Віньковецький районний суд Хмельницької області
Єдиний унікальний номер № 670/76/15-к
Провадження № 1-кп/670/10/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2015 року смт. Віньківці

Віньковецький районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого захисника потерпілої законного представника неповнолітнього обвинуваченого представника служби у справах дітей представника кримінальної міліції педагогаОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Віньківці обвинувальний акт №0000253, за яким ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , громадянин України, з неповною середньою освітою, навчається в 10-му класі Віньковецького НВК, не одружений, не судимий, не працює, обвинувачується за ч. 1 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
16.09.2014 року приблизно о 11.00 год. неповнолітній ОСОБА_4 шляхом вільного доступу, відкривши незамкнені вхідні двері, зайшов в будинок АДРЕСА_2 з метою провідати знайомого йому ОСОБА_11 .. Перебуваючи в приміщенні будинку АДРЕСА_2 , впевнившись у відсутності сторонніх осіб, він близько 11.00 год. цього ж дня таємно, умисно, з корисливих спонукань, з метою незаконного заволодіння чужим майном викрав зі шкатулки, яка стояла на телевізорі у спальній кімнаті будинку АДРЕСА_2 , дві каблучки із золота 585 проби. Кожна каблучка вагою по 3 грама (один грам золота оцінений в 293,69 грн.) вартістю 881,07 грн., спричинивши шкоду потерпілій ОСОБА_6 на суму 1762, 14 грн.. Каблучки він реалізував і коштами розпорядився на власний розсуд.

Дії його органом досудового слідства кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Прокурор висунуте обвинувачення підтримав. Обвинувачений винним себе визнав повністю, погодився дати показання.

ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, пояснив, що він прийшов до свого знайомого ОСОБА_11 в будинок АДРЕСА_2 близько 11.00 год. 16 вересня 2014 року. Наміру щось вкрасти не мав. Погукав, в домі нікого не було. Пройшов у спальню, там побачив шкатулку, відкрив і взяв звідти дві золоті обручки. Заховав їх в кишеню і вийшов, а потім здав в універмаг в смт Віньківці продавцю Борецькій. Отримав від неї гроші, на які купив продукти та планшет. Він з часу народження і по сьогоднішній день живе з бабусею і вона з дідусем його виховують. До крадіжки він посварився зі своєю матір`ю, яка пішла жити до іншого чоловіка в с. Женишківці. На даний час з матір`ю помирився. З нею спілкується. Працює і навчається в вечірній школі. Спричинену шкоду відшкодував повністю. У вчиненому щиро розкаюється, просить передати його під нагляд бабусі.

Представники охарактеризували обвинуваченого в основному позитивно. Прокурор звернула увагу суду на те, що неповнолітній вчиняв дрібні крадіжки в 2012 та в 2013 роках, але до відповідальності не притягувався, не заперечувала щодо застосування заходів виховного характеру до неповнолітнього.

Законний представник неповнолітнього обвинуваченого просила суд передати під її нагляд онука, якого вона удвох з дідом виховують з дитинства. Повідомила, що він її слухається, виконує її доручення, доглядає за домашніми тваринами, годує їх, навчається в школі на вечірньому відділенні.

Захисник погодився з доведеністю пред`явленого обвинувачення, просить застосувати вимоги ст. 105 КК України щодо неповнолітнього. Звернув увагу суду на порушення правил торгівлі особою, яка приймала золоті обручки у ОСОБА_4 , на те, що він працює, навчається, поновив спілкування з матір`ю, слухається бабку і допомагає їй по господарству.

Сторона захисту не оспорювала місце, час вчиненої неповнолітнім події, кількість та вартість викраденого майна, кваліфікацію його дій.

Потерпіла повідомила, що обвинувачений дружив з її сином і часто заходив до них в будинок. Золоті каблучки лежали в шкатулці в кімнаті. Вони зникли. Працівники міліції повернули їй викрадену золоту каблучку, а бабка відшкодувала кошти за іншу, тому шкода їй відшкодована повністю. Обвинувачений вибачався перед нею. Вона не бажає його притягувати до кримінальної відповідальності.

Свідок ОСОБА_12 показала, що її запевнив ОСОБА_4 , який приніс в універмаг смт Віньківці золоті вироби, що обручки не крадені, тому вона прийняла золото в нього і дала йому за 2 обручки по 460 грн. Вона не знала, що той неповнолітній, а паспорт не перевіряла. Погодилась, що порушила правила торгівлі.

Вилучену у потерпілого каблучку долучено в якості речового доказу до матеріалів справи протоколом огляду та постановою слідчого (а.п.28-35) та передано на зберігання потерпілій (а.с.36). Планшет в якості речового доказу оглянуто, вилучено і приєднано до справи (а.п.39-44).

У судовому засіданні досліджені копії особистих документів обвинуваченого, характеристики, медичні довідки про стан здоров`я, акти обстеження умов його проживання, довідки про судимості, постанова про визнання та передачу речових доказів, заява потерпілої тощо. Ці документи сумнівів у їх достовірності не викликали, викладені в них відомості є такими, що мають значення для встановлення фактів і обставин кримінального провадження.

Кожний з доказів визнається і оцінюється судом як належний та допустимий, а всі вони у сукупності - достатніми та взаємозв`язаними для прийняття процесуального рішення.

Заслухавши показання, дослідивши докази, суд вважає обвинувачення доведеним повністю.

Суд визнає доведеним, що інкриміноване діяння мало місце, містить склад кримінального правопорушення. Встановлено, що обвинувачений умисно, таємно, з корисливих спонукань скоїв крадіжку чужого майна. Отже, його дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст.185 КК України. Він є винним у вчиненні цього кримінального правопорушення, і підлягає покаранню.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд у відповідності до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого згідно ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття, добровільне відшкодування завданих збитків та вчинення злочину неповнолітнім.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого згідно ст. 67 КК України, судом не добуто.

У судовому засіданні обвинувачений, його законний представник та захисник обвинуваченого просили суд звільнити останнього від кримінального покарання, застосувавши до них примусові заходи виховного характеру, передбачені вимогами ст. 105 КК України. Клопотання мотивували тим, що обвинувачений вчинив злочин середньої тяжкості, будучи неповнолітніми, щиро розкаявся, збитки, заподіяні злочином, відшкодував у повному обсязі і після вчинення злочину його подальша поведінка є бездоганною.

Прокурор висловила думку про можливість звільнення від кримінального покарання обвинуваченого ОСОБА_4 із застосуванням до нього примусових заходів виховного характеру, а саме передачі під нагляд бабусі, оскільки обвинувачений вчинив злочин, будучи неповнолітнім, повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у скоєному, добровільно відшкодував заподіяні потерпілій збитки, покращив свою поведінку і тому не потребує застосування покарання.

Представники служби у справах дітей та сектору кримінальної міліції підтримали заявлені клопотання про звільнення обвинуваченого від покарання.

Вислухавши думку учасників судового провадження, суд вважає, що обвинуваченого ОСОБА_4 слід звільнити від призначеного покарання та застосувати до нього примусові заходи виховного характеру, оскільки обвинувачений вчинив вперше злочин середньої тяжкості, будучи неповнолітніми, заподіяні потерпілій збитки відшкодував повністю, у вчиненому щиро розкаявся, вибачився перед потерпілою, поводиться коректно, в судовому засіданні неодноразово проливав сльози розкаяння, тобто на час винесення вироку він не потребує застосування покарання.

Відповідно до ст. 105 КК України, неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання. У цьому разі суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру - застереження і передачу під нагляд представника.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено.

Питання речових доказів та судових витрат вирішуватимуться в порядку ст.ст. 100, 124 КПК України.

Запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, ст. 105 КК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, та призначити за цією статтею йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

На підставі ст. 105 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання та застосувати до нього примусові заходи виховного характеру у виді застереження та передачі його під нагляд законного представника ОСОБА_7 до досягнення ним повноліття.

Речові докази:

- золоту каблучку повернути потерпілій ОСОБА_6 ;

- поліетиленовий пакет з планшетним ПК UNI PAD 7 LITE s/n 006 повернути законному представнику ОСОБА_7 .

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Хмельницької області через Віньковецький районний суд протягом 30 днів з дня проголошення і набирає законної сили: за відсутності апеляційної скарги - після закінчення зазначеного строку, у разі її подання та відмови у задоволенні - після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копії вироку вручити учасникам провадження.

Суддя ОСОБА_1