Справа № 626/117/15-к
Провадження № 1-кп/626/41/2015
Красноградський районний суд Харківської області

03 лютого 2015 року м.Красноград
Красноградський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участю прокурора: ОСОБА_2
обвинуваченого ОСОБА_3
адвоката ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Краснограді кримінальне провадження по обвинуваченню:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Октябрьське, Красноградського району, Хмельницької області, мешкає по АДРЕСА_1 , українця, громадянин України, освіта базова загальна середня, одруженого, працюючого охоронцем в Красноградському ДП « Південна залізниця відокремлений підрозділ», раніше не судимого, у вчинені злочину передбаченому ч.1 ст. 263 КК України, -
ОСОБА_3 пред`явлено обвинувачення в тому, що він діючи з прямим умислом, направленим на незаконне зберігання бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 незаконно зберігав вибухову речовину порох , починаючи з 2000 року по 2014 рік.
27 листопада 2014 року о 10 години , в ході обшуку за вище вказаним місцем проживання ОСОБА_3 , а саме у господарчій будівлі, були виявлені та вилучені дві ємкості з вибуховими речовинами металевої дії, а саме димний порох масою 174 грама та суміш димного та двох видів бездимного пороху загальною вагою 9 грам, а всього загальною масою 183 грама, який ОСОБА_3 зберігав без належного дозволу.
Такі дії ОСОБА_3 досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.263 КК України, як незаконне зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.
14.01. 2015 року між обвинуваченням та підозрюваним ОСОБА_3 була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст.472 КПК України, яка надійшла до суду разом з обвинувальним актом.
Згідно даної угоди обвинувачений та прокурор дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого ч.1 ст.263 КК України, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_3 в у вигляді трьох років позбавлення волі з застосуванням положень ст.75 КК України. Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Відповідно ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно з ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, який згідно ст.12 КК України, є тяжким злочином.
При цьому судом встановлено, що ОСОБА_3 цілком розуміє права передбачені ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
В судовому засіданні суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України і КК України, зокрема вимогам ст.65 КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.
Обвинувачений ОСОБА_3 погоджується на призначення узгодженої ними міри та виду покарання.
Підстав для відмови в затвердженні угоди, судом не встановлено.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 від 14 січня 2015 року і призначення йому узгодженої сторонами міри покарання.
Питання стосовно речових доказів необхідно вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.
Стягненню з засудженого підлягають судові витрати у справі на проведення комплексної вибуховотехнічної № 576 від 19.12.2014 року експертизи відповідно до рахунку на а.с.68.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.373,374,475 КПК України, суд
Затвердити угоду про визнання винуватості від 14 січня 2015 року, укладену між прокурором та підозрюваним ОСОБА_3 .
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у вигляді позбавлення волі строком на три роки.
На підставі ст. 75,76 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з іспитовим строком на один рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки періодично з`являтися для реєстрації в органи КВІ.
Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.
Речові докази: один полімерний пакет, в середині якого знаходяться паперова ємкість з порохом масою 174 грама та пластикова ємкість з порохом масою 9 грам (а.с.71-72) - знищити.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до апеляційного суду Харківської області через Красноградський районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право також отримати в суді копію вироку.

Суддя