ВИРОК

іменем України

16 грудня 2013 року
Амур-Нижньодніпровський районний суд
м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - Щербини-Почтовик
І.В.

при секретарі - Штонді О.О.

за участі прокурора Магрупова Ю.В.

за участі потерпілого ОСОБА_1 та його
представника ОСОБА_2

за участі обвинуваченого ОСОБА_3 та
його захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровську кримінальне
провадження № 0000926 відносно
обвинуваченого:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця міста
Дніпропетровська, громадянина України,
не одруженого, освіта вища, працюючого
ТОВ «МІРАЛДІ ВС» на посаді спеціаліста
звукового відділу, у м.
Дніпропетровськ, зареєстрованого
АДРЕСА_1; мешкаючого у АДРЕСА_2., раніше
не судимого.

у вчиненні кримінального
правопорушення, відповідальність за
який передбачена ч.1 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3, 01.09.2013 року, близько о 20:00 годині,
керуючи технічно справним автомобілем
«ВАЗ-2107», державний номер НОМЕР_1,
слідував у місті Дніпропетровську по
вулиці Калиновій, з боку проспекту
імені газети «Правда», у напрямку
вулиці Янтарної. На шляху руху, в районі
електроопори № 63, ОСОБА_3, управляючи
автомобілем в стані алкогольного
сп'яніння, чим заздалегідь позбавив
себе можливості правильно оцінювати
дорожню обстановку, що складається, і
координувати свої дії, грубо порушуючи
правила безпеки дорожнього руху,
проявляючи крайню неуважність до
дорожньої обстановки і її змін, змінив
напрям свого руху вліво, виїхав на
зустрічну смугу для руху, де допустив
зіткнення з автомобілем «Хюндай
Акцент», реєстраційний номер НОМЕР_2,
під управлінням водія ОСОБА_1, який
рухався у зустрічному напрямку.

Порушення Правил безпеки дорожнього
руху виразилося у тім, що ОСОБА_3.,
керуючи автомобілем «ВАЗ-2107»,
державний номер НОМЕР_1, не виконав
вимоги п. 2.9 (а) та п. 10.1 Правил
дорожнього руху, затверджених
Постановою КМУ, від 10.10.2001, № 1306, зокрема
де відповідно до п.2.9 (а). Водієві
забороняється управляти транспортним
засобом в стані алкогольного сп'яніння
або перебуваючи під впливом
наркотичних або токсичних речовин.
Відповідно до п.10.1 Правил, перед
початком руху, перестроювання та
будь-якою зміною напрямку руху водій
повинен переконатися, що це буде
безпечним і не створить перешкод або
небезпеки іншим учасникам руху.

Допущене порушення обвинуваченим
ОСОБА_3 вимог п. 10.1 Правил дорожнього
руху, знаходиться в прямому причинному
зв'язку з настанням даної
дорожньо-транспортної пригоди, що
призвело до отримання водієм ОСОБА_1.,
тілесних ушкоджень відповідно до
судово-медичної експертизи № 4358-Е від
18.10.2013, у вигляді: забою м'яких тканин
голови, обличчя, саднин обличчя, забою
правого колінного суглобу, гемартрозу
правого колінного суглобу, рани
правого колінного суглобу, саднин
тулубу, верхніх та нижніх кінцівок, що
відносяться до середньої тяжкості, що
зумовили тривалий розлад здоров'я,
строком понад три тижні (більш, як 21
день), згідно п.2.2.2 «Правил
судово-медичного визначення ступеня
тяжкості тілесних ушкоджень»
затверджених наказом МОЗ України від
17.01.1995 року № 6.

Допитаний в судовому засіданні
обвинувачений ОСОБА_3 свою вину визнав,
у вчиненому розкаявся і суду пояснив,
що 01.09.2013 року він посварився зі своєю
дівчиною у зв'язку з чим почав вживати
пиво близько 2 пляшок по 05.л., і коли
дівчина йому зателефонувала близько
20:00 годин, він до неї поїхав на
автомобілі «ВАЗ-2107», державний номер
НОМЕР_1, по вулиці Калиновій м.
Дніпропетровська як саме сталося ДТП
він не пам'ятає.

Вина обвинуваченого ОСОБА_3, у вчиненні
злочину за обставин, викладених у
вироку, повністю підтверджується
дослідженими в судовому засіданні
доказами, а саме:

- Показами наданими в судовому
засіданні потерпілим ОСОБА_1, який суду
пояснив, що 01.09.2013 близько 20.00 години він
рухався на автомобілі «Хюндай Акцент»,
реєстраційний номер НОМЕР_2 по вулиці
Калиновій м. Дніпропетровська йому на
зустрічну смугу виїхав автомобіль
«ВАЗ-2107», державний номер НОМЕР_1, і
сталася ДТП, коли він вийшов зі свого
автомобіля то ОСОБА_3 сидів у
автомобілі був у свідомості, а з
автомобіля викотилися декілька пустих
пляшок з під пива.

- Протоколом огляду місця
дорожньо-транспортної події від
01.09.2013відповідно до якого проводився
огляд вулиці Калинової м.
Дніпропетровська у районі
електроопори №63у присутності понятих,
де сталося зіткнення ТЗ «Хюндай
Акцент», реєстраційний номер НОМЕР_2, у
якого був деформаний капот передній
бампер, переднє ліве крило, та «ВАЗ-2107»,
державний номер НОМЕР_1 у якого було
деформовано капот, передній бампер,
передні крила, криша, ліві двері ( том
№2 а. с. 6-12)

- Довідкою №270 від 01.09.2013 виданою
Комунальним закладом
Дніпропетровської клінічної міської
лікарні №16 Дніпропетровської обласної
ради, відповідно до якої у ОСОБА_1 забій
м'яких тканин голови. Ушиблена рана
правого колінного суглобу ( том 2 а.с.13)

- Довідкою Комунального закладу
Дніпропетровської шостої клінічної
лікарні Дніпропетровської обласної
ради, у тім, що 01.09.2013 до відділення
надійшов ОСОБА_3 діагноз: ВЧМТ ст..м,
ушиблена рана лба, перелам лівої голені
( том №2 а.с.14)

- Свідоцтвом про реєстрацію
автомобіля «Хюндай Акцент»,
реєстраційний номер НОМЕР_2, власником
якого є ОСОБА_5 ( том №2 а.с.19)

- Висновком експерта №4358 е від
18.10.2013 відповідно до якого у ОСОБА_1
виявлені тілесні ушкодження у вигляді:
забою м'яких тканин голови, обличчя,
саднин обличчя, забою правого
колінного суглобу, гемартрозу правого
колінного суглобу, рани правого
колінного суглобу, саднин тулубу,
верхніх та нижніх кінцівок. Тілесні
ушкодження могли утворитися від дії
тупого твердого предмету, якими могли
бути виступаючі частини в салоні авто
засобу. За своїм характером
відносяться до ушкоджень середнього
ступеню тяжкості, що зумовили тривалий
розлад здоров'я, строком понад три
тижні. Дані за наявність алкогольного
сп'яніння відсутня ( том № 2 а.с.29-30)

- Висновком експерта №70/27-785 від
24.10.2013, відповідно до якого у даній
дорожній обстановці водій автомобіля
ВАЗ 2107 держ. номер НОМЕР_1 ОСОБА_3
повинен був діяти згідно вимог п.10.1
Правил дорожнього руху. Технічна
можливість уникнути зіткнення, для
водія ОСОБА_3 при вказаному механізмі
ДТП визначалася виконанням ним вимог
п.10.1 Правил дорожнього руху, та для
нього не було будь яких перешкод
технічного характеру, які не дозволили
б йому їх виконати. У даній дорожній
обстановці водій автомобіля «Хюндай
Акцент», держ. номер НОМЕР_2, ОСОБА_1
повинен був діяти згідно вимогам п.12.3
ПДР, Технічна можливість запобігання
ДТП не визначалася однобічними діями
водія ОСОБА_1 У діях водія ОСОБА_1 не
вбачається невідповідностей вимогам
п.12.3 ПДР ( том№2 а.с.37-38)

- Висновком експерта №4550е/91 від
30.10.2013, у ОСОБА_3 виявлені тілесні
ушкодження у вигляді: сумісної травми:
закритої черепно-мозкової травми,
забою головного мозку 2-го ступеня із
запальним ураженням лівої скроневої
долі; перелому виличної кістки та
гайморової пазухи ліворуч, гемосинусу
ліворуч, птозу ліворуч, саднин та
синців обличчя, сукон»юнктивального
крововиливу, підапоневротичної
гематоми тьмяно-потиличної ділянки;
закритого уламкового
чрезнадмищелкового перелому лівої
стегнової кістки зі зміщенням
відламків. Враховуючи характер та
локалізацію виявлених тілесних
ушкоджень можливо вказати, що виявлені
у нього тілесні ушкодження могли
утворитися від дії тупих твердих
предметів, якими могли бути виступаючі
частини в салоні авто засобу, можливо
за умов ДТП. За своїм характером
виявлені у нього тілесні ушкодження
відносяться до середнього ступеню
тяжкості, що зумовило тривалий розлад
здоров'я, строком понад 3 тижні. В
представленій медичній документації
мається висновок за №432 токсилогічної
лабораторії міської лікарні №6 від
01.09.2013 з якого відомо, що у нього
виявлений вміст алкоголю в крові у
кількості 3.05 % о ( том №2 а.с.50-51)

- Свідоцтвом про реєстрацію
транспортного засобу ВАЗ 2107
реєстраційний номер НОМЕР_1, власником
якого є ОСОБА_6 ( том №2 а.с.57)

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 286
КК України правильно кваліфіковані,
як такі, що виразилися в порушенні
правил безпеки дорожнього руху особою,
яка керує транспортним засобом, що
спричинило потерпілому ОСОБА_1
середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Призначаючи покарання обвинуваченому
ОСОБА_3, суд відповідно до ст.65 КК
України, враховує ступінь тяжкості
вчиненого злочину, особу винного та
обставини, які пом'якшують та обтяжують
покарання. Особі, яка вчинила злочин,
має бути призначене покарання,
необхідне й достатнє для виправлення
та попередження вчинення ним нових
злочинів.

Так, суд враховує ступінь тяжкості
вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3
злочину, який скоєно з необережності і,
відповідно до ст. 12 КК України,
відноситься до злочинів невеликої
тяжкості, дані про особу
обвинуваченого ОСОБА_3, який вину
визнав повністю, раніше не притягався
до кримінальної відповідальності, на
обліку у лікарів нарколога і психіатра
не перебуває, за місцем роботи ТОВ
«МІРАЛДІ ВС» характеризується
позитивно.

На підставі викладеного суд відповідно
до ст. 66 КК України як обставини, що
пом'якшують покарання обвинуваченому
ОСОБА_3 визнає визнання вини, щире
каяття та хворобливий стан здоров'я у
зв'язку з отриманими травмами під час
ДТП що мала місце 01.09.2013.

До обставин, які обтяжують покарання
обвинуваченому ОСОБА_3 згідно ст. 67 КК
України, суд відносить вчинення
обвинуваченим злочину в стані
алкогольного сп'яніння.

З огляду на наведене суд дійшов
висновку проте, що ОСОБА_3, керуючи
транспортним засобом, порушив правила
безпеки дорожнього руху, і зокрема,
пункт 2.9 (а) Правил дорожнього руху, який
встановлює водієві заборону керувати
транспортним засобом у стані
алкогольного сп'яніння. Зазначену
обставину суд визнає такою, що обтяжує
покарання, оскільки диспозиція частини
1 статті 286 КК України не передбачає
такої кваліфікуючої ознаки.

Відповідно до частини 4 статті 67 КК
України якщо будь-яка з обставин, що
обтяжує покарання, передбачена в
статті Особливої частини цього Кодексу
як ознака злочину, що впливає на його
кваліфікацію, суд не може ще раз
враховувати її при призначенні
покарання як таку, що його обтяжує.

Разом з тим, аналіз норми статті 286 КК
України свідчить, що цей злочин
належить до злочинів з так званим
матеріальним складом. А тому ознакою
його об'єктивної сторони, що
характеризує вчинене діяння, є не
будь-яке з порушень правил безпеки
дорожнього руху, а лише ті з них, які
створюють реальну можливість настання
суспільно небезпечних наслідків,
передбачених у частинах 1, 2 або 3 цієї
статті, і отже, перебувають з ними у
причинному зв'язку.

Про необхідність з'ясовувати і
зазначати у вироках, чи є причинний
зв'язок між учиненими порушеннями та
передбаченими законом суспільно
небезпечними наслідками, зазначено
також в роз'ясненні, яке міститься у
пункті 3 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 23 грудня 2005 року N 14
"Про практику застосування судами
України законодавства у справах про
деякі злочини проти безпеки дорожнього
руху та експлуатації транспорту, а
також про адміністративні
правопорушення на транспорті".

Як вбачається з матеріалів
кримінального провадження, та суд
вважає доведеним, що
дорожньо-транспортна подія сталась
внаслідок дій водія ОСОБА_3, який
перебуваючи у стані алкогольного
сп'яніння, змінив напрямок свого руху
вліво, виїхав на зустрічну смугу для
руху, де допустив зіткнення з
автомобілем «Хюндай Акцент»,
реєстраційний номер НОМЕР_2, під
управлінням водія ОСОБА_1,

Таким чином, стан алкогольного
сп'яніння, у якому ОСОБА_3 керував
транспортним засобом, характеризував
лише його певний психофізичний
(фізіологічний) стан, який сприяв
порушенню ним інших норм правил
безпеки дорожнього руху, проте саме
порушення пункту 2.9 (а) Правил
дорожнього руху не було безпосередньою
причиною настання суспільно
небезпечних наслідків, а отже, у
причинному зв'язку з наслідками, що
настали, воно не знаходилось.

Потерпілий ОСОБА_1 заявив цивільний
позов про стягнення з обвинуваченого
ОСОБА_3 майнову шкоду в сумі 1 031.39
гривень,моральної шкоди 10 000.00 гривень.

Прокурор просив позов задовольнити.

В судовому засіданні потерпілий та
його представник відмовилися щодо
матеріальної шкоди в сумі 1 031.39 гривень
у зв'язку з повним її відшкодуванням та
підтримали позов в частині стягнення з
обвинуваченого моральної шкоди.

Обвинувачений та його захисник просили
суд задовольнити частково позов в
частині моральної шкоди.

Заслухавши учасників судового
розгляду, суд приходить до висновку про
наявність правових підстав, для
часткового задоволення позову
потерпілого ОСОБА_1, з огляду на
наступне.

Відповідно до статті 3 Конституції
України, Людина її життя і здоров'я,
честь і гідність, недоторканість і
безпека визнаються в Україні найвищою
соціальною цінністю.

Закон України, від 30.06.1993, № 3353-XII "Про
дорожній рух", визначає правові та
соціальні основи дорожнього руху з
метою захисту життя та здоров'я
громадян, створення безпечних і
комфортних умов для учасників руху та
охорони навколишнього природного
середовища.

Юридичні та фізичні особи, винні в
порушенні законодавства про дорожній
рух, відповідних правил, нормативів і
стандартів, несуть відповідальність
згідно з законодавством України ( ст. 53
Закону).

Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав.

Суд приходить до висновку, що в
результаті отриманих тілесних
ушкоджень середньої тяжкості
отриманих потерпілим ОСОБА_1 йому була
спричинена моральна шкода, яка,
виходячи з п. 1) ч. 2 ст. 23 ЦК України,
полягає у душевних стражданнях, яких
потерпілий зазнав у зв'язку з фізичним
болем та стражданнях, які він зазнав у
зв'язку з ушкодженням здоров'я, яка
підлягає відшкодуванню обвинуваченим
ОСОБА_3 на підставі ст.ст. 1167, 1187 ЦК
України. Оскільки, відповідно до ч.2 ст.
1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Та за ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявністю її
вини.

Згідно ч.3 ст. 23 ЦК України розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливостей їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахування інших обставин, які мають
істотне значення, також при визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності та справедливості.

За таких обставин, враховуючи
роз'яснення, які містяться в п. 9
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31.03.1995 № 4 «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди», суд
визначає розмір відшкодування
моральної (немайнової) шкоди
потерпілому ОСОБА_1 в сумі 5 000.00 гривень.

Що стосується позовної вимоги щодо
відшкодування витрат на лікування в
сумі 1031.39 гривень, суд приходить до
висновку про необхідність відмовити у
задоволенні позову в цій частині у
зв'язку з добровільним відшкодуванням
цієї шкоди, з урахуванням
документально підтвердженої розписки.

Так, призначаючи покарання, суд,
відповідно до вимог ст.65 КК України,
враховує: вищенаведені обставини,
позицію прокурора який просив
призначити обвинуваченому покарання у
виді 3 років обмеження волі з
позбавленням права керування
транспортними засобами строком на 3
роки; позицію потерпілого та його
представника які підтримали позицію
прокурора; позицію обвинуваченого який
просив суд суворо не карати; позицію
захисника обвинуваченого, який просив
суд призначити обвинуваченому
покарання із застосуванням ст. 75 КК
України без покладання обов'язків
визначених п.4.5 ст. 76 КК України,
знизивши моральну шкоду, - крім
вказаного, суд враховує наслідки, які
настали від дій обвинуваченого, у
зв'язку з чим вважає необхідним
призначити покарання у виді обмеження
волі, в межах санкції ч. 1 ст. 286 КК
України, визначивши відбуття покарання
з випробуванням на підставі ст.75 КК
України, з покладанням обов'язків,
передбачених ст.76 КК України.

Крім вказаного, суд вважає за необхідне
призначити ОСОБА_3 додаткове покарання
та позбавити права керувати
транспортними засобами на строк 2 роки,
враховуючи, що професія водія на день
розгляду кримінального провадження не
є його основним джерелом існування.

З огляду на вказане, саме, це покарання,
виходячи з принципів законності,
справедливості, обґрунтованості та
індивідуалізації, буде необхідним і
достатнім для виправлення
обвинуваченого та попередження
вчинення ним нових злочинів.

Крім вказаного, суд вважає що
відповідно до вимог ч.2 ст. 124 КПК
України, відсутні правові підстави
задля стягнення з обвинуваченого
витрат пов'язаних з проведенням
судових експертиз, оскільки,
відповідно до ч.4 ст. 122 КПК України,
експертам повинна бути сплачена
винагорода за виконану роботу, якщо це
не є їх службовим обов'язком. За ч.2 ст. 122
КПК України, залучення стороною
обвинувачення експертів
спеціалізованих державних установ, а
також проведення експертизи за
дорученням слідчого судді або суду
здійснюється за рахунок коштів, які
цільовим призначенням виділяються цим
установам з Державного бюджету
України.

Керуючись ст.ст.370,374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у
пред'явленому обвинуваченні у вчиненні
злочину передбаченого ч.1 ст. 286 КК
України і призначити йому покарання у
виді обмеження волі на строк 2 роки з
позбавленням права керувати
транспортними засобами на строк 2 роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити
ОСОБА_3 від відбуття основного
покарання з випробуванням, встановивши
засудженому іспитовий строк 2 роки.

На підставі п.2,3,4 ч.1 ст.76 КК України
покласти на ОСОБА_3 обов'язки: не
виїжджати за межі України на постійне
проживання без дозволу
кримінально-виконавчої інспекції,
повідомляти кримінально-виконавчу
інспекцію про зміну місця проживання,
періодично з'являтися для реєстрації
до кримінально-виконавчої інспекції.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на
користь потерпілого ОСОБА_1 на
відшкодування моральної шкоди - 5 000.00
гривень. У задоволенні іншої частини
позову - відмовити.

На вирок можуть бути подані
апеляційні скарги протягом 30 днів з дня
його проголошення до судової палати у
кримінальних справах апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Амур-Нижньодніпровський районний суд
міста Дніпропетровська.

Вирок набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
вирок, якщо його не скасовано, набирає
законної сили після ухвалення рішення
апеляційним судом.

Учасники судового провадження мають
право отримати в суді копію вироку.

Суддя Амур-Нижньодніпровського

районного суду м. Дніпропетровська
І.В.
Щербина-Почтовик