Справа № 191/4848/14-к
Провадження № 1-кп/191/53/15
У Х В А Л А

05 березня 2015 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючого-судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в місті Синельникове кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ст. ст. 152 ч.4, 115 ч.2 п. 2 п.9 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засідання заявив клопотання про зміну йому міри запобіжного заходу тримання під вартою на менш суворий, а саме домашній арешт мотивуючи тим, що він хворий на туберкульоз і не може утримуватися в слідчому ізоляторі в камері з іншими особами спецконтингенту.

В судовому засіданні прокурор заперечував проти заявленого обвинуваченим клопотання про зміну запобіжного заходу, так як обвинувачений ОСОБА_6 притягується до відповідальності за вчинення особливо тяжкого злочину, раніше судимий, тому є підстави вважати, що обвинувачений може ухилятися від суду, здійснювати тиск на свідків, продовжити вчиняти злочини, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Вислухавши думку прокурора, який заперечує проти вказаного клопотання, захисника, який підтримав заяву обвинуваченого, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.02.2015 року запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою продовжено на шістдесят днів, тобто до 04 квітня 2015 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Частинами 3 та 5 ст. 132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування/продовження заходів забезпечення кримінального провадження (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України), сторони кримінального провадження повинні подати суду докази обставин, на які вони посилаються.

Аналізуючи доводи обвинуваченого в частині наявності у обвинуваченого тяжкого захворювання, яке виключає доцільність його перебування в СІЗО, оскільки останнє може призвести до погіршення його стану, суд сприймає критично, враховуючи наступне.

Стаття 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, покладає на державу обов`язок дбати про фізичний добробут осіб, яких позбавлено волі. Як зазначає Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях: "Пєтухов проти України", "Ухань проти України", "Віслогузов проти України", державний орган, повинен забезпечити ув`язненій особі достатній медичний нагляд для вчасного діагностування та лікування хвороб.

Згідно ст. 21 Закону України "Про попереднє ув`язнення", адміністрація місць попереднього ув`язнення зобов`язана, зокрема, забезпечити осіб, взятих під варту, медичним обслуговуванням.

Доводи обвинуваченого, щодо неможливості його перебування в камері СІЗО м. Дніпропетровська з іншими особами, як підстава для зміни запобіжного заходу є необґрунтованими, оскільки обвинувачений має право звернутися з відповідними скаргами до адміністрації місць попереднього ув`язнення.

Таким чином, обов`язок по збереженню здоров`я особи, яка перебуває під вартою в умовах слідчого ізолятору та забезпечення належних умов перебування в камері, покладається на керівника слідчого ізолятору. Із цього випливає, що керівник слідчого ізолятору в силу своїх обов`язків, зобов`язаний забезпечити належне здійснення лікувально-профілактичних заходів відносно ОСОБА_6 , а також його належне утримання в камері, тому доводи обвинуваченого не можуть бути підставою для зміни запобіжного заходу, за відсутності для цього підстав, передбачених ст.ст. 177, 178 КПК України.

Згідно повідомлення начальника ДСІЗО № 3/19-3122 від 24.02.2015 року на запит Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області обвинувачений ОСОБА_6 за час перебування у ДСІЗО знаходиться в туберкульозному ізоляторі медичної частини з діагнозом : ІТБ верхньої долі лівої легені, проходить курс протитуберкульозного лікування. На теперішній час загальний стан здоров`я ОСОБА_6 задовільний, приймати участь у судових засіданнях та утримуватись в умовах слідчого ізолятора може.

Відповідно до п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка, вчинити інше кримінальне правопорушення, а згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст. ст. 152 ч.4, 115 ч.2 п.2п.9 КК України, які відносяться до категорії особливо тяжких злочинів згідно статті 12 КК України.

В свою чергу, колегія суддів вважає, що обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, судом, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстави для продовження запобіжного заходу - взяття під варту (тримання під вартою), не відпали, альтернативні запобіжні заходи не взмозі гарантувати належну поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 , а тому у задоволенні клопотання обвинуваченого слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 1-28, 331, 369-372 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3