Справа №
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.08.2013 року
м.
Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний
суд Одесскої області у складі:
головуючого одноособово судді
Загородній І.В., при секретарі
Михайлакій С.О., за участю прокурора
Лисенко О.В., розглянувши у відкритому
судовому засіданні у залі суду м.
Білгород-Дністровського кримінальне
провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець: с.
Бовбасівка, Корольського района,
Полтавської області, громадянину
України, освіта середня технічна,
одружений, має на утриманні двох
малолітніх дітей ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4,
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5, офіційно не працює,
раніше не судимий, проживає за адресою:
АДРЕСА_1,

у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ст. 122 ч.1
КК України, -

ВСТАНОВИВ:

03.02.2013 року приблизно о 17 годині, більш
точний час встановити в ході
досудового розслідування не
представилось можливим обвинувачений
ОСОБА_1, знаходячись на дворі будинку
АДРЕСА_2, на ґрунті неприязних відносин,
маючи намір на спричинення тілесних
ушкоджень, умисно наніс потерпілому
ОСОБА_4 - удар рукою у плече, від чого
останній впав на землю та
обвинувачений ОСОБА_1 наніс ще один
удар потерпілому ОСОБА_4 (у яку частину
тіла був нанесений удар потерпілому
ОСОБА_4 під час досудового
розслідування встановити не надалось
можливим), тим самим спричинивши
потерпілому ОСОБА_4 тілесні ушкодження,
згідно висновку судово-медичної
експертизи №171/136-13 від 01.07.2013: закритий
перелом в лівому гомілковостопному
суглобі, синці, садна обличчя, тулуба
кінцівок.

Дані пошкодження, враховуючи їх
характер, були заподіяні тупим
предметом, індивідуальні
конструкційні особливості якого в
ушкодженнях не відобразилися.

Враховуючи ступінь загоєння ушкоджень,
(характер поверхні садна і забарвлення
синця), вони були заподіяні незадовго
до огляду лікарем судово - медичним
експертом, можливо 03.02.2013 року.

Пошкодження у потерпілого ОСОБА_4, у
вигляді синця, садна (кожного окремо)
мають незначні скороминущі наслідки,
що тривають не більше 6 днів, і за цим
критерієм, згідно п.2.3.5. "Правил
судово-медичного визначення ступеня
тяжкості тілесних ушкоджень"
відносяться до категорії легких
тілесних ушкоджень.

Ушкодження у вигляді закритого
перелому в лівому гомілковостопному
суглобі, не має ознакою тяжкого
тілесного ушкодження за критерієм
небезпеки для життя, тягне розлад
здоров'я більше 3-х» тижнів (21 дня) і за
цим критерієм згідно п.2.2.2.та 4.6 "Правил
судово-медичного визначення ступеня
тяжкості тілесних ушкоджень
відноситися до категорії середніх
тілесних ушкоджень.

Обвинувачений ОСОБА_1 у судовому
засіданні винним визнав себе у повному
обсязі, та повністю підтвердив
обставини вчиненого ним кримінального
правопорушення, пояснив суду, що
дійсно 03.02.2013 року приблизно о 17 годині,
він, знаходячись на дворі будинку
АДРЕСА_2, на ґрунті неприязних відносин,
умисно наніс потерпілому ОСОБА_4 - удар
рукою у плече, від чого останній впав на
землю та він наніс ще один удар
потерпілому ОСОБА_4 У скоєному щиро
розкаявся, просив суворо не карати,
запевнив, що більше не буде вчиняти
кримінальне правопорушення. Просив
розглянути провадження відповідно до
ст. 349 ч.3 КПК України.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України,
суд має право, якщо проти цього не
заперечують учасники судового
провадження, визнати недоцільним
дослідження доказів щодо тих обставин,
які ніким не оспорюються. За згодою
учасників процесу, судом визнано
недоцільним дослідження доказів,
стосовно тих фактичних обставин
провадження, які ніким з учасників
процесу не оспорюються. При цьому
судом з'ясовано, що обвинувачений та
інші учасники процесу правильно
розуміють зміст цих обставин, сумніву у
добровільності та істинності їх
позицій не має, а також роз'яснює йому,
що в такому випадку він буде
позбавлений права оскаржувати ці
обставини в апеляційному порядку.

Суд, з'ясувавши думку сторін
кримінального провадження, роз'яснив
сторонам кримінального провадження
вимоги ч.3 ст. 349 КПК України і наслідки
обмеження обсягу доказів, визнав
недоцільним дослідження інших доказів,
крім допиту обвинуваченого ОСОБА_1
відносно фактичних обставин справи,
оскільки вони ніким не оспорюються,
дослідженням тільки доказів, які
характеризують його особистість.

Обвинувачений ОСОБА_1 та інші
учасники кримінального провадження
погодилися з тим, щоб судовий розгляд
обмежився його допитом, дослідженням
доказів, які характеризують його
особистість. Йому було роз'яснено, що в
даному випадку він позбавляється права
оспорювати в апеляційному порядку
фактичні обставини правопорушення.

Оцінюючи докази у сукупності, суд
визнає винним обвинуваченого ОСОБА_1
інкримінованому йому кримінальному
правопорушенні та кваліфікує його за
ст. 122 ч.1 КК України - тобто умисне
ушкодження, яке не є небезпечним для
життя і не потягло за собою наслідків,
передбачених у ст.121 УК України, але
спричинило тривалий розлад здоров'я,
тобто у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122
КК України.

Відповідно до ст. 66 КК України до
обставин, які пом'якшують покарання
обвинуваченого ОСОБА_1, суд відносить
щире каяття, активне сприяння
розкриттю кримінального
правопорушення, добровільне
відшкодування завданого збитку.

Відповідно до ст. 67 КК України
обставин, які обтяжують покарання
обвинуваченого ОСОБА_1, судом не
встановлено.

При призначенні покарання
обвинуваченому ОСОБА_1 суд враховує:
суспільну небезпеку і характер
вчиненого ним кримінального
правопорушення, тяжкість скоєного,
позитивну характеристику, що
кримінальні правопорушення, згідно зі
ст. 12 КК України відноситься до
категорії середньої тяжкості, його
щире каяття в скоєному, активну участь
у розкритті кримінального
правопорушення, добровільне
відшкодування завданого збитку, раніше
не притягувався до кримінальної
відповідальності, не працює, має на
утриманні двох малолітніх дітей ОСОБА_2
ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5, суд
вважає недоцільним відбування
покарання у вигляді позбавлення волі
та приходить до переконання про
можливість звільнення його від
відбування покарання з випробуванням у
відповідності до ст. 75 КК України.

Керуючись ст. ст. 100, 349, 368, 373-374, 376,
392- 395 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні
кримінального правопорушення,
передбаченого ст. 122 ч.1 КК України, на
підставі санкції даної статі
призначити покарання у вигляді 1 року
позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75, 76 КК України
звільнити засудженого ОСОБА_1 від
відбування призначеного покарання з
випробуванням, встановивши іспитовий
строк 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти
на засудженого ОСОБА_1 наступні
обов'язки:

- періодично з'являтися для реєстрації
до кримінально-виконавчої інспекції;

- не виїжджати за межі України на
постійне місце проживання без дозволу
кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти
кримінально-виконавчу інспекцію про
зміну місця проживання та навчання.

Контроль за поведінкою засудженого
здійснюється кримінально-виконавчою
інспекцією за місцем проживання
засудженого.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_1
не обирався.

Строк відбування покарання
засудженому ОСОБА_1 обчислювати з
моменту проголошення вироку.

Матеріали кримінального
провадження № 0000315 залишити при
обвинувальному акті з подальшим
зберіганням з обвинувальним актом №
495/6045/13-к.

Вирок може бути оскаржений до
Апеляційного суду Одеської області
протягом 30 днів з моменту його
проголошення, через
Білгород-Дністровський міськрайонний
суд Одеської області.

Вирок суду у відповідності з
вимогами ст. 394 ч.2 КПК України не може
бути оскаржений в апеляційному порядку
з підстав заперечення обставин, які
ніким не оспорювалися під час судового
розгляду і дослідження яких було
визнано судом недоцільним відповідно
до частини 3 ст. 349 КПК України.

Суддя :