У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової
палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у
складі:

головуючого

Паневіна В.О.,

суддів

Коротких О.А.
і Кармазіна Ю.М.

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 25 грудня 2007
року кримінальну справу за касаційною скаргою засудженогоОСОБА_1 на вирок
Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від
08 лютого 2005 року і ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних
справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 липня 2006 року.

Цим вироком

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянин України,
раніше не судимий,

засуджений за ч. 2 ст. 121 КК України на дев'ять років
позбавлення волі.

Також
цим вироком засуджено ОСОБА_2, щодо якого судові рішення в касаційному порядку
не переглядаються.

Постановлено стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 6019 грн 67 коп. на відшкодування майнової
та 100000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних
справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 липня 2006 року
вирок щодоОСОБА_1 залишено без зміни.

Згідно з
вироком ОСОБА_1 засуджено за те, що він ІНФОРМАЦІЯ_2 приблизно о 19-ій год.
поблизу трамвайної зупинки, що навпроти будинку № 177 по вул. Широківській у м.
Кривому Розі Дніпропетровської області, перебуваючи в стані алкогольного
сп'яніння та діючи групою осіб з ОСОБА_2, за встановлених судом обставин на
ґрунті неприязних відносин умисно завдав ОСОБА_4 не менш семи ударів рукою в
область голови, переніс його на пустир, що поруч з будинком № 1 по вул. Патона
в м. Кривому Розі, де від отриманих тяжких тілесних ушкоджень наступила смерть
потерпілого приблизно о 24-ій год. того ж дня.

У
касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1 просить судові рішення скасувати, а справу
закрити. Стверджує, що він не завдавав потерпілому тяжких тілесних ушкоджень,
висновки суду про його винуватість у вчиненні даного злочину не відповідають
фактичним обставинам справи і ґрунтуються на доказах, зібраних з порушенням
вимог кримінально-процесуального закону. Вказує на застосування до нього
незаконних методів ведення слідства і порушення права на захист. Зазначає, що
апеляційний суд не повідомив про день апеляційного розгляду і не викликав його
у судове засідання для дачі пояснень.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та
обговоривши наведені в касаційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що в
задоволенні касаційної скарги необхідно відмовити.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 в умисному
заподіянні ОСОБА_4 тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого,
вчиненому групою осіб, підтверджується зібраними і дослідженими в установленому
законом порядку доказами.

Зокрема, із показань ОСОБА_1 і ОСОБА_2, які вони давали
на допитах як підозрюваних, вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ввечері після
конфлікту, який виник між ОСОБА_4 і його знайомими з однієї сторони та ними і
їх колегами, з іншої сторони, на пропозицією ОСОБА_1 вони для з'ясування осіб,
які були з потерпілим, поїхали з останнім у сел. Чорногорку.

Там поблизу трамвайної зупинки «Вулиця Широківська»
придбали пляшку зі спиртним, яку розпили разом з ОСОБА_4 Під час вживання
спиртного виникла сварка з потерпілим і вони завдали йому удари рукою в голову,
а потім на драбині, яку приніс з мотузкою ОСОБА_1, прив'язавши до неї ОСОБА_4,
віднесли його на пустир, де останнього було виявлено мертвим наступного дня.

Вищенаведені показання суд обґрунтовано визнав
достовірними і поклав в основу вироку, оскільки вони об'єктивно узгоджуються з
показаннями свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_6, які підтвердили, що бачили, як поблизу
зупинки громадського транспорту ОСОБА_1 і ОСОБА_2 били ОСОБА_4, який лежав на
землі, показаннями свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, а також даними, що
містяться в протоколах відтворення обстановки та обставин події, в ході яких
ОСОБА_1 і ОСОБА_2 розповіли і показали на місці про обставини вчинення даного
злочину, пред'явлення осіб для впізнання, тощо.

За даними висновку судово-імунологічної експертизи на
пучку трави і мотузці, вилучених з місця події, а також куртці ОСОБА_2 виявлена
кров, походження якої від ОСОБА_4 не виключається.

З даних висновків судово-медичних експертиз вбачається,
що смерть ОСОБА_4 могла наступити в проміжку часу між 2000 до 2400
годинами 21.11.2003 року внаслідок закритої внутрішньочерепної травми з
крововиливом під тверду і м'яку оболонки головного мозку, що ускладнилось
набряком головного мозку; загальна кількість виявлених ушкоджень в області
голови - сім. Також експертом встановлено, що кількість виявленого в крові
потерпілого алкоголю та тілесні ушкодження, які могли виникнути в результаті
падіння з висоти власного зросту, в причинному зв'язку з настанням його смерті
не знаходяться.

Враховуючи викладене, доводи касаційної скарги
засудженого ОСОБА_1 про його непричетність до заподіяння ОСОБА_4 тяжких
тілесних ушкоджень, оскільки удари потерпілому були заподіяні о 22-ій год. 21.11.2003 р. є безпідставними.

Перевіркою матеріалів справи не виявлено будь-яких
об'єктивних даних, які б свідчили про фальсифікацію доказів і їх отримання
незаконним шляхом.

У судовому засіданні перевірялись доводи ОСОБА_1 про
застосування до нього недозволених методів ведення досудового слідства. За
результатами службової перевірки зазначені ОСОБА_1 факти не підтвердились. Крім
того, допитані в суді свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 показали, що при
проведенні досудового слідства будь-якого незаконного впливу до ОСОБА_1 не застосовувалось.

Дослідивши всебічно і повно зібрані в справі докази, суд
дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні злочину,
за який його засуджено.

Дії ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 121 КК України кваліфіковано
правильно, а покарання призначено з врахуванням вимог ст. 65 КК України.

Істотних порушень вимог кримінально-процесуального
закону, які були б підставою для скасування судових рішень, у справі не
встановлено.

Із матеріалів справи вбачається, що з моменту затримання
ОСОБА_1 йому роз'яснювались його процесуальні права, в тому числі і право мати
адвоката. Скористатись цим правом він відмовився, що підтверджується його
записом у відповідних процесуальних документах. У подальшому на досудовому
слідстві і в суді здійснював захист прав і законних інтересів адвокат.

За таких обставин доводи в касаційній скарзі засудженого
ОСОБА_1 про порушення права на захист є необґрунтованими.

Також матеріалами справи не підтверджується посилання
засудженого ОСОБА_1 про те, що
його не повідомили про день апеляційного розгляду, оскільки зазначене
повідомлення було своєчасно надіслано до установи виконання покарань

З огляду на те, що засуджений ОСОБА_1 не заявляв
клопотання про своє бажання взяти участь в апеляційному розгляді справи, а
підстав для його виклику в судове засідання не було, апеляційний суд визнав
можливим розглянути справу за його відсутності, а тому порушення його права на
захист, на що посилається засуджений, не вбачається.

Підстав для призначення кримінальної справи до
касаційного розгляду з обов'язковим повідомленням учасників процесу немає.

Керуючись ст. 394 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

відмовити
у задоволенні касаційної скарги засудженого ОСОБА_1.

С
у д д і:

В.О. Паневін О.А. Коротких Ю.М. Кармазін