Справа № 183/768/15
№ 1-кп/183/210/15
В И Р О К
іменем України
13.02.2015 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянув в залі Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження № 0000064 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Гвардійське, Новомосковського району, Дніпропетровської області, громадянина України, українця, маючого середнюб освіту, одруженого, проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , прож. АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України,

встановив:

14 березня 2014 р. наказом № 21-ПМ командира 25 окремої повітрянодесантної бригади (далі - військова частина НОМЕР_1 ) громадянина ОСОБА_4 прийнято на військову службу за контрактом до Збройних Сил України та присвоєно первинне військове звання «солдат». Наказом № 55 командира військової частини НОМЕР_1 від 14 березня 2014 року солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 . Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.

О 9 годині 21 жовтня 2014 р. солдат ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно- небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , умисно, самовільно залишив військову частину без поважних причин, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини та про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв. 27 січня 2015 року солдат ОСОБА_4 прибув до військової частини НОМЕР_1 та приступив до виконання службових обов`язків. Таким чином, з 21 жовтня 2014 р. солдат ОСОБА_4 самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 без поважних причин та ухилявся від проходження військової служби до 27 січня 2015 р., тобто тривалістю понад один місяць.

В підготовчому судовому засіданні прокурор висловив думку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості від 13 лютого 2015 р. та призначення узгодженого між ним та обвинуваченим покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 висловився про затвердження угоди і призначення йому узгодженого покарання.

У обвинуваченого в підготовчому судовому засіданні з`ясовані всі питання, визначені ст. 474 КПК України та роз`яснені наслідки укладення та невиконання угоди, відповідно до ст. ст. 473, 476 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, угода відповідає вимогам КПК України та закону.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 є встановленою, його дії підлягають правовій кваліфікації за ч. 3 ст. 407 КК України як самовільне залишення військової частини без поважних причин тривалістю понад один місяць.

При призначенні покарання суд вважає за необхідне призначити узгоджену між сторонами міру покарання за ч. 3 ст. 407 КК України, з застосуванням ст. ст. 58, 69 КК України, службове обмеження строком два роки з відрахуванням в дохід держави 10 відсотків із суми грошового забезпечення військовослужбовця.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також усі обставини по справі, керуючись ст. ст. 370, 371, 374, 475 КПК України, суд, -

ухвалив :

затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 13 лютого 2015 року між старшим прокурорм військової прокуратури Дніпропетровської гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України та призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України два роки службового обмеження та застосувати до покарання ст. 58 КК України з відрахуванням з грошового забезпечення ОСОБА_4 десяти відсотків в доход держави.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення тільки в порядку ст. 394 КПК України.

Копії вироку видати обвинуваченому негайно, після його проголошення.

Суддя