Справа № 199/5078/15-к
ВИРОК
іменем України
2015 року серпня місяця 06 дня в м. Дніпропетровську

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001014 від 25.05.2015року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпропетровська, українця, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого: АДРЕСА_2 , не працюючого, з неповною середньою освітою, неодруженого, раніше не судимого;

який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 , неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_6 , представника служби у справах дітей ОСОБА_7 , представника КНДМ ОСОБА_8 , педагога ОСОБА_9

ВСТАНОВИВ:
23.05.2015 року близько 14-00 години неповнолітній ОСОБА_3 , знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_3 , побачив в руках у ОСОБА_10 мобільний телефон марки «Lenovo А-859», належний неповнолітньому ОСОБА_11 . В той час ОСОБА_12 грав на зазначеному мобільному телефоні з добровільної згоди ОСОБА_11 і в цей момент у ОСОБА_3 раптово виник злочинний намір спрямований на відкрите викрадення чужого майна, а саме мобільного телефону «Lenovo А-859», належного неповнолітньому ОСОБА_11 . Після чого ОСОБА_3 , реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих спонукань, знаючи те, що за його діями спостерігає власник телефону ОСОБА_11 , а отже усвідомлюючи відкритий характер своїх умисних злочинних посягань, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, продовжуючи перебувати за вищевказаною адресою, шляхом ривка з рук ОСОБА_12 , відкрито викрав чуже майно, що належить неповнолітньому ОСОБА_11 , а саме: мобільний телефон «Lenovo А-859», вартість якого, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи від 08.06.2015року за №571/38, складає 2000 грн., в якому знаходились дві сім-картки операторів мобільного зв`язку: «МТС» № НОМЕР_1 , вартістю 10 грн., та «Білайн» №, вартістю 10 грн., з накладкою вартістю 200 грн., а також наклеєною захисною плівкою дисплея вартістю 100 грн., після чого з викраденим майном з місця скоєння злочину зник, розпорядившись ним в подальшому за власним розсудом, продавши у торгівельний кіоск з продажу мобільних телефонів, який розташований на площі Островського, в м. Дніпропетровську, чим завдав неповнолітньому потерпілому ОСОБА_11 , майнової шкоди на загальну суму 2320 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, визнав повністю та пояснив, що 23.05.2015 року біля 14-00 годині він знаходився в дворі будинку АДРЕСА_3 і побачив, як ОСОБА_12 грав на мобільному телефоні, який належав ОСОБА_11 . Він вирішив заволодіти цим телефоном. Він підійшов до ОСОБА_12 та вихопив телефон з його рук, після чого почав уходити. ОСОБА_11 почав говорити, щоб він віддав телефон, але він з місця скоєння злочину зник. Викрадений телефон він продав у торгівельний кіоск на пл.. Островського в м. Дніпропетровську. В скоєному щиро кається. Викрадене майно не повернуто потерпілому. Злочин скоїв з причини відсутністі грошей. В скоєному кається, обов`язується відшкодувати спричинену матеріальну шкоду потерпілому.

Суд вважає, що винуватість ОСОБА_3 в межах пред*явленного обвинувачення, крім визнання ним своєї провини, підтверджується дослідженими під час судового розгляду доказами:

- показаннями представника потерпілого ОСОБА_5 , яка в судовому засіданні пояснила, що вона проживає зі своїм внуком ОСОБА_11 та являється його опікуном. На початку 2015 року вона купила унуку ОСОБА_11 мобільний телефон «Lenovo А-859», в якому знаходились дві сім карти операторів МТС та Білайн за ціною 10 гривень, також «бампер» вартістю 200 гривень та захисна плівка вартістю 100 гривень. 24.05.2015 року в вечерній час додому прийшов її унук ОСОБА_11 , який повідомив що парень на ім`я ОСОБА_3 забрав його мобільний телефон, який потім продав. Після чого вона з унуком звернулася до міліції. Унук дуже був зворушений. До цього часу ні обвинувачений, ні його мати матеріальну шкоду, спричинену їм, не компенсували.

- протоколом огляду від 26.05.2015 року сім карти оператора «МТС», яку видав ОСОБА_3 та яка знаходилась в мобільному телефоні «Lenovo А-859», яким заволодів незаконно ОСОБА_3 ;

- висновком судово-товарознавчої експертизи № 571/38 від 08.06.2015року, згідно якого залишкова вартість мобільного телефону марки «Lenovo» моделі А-859» станом на 23.05.2015 року могла становити 2000 гривень.
- речовими доказами.
Оцінюючи докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 знайшла своє повне підтвердження в процесі судового слідства.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 186 КК України, як такі, що виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж).

Призначаючи покарання ОСОБА_3 , суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про його особу, обставини, що пом*якшують та обтяжують покарання. Суд, виходячи з вимог ст.103 КК України, також враховує умови життя і виховання неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 , рівень його психофізичного розвитку, вікові особливості неповнолітнього.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів. При призначені покарання неповнолітній особі, суд враховує також те, що щодо неповнолітнього покарання в особливому ступені повинно бути підпорядковане меті виправлення. При цьому гуманність покарання, як принцип його призначення проявляється в тому, що покарання ніколи не може мати на меті завдання фізичних страждань засудженому або приниження його людської гідності.

Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, якій згідно ст.12 КК України відноситься до середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , якій на теперішній час є неповнолітньою особою, раніше не судимого, виховується у сім`ї де є одна матір, за місцем навчання характеризується задовільно, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, думку представника неповнолітнього потерпілого, матеріальна шкода потерпілому не відшкодована.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає: вчинення злочину неповнолітнім, його повне визнання вини, щире каяття у вчиненому.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.

За таких обставин, виходячи з вимог: Глави 38 КПК України, положень Конвенції про права дитини 1989 року, Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, зокрема ст. 40 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої постановою ВР України від 27.02.1991 № 789-ХІІ, визнається право кожної дитини, яка порушила кримінальне законодавство та визнається винною в його порушенні на таке поводження, що сприяє розвиткові у дитини почуття гідності і значущості, зміцнює в ній повагу до прав людини й основоположних свобод та при якому враховуються її неповнолітній вік і бажаність сприяння її реінтеграції та виконання нею корисної ролі в суспільстві.

З урахуванням вищевикладеного суд вважає, за можливе призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі, визначивши відбуття покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з покладанням обов*язків, передбачених ст. 76 КК України.

Це покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Речові докази судом вирішуються згідно п. 7 ч.9 ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд -
УХВАЛИВ :
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред*явленому обвинуваченні у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбуття покарання з випробуванням, встановивши обвинуваченому іспитовий строк 2 (два) роки.

На підставі п. п. 2,3,4 ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов*язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; періодично з*являтись на реєстрацію в орган кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти зазначений орган про зміну місця проживання, навчання.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 у вигляді особистого забов*язання до набрання вироком законної сили залишити попередню, після набрання вироком законної сили скасувати.

Речови докази ( постанови СВ АНД РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровської області від 15.06.2015року) документи на мобільний телефон «Леново» А859 зберігати в матеріалах справи.

На вирок суду можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, потерпілому та прокурору.

Суддя: