справа № 691/745/15-к
провадження № 1-кп/691/95/15
УХВАЛА

03 серпня 2015 року Городищенський районний суд Черкаської області

у складі :

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Городище кримінальне провадження, внесеного до ЄРДР 04.06.2015 року за № 0000274, по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вербівка, Городищенського району, Черкаської області, проживаючого по АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, військовозобов`язаного, працюючого охоронником СТОВ АФ «Злагода», раніше не судимого, за ст. 336 КК України, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_5 обвинувачується в скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 336 К України, а саме в тому, що він, перебуваючи на військовому обліку ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи військовозобов`язаним, у зв`язку з оголошенням часткової мобілізації і призовом на військову службу в Збройні Сили України за мобілізацією у відповідності до вимог Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-ХП від 25.03.1992 року, Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543 - XII від 21.10.1993 року, Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» № 113-VІІІ від 15.01.2015 року, 05.05.2015 року пройшов медичний огляд, за наслідками якого, військово-лікарською комісією, ОСОБА_5 визнано придатним для проходження військової служби.

Цього ж дня, ОСОБА_5 повернувшись до ІНФОРМАЦІЯ_3 в присут- ності заступника військового комісара - начальника мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_3 , всупереч вимог ст. 65 Конституції України, ст.ст. 1, 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» № 113-VІІІ від 15.01.2015 року, діючи умисно, з метою ухилення від призову за мобілізацією, без поважних на те причин (з особистих міркувань), усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки і бажаючи їх настання, будучи придатним до військової служби та не маючи права на відстрочку від призову на військову службу за мобілізацією, передбачену ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», відмовився від подальшого призову за мобілізацією, про що власноруч зазначив у відповідній заяві на ім`я ІНФОРМАЦІЯ_4 та самовільно покинув приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Своїми умисними діями ОСОБА_5 порушив порядок комплектування Зброй- них Сил України, а також вимоги аб. 2 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» відповідно до яких, громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані прибути за викликом районного військового комісаріату для оформлення військово-облікових документів, приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних.

У підготовчому судовому засіданні, прокурор заявив клопотання про ухвалення вироку із затвердженням угоди про визнання винуватості, попередньо надавши суду угоду про визнання винуватості, укладену 29.06.2015 року між заступником прокурора Городищенського району Черкаської області ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 ..

Зі змісту угоди вбачається, що 27.06.2015 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 336 КК України, а саме, в ухиленні від призову за мобілізацією.

Підозрюваний ОСОБА_5 , під час досудового розслідування, повністю визнав свою винуватість у скоєному діянні і зобов`язується:

а) беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні;

б) співпрацювати з правоохоронними органами та повідомляти про участь у вчиненні даного злочину інших осіб;

в) сприяти розслідуванню кримінального провадження у з`ясуванні обставин відомих йому подібних кримінальних правопорушень.

При цьому, сторони погоджуються на призначення ОСОБА_5 покарання, за ст. 336 КК України, у вигляді 2 років позбавлення волі, зі звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання, з іспитовим строком 1 рік.

У судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_4 , підтримали клопотання прокурора та просять затвердити угоду про визнання винуватості.

При вирішенні питання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості (далі угоди), суд враховує, що сторонами угоди лише перелічено зобов`язання обвинуваченого, передбачені ч. 1 ст. 472 КПК України, з яких фактично обвинувачений виконав лише пункт «а» - беззастережно визнав обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні. В угоді не зазначено будь-яких даних про виконання обвинуваченим пунктів «б» - щодо співпраці з правоохоронними органами та повідомлення про участь у вчиненні даного злочину інших осіб та «в» - сприяти розслідуванню кримінального провадження у з`ясуванні обставин відомих йому подібних кримінальних правопорушень.

Статтею 470 КПК України визначено, що прокурор, при вирішенні питання про укладення угоди про визнання винуватості, зобов`язаний враховувати такі обставини:

1) ступінь та характер сприяння підозрюваного чи обвинуваченого у проведенні кримінального провадження щодо нього або інших осіб;

2) характер і тяжкість обвинувачення (підозри);

3) наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового

розслідування і судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень;

4) наявність суспільного інтересу в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.

Угода не містить посилань прокурора на врахування обставин, передбачених даною нормою закону.

Крім того, угода не містить обґрунтувань, за яких сторони угоди прийшли до висновку про можливість застосування щодо ОСОБА_5 мінімальної міри покарання, встановленої санкцією ст. 336 КК України, та можливість звільнення від покарання з випробуванням.

За даних обставин, суд вважає, що в задоволенні угоди про визнання винуватості від 29.06.2015 року слід відмовити, оскільки умови даної угоди не відповідають інтересам суспільства.

Керуючись п. 2 ч. 7 ст. 474 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

Відмовити в затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної 29.06.2015 в м. Городище Черкаської області між заступником прокурора Городищенського району Черкаської області ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1