солом`янський районний суд міста києва
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2013 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва Кицюк В.С., при секретарі Малініні Д.О., за участю слідчого Скрипника О.В., розглянувши клопотання слідчого СВ Солом`янського РУ ГУМВС України в м. Києві Скрипника О.В., погодженого прокурором прокуратури Солом`янського району м. Києва Зайцевим А.С., про накладення арешту на майно, внесене ним в рамках кримінального провадження №0000107 від 12.12.2012р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло зазначене клопотання, з якого вбачається, що в провадженні СВ Солом`янського РУ ГУМВС України в м. Києві перебуває кримінальне провадження №0000107 від 12.12.2012р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України за фактом вчинення організованим злочинним угруповуванням в особі посадових і службових осіб Київського міського бюро технічної інвентаризації, а саме на той час начальника ОСОБА_4, начальника відділу державної виконавчої служби у Солом'янському районі в м. Києва на той час ОСОБА_5, державного виконавця відділу ОСОБА_6, філії 10 приватного підприємства «Нива-В.Ш.», в особі директора філії ОСОБА_7, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8, тяжких та особливо тяжких злочинів, пов'язаних з незаконним вилученням житла з власності ОСОБА_9 та ОСОБА_10

Як зазначає слідчий, в ході досудового розслідування було встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 04.08.1994 за №2144 квартира АДРЕСА_1 була передана Залізничним відділом приватизації РДА в м. Києві у спільну сумісну власність ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11

Органом досудового розслідування встановлено, що восени 2003 року 1/3 частина вищезазначеної квартири, яка належала ОСОБА_11 була виставлена на прилюдні торги і в квітні 2004 року - продана ОСОБА_12

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_11 помер.

06.11.2008 рішенням Солом`янського районного суду м. Києва за ОСОБА_13 було визнано право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1, яка до того часу належала ОСОБА_12

12.10.2009 рішенням Солом`янського районного суду м. Києва, винесеним за наслідками розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_13 про розподіл частини квартири , зобов`язання реєстрації розподіленої квартири та присудження грошової компенсації, було припинено право власності ОСОБА_13 на 1/3 частину вищезазначеної квартири та ця частка була розподілена в рівних частинах за ОСОБА_10 та ОСОБА_9 Окрім цього, вирішено стягнути з ОСОБА_10 та ОСОБА_9 грошову компенсацію на користь ОСОБА_13 за 1/3 частину квартири.

05.07.2011 в рамках виконавчого провадження по виконанню рішення суду від 12.10.2009 року державним виконавцем було накладено арешт на спірну квартиру.

14.10.2011 державним виконавцем ОСОБА_6 вказана квартира була виставлена на прилюдні торги, як така, що належить на праві приватної власності ОСОБА_9 та її сину ОСОБА_10

31.10.2011, 01.11.2011, 04.01.2012 були проведені прилюдні торги, про які були повідомлені філією 10 ПП «Нива - В.Ш.» ОСОБА_10 та ОСОБА_9, однак дана квартира не продалася.

Натомість, слідчий стверджує, що під час досудового розслідування встановлено, що 13.03.2013 за постановами державного виконавця ВДВС Соломянського РУЮ квартира АДРЕСА_1 була передана у власність ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_1.

27.06.2012 приватним нотаріусом ОСОБА_8 ОСОБА_13 було видано свідоцтво про право власності на ? частину квартири, яка належала ОСОБА_9 та свідоцтво про право власності на ? частину квартири, яка належала ОСОБА_10 Згідно вищевказаних свідоцтв на даний час квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_13

12.12.2012 відомості за вищевикладеними обставинами було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000107 з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 4 ст. 190 КК України.

З метою попередити подальше проведення будь-яких реєстраційних дій щодо неправомірного відчуження спірної квартири, слідчий звернувся в суд із клопотанням про накладення на неї арешту.

При цьому надав інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об`єкта нерухомого майна, з якої вбачається що квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_13

В судовому засіданні слідчий наполягав на задоволенні поданого клопотання, посилаючись на те, що зазначене майно відповідає критеріям ч. 2 ст. 167 КПК України, а саме, воно набуте в результаті вчинення кримінального правопорушення, просив суд відповідно до правил, встановлених ч. 2 ст. 172 КПК України, розглядати клопотання без повідомлення власника майна.

Перевіривши зміст клопотання, дослідивши матеріали додані до клопотання та матеріали наданого провадження, вислухавши пояснення слідчого, проаналізувавши підстави, з яких слідчий ставить питання про накладення арешту, а також з`ясувавши інші обставини, які мають значення для вирішення питання про арешт, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.

Разом з тим, друге речення зазначеної норми передбачає можливість накладення арешту у вигляді заборони для іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині 2 статті 167 КПК України. Арешт може бути накладено на нерухоме та рухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або безготівковому вигляді, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого, які вчинили суспільно-небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.

В свою чергу, підстави для накладення арешту передбачені ч. 4 ст. 170 КПК України, яка, зокрема, зазначає, що заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Враховуючи обставини вчинення імовірного злочину, так як вони викладені в клопотанні слідчого, правове обґрунтування клопотання, яке ґрунтується на положеннях ст. ст. 167, 170 - 173 КПК України, а також те, що незастосування заборони розпорядження може призвести до подальшого неправомірного відчуження квартири АДРЕСА_1, і тим самим перешкодить кримінальному провадженню, приходжу до висновку про наявність підстав для задоволення даного клопотання.

Керуючись нормами ст. ст. 131, 132, 167, 170 - 173 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Солом`янського РУ ГУМВС України в м. Києві Скрипника О.В. - задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 шляхом заборони її відчуження.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з дня її оголошення.

Між тим, власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання подається слідчому судді Солом`янського районного суду м. Києва.

Слідчий суддя В.С. Кицюк