В И Р О К
Іменем України

19.02.2015 р. м. Жмеринка
Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
секретаря: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю сторін провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Жмеринці кримінальне провадження №1-кп/130/52/2015 (130/221/15-к), внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.07.2014 р. за №0000560 відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Жмеринка Вінницької області, не одруженого, з професійно-технічною освітою, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , невійськовозобов`язаного, раніше не судимого,
за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 26.06.2014 р. приблизно о 10-00 год., перебуваючи в будинку ОСОБА_6 , що по АДРЕСА_2 переслідуючи мету на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, діючи умисно, шляхом зловживання довірою ОСОБА_6 , ввівши в оману потерпілу, яка ззовні добровільно передала ОСОБА_5 свій планшет із зарядним пристроєм, вважаючи, що це є правомірним та вигідним для неї, заволодів її планшетом марки Asus ME302C із зарядним пристроєм до нього, чим завдав ОСОБА_6 матеріального збитку на загальну суму 5312грн. 52 коп. З місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 зник та незаконного вилученим майном розпорядився на власний розсуд.
Вказані дії ОСОБА_5 , кваліфіковані за ч.1 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).
Цивільний позов не заявлено.
Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.190 КК України визнав повністю, за обставин, викладених у вироку, щиро розкаявся. Вказав, що 26.06.2014 року він близько 10.00.години прийшов додому до ОСОБА_6 аби поспілкуватись та попити кави, оскільки давно її знає. Він знав, що у ОСОБА_6 був планшет Asus ME302C, який вона недавно придбала в кредит та мала намір продати. Він розмовляв із ОСОБА_6 про те, що викупить планшет у неї за п`ять тисяч гривень. Того дня від взяв планшет у ОСОБА_6 разом із чохлом та зарядним пристроєм, сказавши, що до вечора поверне, однак здав планшет у ломбард. Наступного дня його зустріла ОСОБА_6 та просила повернути планшет, а обвинувачений сказав, що він здав його для налаштувань знайомому та поверне пізніше. Надалі обвинувачений поїхав в м.Київ за грошима за виконану роботу, а звідти у Закарпатську область на роботу, звідки повернувся аж близько до кінця року. Весь цей час він із ОСОБА_6 не спілкувався, не повідомляв про те, куди подів її планшет. Коли приїхав, то його викликали до міліції та повідомили про кримінальну справу. На даний час він виплатив ОСОБА_6 3000 грн. із вартості планшету, а на дві тисячі гривень написав розписку та зобов`язався їх виплатити до квітня 2015 року. На даний час у нього немає коштів, так як він офіційно не працює. З кількістю та вартістю незаконно вилученого майна погодився, щиро розкаявся, попросив вибачення у потерпілої.
Потерпілою у даному кримінальному провадженні визнано ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка показала, що вона з дитинства знайома з ОСОБА_5 та вона йому довіряла. 26.06.2014 року він прийшов до неї додому, вони спілкувались та вона передала власний планшет Asus ME302C із чохлом та зарядним пристроєм, так як він хотів ним покористуватись у своєї тітки. До вечора планшет ОСОБА_5 мав повернути, однак цього не зробив. Наступного дня вона зустріла його в місті та запитала де планшет та чи часом він не здав його в ломбард, на що обвинувачений заперечив, повідомив, що віддав його для додаткових налаштувань знайомому, та він його поверне. З того часу ОСОБА_5 їй не дзвонив, на її дзвінки не відповідав. Потерпіла ще певний час шукала обвинуваченого, а потім написала заяву до міліції, однак як виявилось планшет вже було продано. Коли обвинувачений приїхав, то віддав їй 3000 грн. у відшкодування вартості планшету, а на решту написав розписку та зобов`ячався повернути 2000 грн. до 01.04.2015 року. Планшет потерпіла придбала в кредит за 5312 грн., які повністю виплатила до цього часу. Обвинуваченого пробачила, при визначенні міри покарання просить обвинуваченого суворо не карати.
Окрім повного визнання вини обвинуваченим, його винність в інкримінованому злочині також доводиться дослідженими у судовому засіданні доказами, що надані стороною обвинувачення, належність та допустимість яких не оспорені стороною захисту:
- заявою потерпілої ОСОБА_6 від 28.07.2014 р. (а.с. 20) до правоохоронних органів про вчинення відносно неї ОСОБА_5 злочину;
- розпискою ОСОБА_5 про зобов`язання сплатити потерпілій ОСОБА_6 5000 грн. в рахунок відшкодування вартості планшета Asus ME302C, яким він заволодів в кінці червня 2014 р. (а.с. 22);
- договором про надання ОСОБА_6 споживчого кредиту на придбання планшета Asus ME302C на загальну суму 5312,52 грн. (а.с. 23-24);
- відповіддю ПТ «Ломбард «УМКВ і Компанія» від 11.08.2014 р. за вих. №300 про те, що ОСОБА_5 26.06.2014 року було укладено договір застави планшета Asus ME302C, який 31.07.2014 року було реалізовано. (а.с. 25)
На інші докази сторони обвинувачення та захисту, потерпіла не посилались, а відтак судом не досліджувались.
Досліджені докази суд приймає, оскільки вони є належними, допустимими не оспорені стороною захисту чи обвинувачення, отримані із дотриманням вимог КПК та в межах строку здійснення досудового розслідування.
Щодо особи обвинуваченого, судом встановлено наступне.
Обвинувачений ОСОБА_5 на час вчинення злочину був повнолітнім (а.с. 26), не є особою пенсійного віку; раніше не судимий (а.с. 30); на обліку у лікарів психіатра та нарколога не значиться (а.с.28, 29), не одружений,за місцем проживання в АДРЕСА_1 характеризується позитивно, до складу його сім`ї входить мати ОСОБА_7 , 1966 р.н., сестра ОСОБА_8 і вітчим ОСОБА_9 , 1971 р.н. (а.с.27,.31), непрацюючий, не має стабільного доходу, працює неофіційно в іншому регіоні, куди має намір поїхати, не одружений. Не є інвалідом 1-2 груп, малолітніх, неповнолітніх осіб на утриманні не має, не є військовослужбовцем строкової служби.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 відповідно ст. 66 КК України суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.
При призначенні покарання суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_5 злочину, який, згідно ст. 12 КК України, є злочином невеликої тяжкості та особу винного, те, що ОСОБА_5 щиро розкаявся у вчиненому, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, поведінку обвинуваченого до та після вчинення злочину, а саме те, що він оголошувався в розшук через відсутність за місцем проживання (а.с.21), добровільно з`являвся на виклики суду, дав правдиві покази.
Також при призначенні покарання суд враховує думку потерпілої ОСОБА_6 , яка просила обвинуваченого суворо не карати, шкода, завдана злочином, їй частково відшкодована.
Враховуючи те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення обвинуваченого, з урахуванням наведеного, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 можливе без ізоляції його від суспільства, та вважає за можливе призначити йому покарання, що буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів у виді обмеження волі, в межах санкції інкримінуємої статті та звільнити його від відбування покарання з випробуванням із застосуванням ст. 75 КК України та без застосування положень ст. 76 КК України, оскільки менш суворий вид покарання буде недостатнім для досягнення мети покарання за вчинений злочин, а більш суворе покарання є недоцільним, виходячи із принципу індивідуалізації покарання.
Цивільний позов потерпілою ОСОБА_6 не заявлено.
Наявності процесуальних витрат не встановлено.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
Відповідно до ст. 65 КК України, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд -

у х в а л и в:

Визнати винуватим ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.190 КК України та призначити покарання у виді одного року обмеження волі.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 не обирався.
Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя