Справа № 453/1763/13-к
№ провадження
ВИРОК

іменем України

10.12.2013 року
м. Сколе

Сколівський районний суд Львівської
області у складі:

головуючого - судді Брони
А.Л.,

при секретарі
Павкевич Н.Я.,

з участю прокурора Масяка
Ю.М.,

обвинуваченого ОСОБА_1,

потерпілого
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні кримінальне провадження
№ 0000697 про
обвинувачення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та
жителя АДРЕСА_1, українця, громадянина
України, студента Харківської
державної академії залізничного
транспорту, неодруженого, працюючого
механіком зв`язку ШЧ-4 м. Стрий,
несудимого,

у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296
КК України,

встановив:

ОСОБА_1 разом з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 07.05.2013
року приблизно о 02 годині, на
сільській дорозі у с. Корчин
Сколівського району Львівської
області, з хуліганських спонукань,
грубо порушуючи громадський порядок, з
мотивів явної неповаги до суспільства,
висловлюючись нецензурними словами,
умисно наніс ОСОБА_2 декілька
ударів ногою по тілу, спричинивши
останньому згідно висновку експерта №
41 від 31.05.2013 року легке тілесне
ушкодження, чим вчинив кримінальне
правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 296
КК України

У судовому засіданні обвинувачений
ОСОБА_1, після роз'яснення йому змісту
ч. 3 ст. 349 КПК України та
переконання суду у відсутності
сумнівів щодо добровільності позиції
обвинуваченого, вину визнав повністю
та пояснив, що 07.05.2013 року приблизно о 02
годині він разом з ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
перебуваючи у с. Корчин Сколівського
району Львівської області під час
суперечки, що виникла між ними та
ОСОБА_2 наніс йому декілька ударів
ногою по тілу. На даний час він кається
у скоєному, просить його суворо не
карати, обіцяє виправитись та у
подальшому такого більше не вчиняти.

Ураховуючи те, що ОСОБА_1 свою вину у
вчиненому кримінальному
правопорушенні визнав повністю, інші
учасники процесу не оспорюють фактичні
обставини справи і судом встановлено,
що обвинувачений правильно розуміє
зміст цих обставин, відсутні будь-які
сумніви у добровільності та істинності
його позиції, заслухавши думку
учасників судового розгляду, які не
заперечували проти розгляду
кримінального провадження в порядку,
передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, та
роз'яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК
України про наслідки застосування
обмеженого дослідження доказів, а саме
про позбавлення їх у такому випадку
права подальшого оспорювання цих
обставин провадження в апеляційному
порядку, суд визнає недоцільним
дослідження інших доказів відносно тих
обставин провадження, які ніким не
оспорюються.

На підставі вищенаведеного, суд,
допитавши обвинуваченого та
дослідивши матеріали кримінального
провадження, прийшов до висновку, що
вина обвинуваченого ОСОБА_1 у вчинені
ним кримінального правопорушення при
обставинах, викладених в
обвинувальному акті, доведена у
судовому засіданні повністю.

Суд вважає, що дії обвинуваченого
ОСОБА_1 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 296
КК України, як грубе порушення
громадського порядку з мотивів явної
неповаги до суспільства, що
супроводжувалося особливою
зухвалістю, вчинене групою осіб.

При визначенні міри покарання
обвинуваченому ОСОБА_1 суд враховує
суспільну небезпеку вчиненого
кримінального правопорушення, особу
винного, обставину, що пом`якшує його
покарання та відсутність обставин, що
його обтяжують.

ОСОБА_1 вчинив злочин середньої
тяжкості.

За місцем проживання характеризується
позитивно.

Обставиною, що пом`якшує покарання
ОСОБА_1 є щире каяття та активне
сприяння розкриттю злочину.

Оскільки ОСОБА_1 призначається
покарання у виді обмеження волі на
строк не більше п`яти років, ураховуючи
те, що ОСОБА_1 вперше притягується до
кримінальної відповідальності, визнав
свою вину, висловив жаль з приводу
вчиненого, відсутність обтяжуючих
покарання обставин, суд дійшов
висновку про можливість його
виправлення без відбування покарання і
тому є підстави звільнити його від
відбування покарання з випробуванням,
що є необхідним і достатнім для його
виправлення та попередження вчиненню
ним нових злочинів для реалізації
принципу законності, справедливості,
обґрунтованості та індивідуалізації
покарання, поклавши на нього обов`язки
повідомляти кримінально-виконавчу
інспекцію про зміну місця проживання
та періодично з`являтись туди для
реєстрації.

Речових доказів та процесуальних
витрат по справі немає.

Цивільний позов у кримінальному
провадженні не заявлено.

Заходи забезпечення кримінального
провадження не застосовувались.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України,
суд

засудив:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України і
призначити покарання - два роки
обмеження волі.

Згідно ст. 75 КК України звільнити
ОСОБА_1 від відбування призначеного
покарання у виді двох років обмеження
волі з випробуванням та встановити
іспитовий строк два роки, якщо він
протягом іспитового строку не вчинить
нового злочину і виконає покладені на
нього обов'язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на
ОСОБА_1 обов'язки: повідомляти органи
кримінально-виконавчої інспекції про
зміну місця проживання та періодично
з'являтися для реєстрації у зазначені
органи.

Копію вироку негайно, після його
проголошення, вручити засудженому та
прокурору.

Вирок може бути оскаржено до
апеляційного суду Львівської області
протягом тридцяти днів з моменту його
проголошення, або з моменту вручення
копії вироку засудженому, який
перебуває під вартою через Сколівський
районний суд Львівської області з
підстав, передбачених ст. 394 КПК
України.

Суддя