ОСОБА_1 за сукупністю вироків шляхом
поглинення менш суворого покарання більш суворим - чотири роки позбавлення волі.

Справа № 11-71/2007 р. Головуючий
у 1 інстанції
Бунчак Б.Р.

Категорія
ст. 187 ч.1 КК
України Доповідач:
Шкрібляк Ю.Д.

2

До
набрання вироком законної сили запобіжний захід щодо ОСОБА_1 залишено раніше
обраний - тримання
під вартою, а початок строку відбування покарання ухвалено обчислювати з 3 серпня 2007 року, тобто з
часу взяття під варту.

Цивільний
позов потерпілого ОСОБА_2 задовольнено частково. Постановлено стягнути із
засудженого ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 4967
матеріальної шкоди та 3000
гривень моральної шкоди.

Речові
докази: мобільний телефон марки "Самсунг" та сімкартку ухвалено
повернути ОСОБА_2, як
законному володільцю.

За
вироком суду ОСОБА_1 засуджений за те, що він 27 липня 2007
року приблизно о 1
год., перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, біля приватного магазину
"Азалія", який розташований в АДРЕСА_2, з особою, щодо якої матеріали
виділено в окреме провадження, з метою заволодіння майном, вчинив розбійний
напад на потерпілого ОСОБА_2, спричинивши останньому тілесні ушкодження
середньої тяжкості. В процесі розбійного нападу ОСОБА_1 з вищезгаданою особою
заволодів майном потерпілого ОСОБА_2 а саме: золотим браслетом вартістю 490 грн. , мобільним телефоном марки
"Самсунг", вартістю 480
грн. , грошима в сумі 277 грн. та
скутером вартістю 4200 грн. , а всього на загальну суму 5447 грн.

В
апеляції прокурора Назарчука В.Й. в зміненому виді ставиться питання про зміну
вироку у зв'язку з неправильним визначенням строку відбування покарання ОСОБА_1

В
апеляції засуджений ОСОБА_1 покликається на незаконність вироку із-за
неправильної кваліфікації його неправомірних дій, а також на суворість
призначеного покарання.

Просить
вирок змінити та перекваліфікувати його дії з ст. 187 ч.1 на ст. 185 ч.2 КК
України з пом'якшенням покарання, а також скасувати вирок в частині цивільного
позову, а оскільки він причетний до викрадення інших речей потерпілого.

Під час
апеляційного розгляду засуджений ОСОБА_1 суду пояснив, що апеляцію прокурора у
зміненому вигляді підтримую. Дійсно у вироку неправильно визначено початок
строку відбування покарання. Його фактично було затримано 1 серпня 2007 року.

Крім
цього, ОСОБА_1 по суті апеляції пояснив, що він після побиття потерпілого
ОСОБА_2 ОСОБА_3 на прохання останнього перетягував потерпілого в інше місце і
там він у потерпілого викрав мобільний телефон марки "Самсунг", який
згодом передав своїй співмешканці ОСОБА_4

3

До
побиття ОСОБА_2 він непричетний, тому його дії слід перекваліфікувати з ст. 187
ч.1 на ст. 185 ч.2 КК України та пом'якшити покарання.

Заслухавши
доповідь судді Шкрібляка Ю.Д., пояснення прокурора Левенець Я.І., яка
підтримала апеляцію подану державним обвинувачем в зміненому виді та заперечила
апеляцію засудженого, пояснення засудженого ОСОБА_1, який підтримав свою
апеляцію та апеляцію прокурора в зміненому виді, перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора в
зміненому виді підлягає до задоволення, а апеляція засудженого не підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Висновки
суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненому, ґрунтуються на зібраних та
детально досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд, в їх сукупності,
дав правильну оцінку.

Правильними
також є висновки суду щодо кваліфікації неправомірних дій ОСОБА_1 за ст. 187 ч.1 КК України,
а призначене йому покарання в повній мірі відповідає вимогам ст. ст. 65, 70 КК України, тому
підстав для пом'якшення покарання колегія суддів не вбачає.

Твердження
засудженого ОСОБА_1 про непричетність його до побиття ОСОБА_2 та на неправильну
кваліфікацію його дій судом, є необгрунтованими.

Вина
ОСОБА_1 у вчиненні розбійного нападу щодо потерпілого ОСОБА_2, за обставин
викладених у вироку, підтверджується зібраними та дослідженими в судовому
засіданні доказами.

Проте,
що ОСОБА_1 приймав участь в розбійному нападі відносно ОСОБА_2 с.
підтверджується показаннями самого потерпілого, протоколом очної ставки між
ОСОБА_2 та засудженим, а також показаннями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, дані
ними в ході досудового слідства та оголошеннями в судовому засіданні.

Згідно
висновку судово-медичної експертизи, у потерпілого ОСОБА_2 виявлено середньої
тяжкості тілесні ушкодження, які могли утворитись за обставин та в указаний в
постанові слідчого термін.

Зізнання
ОСОБА_1 у тому, що він причетний тільки до крадіжки мобільного телефону ОСОБА_2
і не причетний до побиття останнього та незаконного заволодіння іншого майна
потерпілого, в тому числі грошей, колегія суддів розцінює, як спосіб уникнення
відповідальності за більш тяжкий.

Так, про
те, що ОСОБА_1 під час розбійного нападу заволодів грошима потерпілого ОСОБА_2
свідчать показання свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в тій частині, де

4

вони стверджують що у засудженого взагалі не було грошей
до зустрічі його з потерпілим, а пізніше у нього кошти появились, оскільки він
за проїзд розраховувався з таксистами.

Таким
чином, твердження ОСОБА_1 про те, що судом дана неправильна оцінка його діям, є
необгрунтованими.

Разом з
тим, твердження засудженого та прокурора в апеляціях про те, що суд неправильно
визначив початок строку відбування покарання ОСОБА_1, є необгрунтованими.

Як
вбачається з протоколу (а.с. 44),
ОСОБА_1 був затриманий слідчим, в порядку ст. ст. 106, 115 КПК України, 1
серпня 2007 року.

Відповідно
до положень ч.4 ст. 156 КПК України строк тримання під вартою обчислюється з
моменту взяття під варту, а якщо взяття під варту передувало затримання
підозрюваного, - з моменту затримання.

Таким
чином, відповідно до положень ст. 338
КПК суд зобов'язаний був зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_1
термін перебування його під вартою саме з 1
серпня 2007 року.

За таких
обставин апеляція прокурора в зміненому виді підлягає до задоволення, а вирок
суду зміні.

На підставі
викладеного та керуючись ст. ст. 365,
366, 367 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляцію
прокурора Назарчука В.Й. в зміненому виді задовольнити, а апеляцію засудженого
ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Вирок
Болехівського міського суду від 12
грудня 2007 року
відносно ОСОБА_1 змінити.

Початок
строку відбування покарання ОСОБА_1 обчислювати з 1 серпня 2007 року, тобто з
часу його затримання.

В решті
вирок залишити без зміни.