АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 544/237/15-к Номер провадження 11-кп/786/330/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст. 115 КК України О.Т.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 квітня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого, судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальне провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 27 лютого 2015 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Російської Федерації, Горьковської області, Котовського району, сел. Работки, росіянина, громадянина України, освіта неповна середня, пенсіонера, мешканця АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого, -

визнано винним та засуджено за ч.1 ст. 115 КК України на 7 років позбавлення волі.

По справі вирішено долю речових доказів.

Вироком суду встановлено, що 13.12.2014, близько 14 год., обвинувачений ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння у кухні будинку за адресою АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин вчинив сварку з дружиною ОСОБА_9 , 1934 року народження, в ході якої, діючи умисно, маючи на меті заподіяти смерть ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільно небезпечних характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання у вигляді смерті людини, наніс не менше 6 ударів рукою, зжатою в кулак, в область голови, при цьому утримуючи ОСОБА_9 руками за передпліччя, не менше 1 удару рукою, зжатою в кулак, в область грудної клітини потерпілої.

Після чого ОСОБА_9 , продовжуючи свої злочинні дії, взявши ножа, який знаходився на столі у кухні, у праву руку, та наніс не менше 4 ударів ножем в грудну клітину ОСОБА_9 .

Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_9 померла на місці.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №116 від 14.01.2015, на трупі ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження у виді осадженої гематоми правої орбітальнонадбрівноскроневої ділянки, гематоми лівої орбітальновилицево-зовнішньонадбрівної ділянки, кровопідтіку нижньої щелепи знизу, кровопідтіку губ переважно зліва, кровопідтіку лівої вушної раковини, садна лівої завушної ділянки, кровопідтіків лівого передпліччя та лівої кисті, кровопідтіків правого передпліччя та правої кисті і зап`ястку, кровопідтіку передньоправо-нижньої поверхні грудної клітки, колотої рани передньолівої поверхні грудної клітки в проекції 2-го ребра, кровопідтіку передньолівої поверхні грудної клітки з трьома колото-різаними проникаючими ранами передньої поверхні грудної клітки дещо зліва на рівні 3- 6 ребер з супутнім проникненням (ранами) через руків`я грудини в ліву грудну порожнину та дугу аорти і ліву легеню і супроводжувались виливом рідкої крові у плевральну порожнину, непрямого перелому 1-4 ребер зліва по середньо ключичній лінії, непрямого перелому 2-5 ребер справа по середньо ключичній лінії, кровопідтіку м`яких тканин центру тім`яно-потиличної ділянки голови, що за ступенем тяжкості відносно живої особи відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент спричинення.

Смерть ОСОБА_9 настала від множинних відкритих ран передньої стінки грудної клітки, шок-крововтрата.

На вирок суду адвокатом ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подана апеляційна скарга, в якій не оскаржуючи фактичні обставини справи, просить вирок суду від 27.02.2015 року змінити в зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення внаслідок його суворості.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції не прийняв до уваги показання обвинуваченого ОСОБА_8 , який визнав свою вину у вчиненому, щиро розкаявся, з`явився до правоохоронних органів із зізнанням, активно спряв у розкриттю злочину, добровільно відшкодував завданий збиток, є людиною похилого віку, не врахував прохання потерпілої-дочки про призначення покарання не пов`язаного з позбавленням волі.

Інші учасники процесу вирок суду не оскаржили.

Заслухавши доповідача, захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив проти поданої апеляційної скарги та просив вирок суду залишити без змін, обговоривши доводи апеляційної скарги і дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суду вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчинені кримінального правопорушення, за які його засуджено, за обставин, встановлених місцевим судом і викладених у вироку, обґрунтований наявними в матеріалах провадження доказами, які ретельно досліджені і перевірені в судовому засіданні та об`єктивно оцінені у вироку.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_8 місцевим судом, за обставин встановлених під час розгляду справи, правильно кваліфіковані за ч.1 ст. 115 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій особі.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. А згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд першої інстанції в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який має похилий вік, за місцем проживання характеризується позитивно, в силу ст. 89 КК України не судимий, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, обставини, які обтяжують покарання - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_8 реального покарання у вигляді позбавлення волі в мінімальному розмірі, передбаченого санкцією ст. 115 ч.1 КК України.

Посилання захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 в своїй апеляційній скарзі на те, що покарання не відповідає особі обвинуваченого та ступеню тяжкості кримінального правопорушення, є необґрунтованими.

Захисник обвинуваченого безпідставно посилається у своїй апеляційній скарзі на те, що суд не прийняв до уваги той факт, що обвинувачений визнав вину, щиро розкаявся у вчиненому, з`явився із зізнанням, оскільки зважаючи на це, ці обставини враховано судом при призначенні покарання і визначено мінімальне покарання визначене в санкції статті.

Зазначені захисником обставини що, на його думку, пом`якшують покарання передбачені п.1 ч.1 ст. 66 КК України та є тільки однією обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому. А отже не можуть бути підставою для застосування норм ст. 69 КК України.

Що ж до обставини, зазначеної захисником про добровільне відшкодування завданого збитку, то в провадженні відсутні будь які дані, які б про це свідчили. Зазначене потерпілою у своїй заяві до суду про те, що вона не має претензій до обвинуваченого - свого батька, та вважає, що їй збитки не заподіяно, не може бути розцінено як пом`якшуюча покарання обставина. Ця позиція потерпілої врахована судом першої інстанції при постановленні вироку.

Захисником обвинуваченого у апеляційній скарзі заперечується факт умислу на вбивство, але в той же час не наводиться доказів на користь цієї позиції. Встановлені судом першої інстанції факти однозначно свідчать про існування прямого умислу у обвинуваченого на вбивство потерпілої. Крім цього ця обставина не заперечується і самим обвинуваченим, який зазначав як у суді першої інстанції так і при апеляційному розгляді про визнання своєї вини.

Що ж до мотивів апеляційної скарги щодо недоцільності тримання в умовах ізоляції від суспільства обвинуваченого, якому виповнилося 78 років, то такі аргументи не можуть бути підставою для звільнення його від покарання.

На переконання колегії, судом першої інстанції в повній мірі враховані всі обставини на які посилається захисник обвинуваченого, стосовно виду та міри покарання, про що вказано у вироку.

На думку колегії суддів, призначене ОСОБА_8 покарання, відповідає вимогам ст. 65 КПК України, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

За таких обставин, колегія суддів вважає вирок суду законним і обґрунтованим і не вбачає підстав для застосування ст. 69 КК України для пом`якшення покарання обвинуваченому та застосування ст. 75 КК України та звільнення його від відбування покарання з випробуванням.

Тому апеляційна скарга захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 27 лютого 2015 року відносно ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня її оголошення шляхом подання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ України.

С У Д Д І :
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4