У х в а л а

Іменем України

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Міщенка С.М.,

суддів

Кармазіна Ю.М., Федченка О.С.

за участю прокурора

Саленка І.В.

розглянула
у судовому засіданні в м. Києві 11 березня 2008 року кримінальну справу за
касаційною скаргою захисника ОСОБА_1 на судові рішення щодо засудженого ОСОБА_2

За вироком Керченського міського суду АР Крим від 21
червня 2007 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин
України, не судимий,

засуджений:
за ст. 191 ч.5 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, на 5 років
позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з
адміністративно-господарськими функціями строком на 3 роки та з конфіскацією
майна, яке є власністю засудженого; за ст. 366 КК України на 2 роки позбавлення
волі з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з
адміністративно-господарськими функціями строком на 2 роки; за ст. 209 ч.1 КК
України на 3 роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади,
пов'язані з адміністративно-господарськими функціями строком на 2 роки та з
конфіскацією майна, яке є власністю засудженого.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів суд визначив ОСОБА_2
остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням
права обіймати посади, пов'язані з адміністративно-господарськими функціями
строком на 3 роки та з конфіскацією майна, яке є власністю засудженого.

За цим вироком також засуджено ОСОБА_3 щодо якого скарги та подання не
надходили.

Крім того, за постановою Керченського міського суду АР Крим від 30 січня
2007 року по даній справі звільнено від кримінальної відповідальності за ст.
367 ч.2 КК України ОСОБА_4 у зв'язку із зміною обстановки на підставі ст. 48 КК
України.

Суд постановив стягнути судові витрати по 5 168 грн. з кожного засудженого.

Ухвалою апеляційного суду АР Крим від 31 липня 2007 року указаний вирок
залишено без зміни.

ОСОБА_2 визнано винуватим у тому, що працюючи директором ПП “Комплексне
будівництво та благоустрій”, як посадова особа, яка наділена
організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, у
жовтні 2004 року, за попередньою змовою з невстановленими слідством особами,
шляхом внесення завідомо неправдивих даних до офіційних документів, він вчинив
заволодіння чужим майном в особливо великих розмірах за указаних у вироку
обставин.

Зокрема, достовірно знаючи, що ПП “Комплексне будівництво та благоустрій”
не виконувало роботи по укладенню тротуарної плитки по вул. Свердлова від
будинку № 29 до пров. Клабукова у м. Керчі, ОСОБА_2 як директор указаного ПП
домовився з невстановленими досудовим слідством особами заволодіти бюджетними
коштами шляхом надання для оплати органу державного казначейства м. Керчі
фіктивних документів, на підставі яких отримати оплату за нібито виконану
працівниками ПП роботу по укладенню тротуарної плитки. Для цього, 01 жовтня
2004 року, ОСОБА_2, як директор ПП “Комплексне будівництво та
благоустрій”, та ОСОБА_3, який обіймав
посаду директора ТОВ “Спецмонтаж 234”, уклали та підписали договір субпідряду №
32/2004 між названими підприємствами про виконання указаним ПП робіт по
відновленню тротуарного покриття і укладення на зазначеній частині вулиці
тротуарної плитки на загальну суму 57 999 грн. 60 коп. Користуючись тим, що
фактично указані роботи були виконанні працівниками іншого підприємства, та
використовуючи посадових і матеріально-відповідальних осіб ПП, на початку
жовтня 2004 року, ОСОБА_2 склав завідомо неправдиві документи про отримання
необхідних для виконання цих робіт будматеріалів від ПП ОСОБА_5 5 жовтня 2004
року він також склав та підписав завідомо неправдиві акт форми № КБ-2В
приймання виконаних робіт по укладенню тротуарної плитки, виконавчу схему
виконання робіт, які надалі пред'явив генпідряднику ТОВ “Спецмонтаж 234” в
особі директора ОСОБА_3 та замовнику управлінню капітального будівництва
Керченської міської ради в особі начальника ОСОБА_4, які підписали ці
документи. 07 жовтня 2004 року на підставі указаних документів, після їх подачі
до відділення державного казначейства м. Керчі, на розрахунковий рахунок ПП від
УКБ Керченської міської ради за платіжним дорученням № 521 надійшли бюджетні
кошти в сумі 57 999 грн. 60 коп., внаслідок чого, як указав суд першої
інстанції, державі було заподіяно шкоду у виді тяжких наслідків. Після
заволодіння указаним шляхом коштами, їх частину в сумі 32 351 грн. 40 коп.
ОСОБА_2 згідно платіжного доручення № 334 від 08 жовтня 2004 року перерахував
на рахунок ПП ОСОБА_5 як за покупку будматеріалів для виконання робіт по
укладенню тротуарної плитки. Цю частину коштів ОСОБА_5 зняла з рахунку і
готівкою передала невстановленій досудовим слідством особі. Решту коштів в сумі
25 648 грн. 20 коп. ОСОБА_2 використав на господарські потреби ПП “Комплексне
будівництво та благоустрій”.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_1 ставить питання про пом'якшення
призначеного засудженому ОСОБА_2 покарання із застосуванням положень ст. 75 КК
України, посилаючись на ряд обставин, які, на думку автора скарги, не були
враховані при розгляді справи судами першої та апеляційної інстанцій.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора про відсутність підстав для
задоволення скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи,
викладені у касаційній скарзі захисника, колегія суддів вважає, що скарга
захисника підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності винуватості ОСОБА_2 у
вчиненні наведених у вироку неправомірних дій та щодо кваліфікації цих дій за
ст.ст. 191 ч.5, 366 ч.2, 209 ч.1 КК України відповідають дослідженим в судовому
засіданні доказам і не оспорюються у касаційній скарзі.

Що стосується призначення ОСОБА_2 покарання, то колегія суддів вважає, що
вирішення цього питання не відповідає загальним засадам, передбаченим ст. 65 КК
України.

Як видно із мотивувальної частини вироку, при вирішенні цього питання суд
першої інстанції врахував те, що ОСОБА_2 раніше не судимий, характеризується
позитивно і що заподіяну злочином матеріальну шкоду повністю відшкодовано.

Разом з тим, як поза увагою суду першої інстанції, так і апеляційного суду
залишилось те, що на утриманні засудженого перебувають пенсійного віку мати і
дружина, їх незадовільний стан здоров'я, а також незадовільний стан здоров'я
засудженого, що підтверджується даними, які містяться у долучених до справи
ксерокопіях посвідчень та довідках лікувальних закладів.

Відповідно до передбачених у ст. 75 КК України положень, призначивши
покарання, зокрема, у виді позбавлення волі на строк не більше п'яти років, з
урахуванням тяжкості злочину, особи винного та інших обставин справи, суд може
прийняти рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з
випробуванням.

Приймаючи до уваги ступінь тяжкості
вчиненого злочину, дані, що позитивно характеризують особу ОСОБА_2, а також
інші, згадані обставини, колегія суддів вважає можливим виправлення засудженого
без відбування покарання, у зв'язку з чим, на підставі ст. 75 КК України, він
підлягає звільненню від відбування основного покарання з випробуванням, а
також, згідно ст. 77 КК України, до нього не може бути застосовано додаткове
покарання у виді конфіскації майна.

Керуючись ст.ст. 394 - 396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційну скаргу захисника ОСОБА_1 задовольнити.

Вирок Керченського міського суду АР Крим від 21 червня
2007 року та ухвалу апеляційного суду АР Крим від 31 липня 2007 року щодо
ОСОБА_2 змінити:

вважати ОСОБА_2, засудженим, на підставі ст. 70 КК України за сукупністю
злочинів, передбачених ст.ст. 191 ч.5, 366 ч.2, 209 ч.1 КК України, на 5 років
позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з
адміністративно-господарськими функціями строком на 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України
звільнити ОСОБА_2 від відбування основного покарання з випробуванням,
встановивши засудженому іспитовий строк на 3 роки.

ОСОБА_2 з-під варти звільнити
негайно.

Судді:

Міщенко С.М. Кармазін
Ю.М. Федченко О.С.