Номер провадження 1-кп/201/350/2015
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2015 року м. Дніпропетровськ

вул. Паторжинського, 18а

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 26 травня 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002246 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, розлученого, який має неповнолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого у ТОВ «Торгівельно-промислова група «Альбатрос» оператором металоконструкцій, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 15 липня 2013 року (виконавчий лист від 30 липня 2013 року № 187/784/13-ц) встановлено стягнути з ОСОБА_4 , аліменти в розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до її повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь ОСОБА_5 , починаючи з 11 червня 2013 року.

Разом з тим, ОСОБА_4 , будучи ознайомлений з рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області про стягнення з нього аліментів та попередженим про кримінальну відповідальність за ст. 164 КК України 02 вересня 2013 року, 19 травня 2014 року, 16 лютого 2015 року, достовірно знаючи про відкрите виконавче провадження № 39763682 від 03 вересня 2013 року у ДВС Жовтневого району м. Дніпропетровська, будучи працездатним, злісно ухиляючись від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), починаючи з червня 2013 року, аліменти на утримання своєї неповнолітньої доньки не виплачував, матеріальної та іншої допомоги не надавав. На виклики та попередження державного виконавця Жовтневого відділу Державної виконавчої служби про необхідність погашення заборгованості по сплаті аліментів не реагував, при цьому будучи працевлаштованим у ТОВ «Торгівельно-промислова група «Альбатрос», чим злісно ухилився від сплати встановлених рішенням суду коштів (аліментів). Заборгованість ОСОБА_4 по сплаті аліментів складає: за червень 2013 року - 312 гривень 50 копійок, за липень 2013 року - 312 гривень 50 копійок, за серпень 2013 року - 312 гривень 50 копійок, за вересень 2013 року - 312 гривень 50 копійок, за жовтень 2013 року - 291 гривня 60 копійок, за листопад 2013 року - 313 гривень 57 копійок, за грудень 2013 року - 309 гривень 60 копійок, за січень 2014 року - 309 гривень 60 копійок, за лютий 2014 року - 309 гривень 60 копійок, за березень 2014 року - 309 гривень 60 копійок, за квітень 2014 року - 309 гривень 60 копійок, за травень 2014 року - 309 гривень 60 копійок, за червень 2014 року - 309 гривень 60 копійок, за липень 2014 року - 309 гривень 60 копійок, за серпень 2014 року - 309 гривень 60 копійок, за вересень 2014 року - 309 гривень 60 копійок, за жовтень 2014 року - 309 гривень 60 копійок, за листопад 2014 року - 309 гривень 60 копійок, за грудень 2014 року - 309 гривень 60 копійок, за січень 2015 року - 309 гривень 60 копійок, за лютий 2015 року - 309 гривень 60 копійок, за березень 2015 року - 309 гривень 60 копійок, за квітень 2015 року - 309 гривень 60 копійок, за травень 2015 року - 309 гривень 60 копійок.

В результаті чого, станом на 10 червня 2015 року у ОСОБА_4 виникла заборгованість зі сплати аліментів у розмірі, що сукупно складає суму понад 6 місяців відповідних платежів, а саме 7 118 гривень 37 копійок.

Таким чином, ОСОБА_4 , вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 164 КК України, а саме злісно ухилився від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України визнав повністю і показав, що в 2010 році зареєстрував шлюб із потерпілою, в 2011 році у них народилася донька ОСОБА_7 . В подальшому відносини з потерпілою не склалися і вони розлучилися в 2013 році. Він був обізнаний про рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 15 липня 2013 року про стягнення з нього аліментів на утримання його доньки на користь потерпілої та був попереджений про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати аліментів за ст. 164 КК України. Проте, з червня 2013 року по 10 червня 2015 року аліменти не сплачував, ніякої іншої матеріальної допомоги своїй дитині не оказував. При цьому, пояснив, що ухилявся від сплати аліментів, оскільки пішов на принцип з причин злості на потерпілу. Додав, що з жовтня 2013 року офіційно працює у ТОВ «Торгівельно-промислова група «Альбатрос» оператором металоконструкцій, отримує дохід та мав можливість виплачувати аліменти. На даний час зробив відповідні висновки та зрозумів, що дитина ні в чому не винна, та їх відносини із потерпілою жодним чином не повинні впливати на виплату аліментів на її утримання. Розмір заборгованості по аліментах у сумі 7 118 гривень 37 копійок не оспорює. Із показаннями потерпілої, наданими нею під час судового розгляду повністю погодився. В скоєному щиро розкаявся.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 показала, що в 2010 році зареєструвала шлюб із обвинуваченим, в 2011 році у них народилася донька ОСОБА_7 . Відносини між ними не склалися і вони розлучилися в 2013 році. В цьому ж році вона подала до суду позовну заяву про стягнення з обвинуваченого аліментів на утримання їх дитини. Відповідно до рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 15 липня 2013 року з обвинуваченого стягнено аліменти на утримання їх доньки. Підтвердила, що обвинувачений був обізнаний про це рішення, але починаючи з червня 2013 року по 10 червня 2015 року аліменти не сплачував, ніякої іншої матеріальної допомоги своїй дитині не оказував, з яких причин їй не відомо, оскільки вони не спілкувалися. Погодилася із розміром заборгованості по аліментах у сумі 7 118 гривень 37 копійок. Висловила думку щодо покарання обвинуваченого на розсуд суду.

Оскільки в судовому засіданні обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а так само визнав всі фактичні обставини їх вчинення, а прокурор не висловив жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, за відсутності їх заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, переконавшись у тому, що всі зазначені особи правильно розуміють зміст встановлених обставин, в порядку ст. 349 ч. 3 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені показаннями обвинуваченого та потерпілої, наданими ними безпосередньо в судовому засіданні, які відповідають всім фактичним обставинам інкримінованого ОСОБА_4 діяння і ніким не оспорюються, суд приходить до переконання, що діяння, яке вчинено ОСОБА_4 дійсно мало місце, воно містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України і обвинувачений винний у його вчиненні, так як він, умисними діями, вчинив злісно ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), тому він підлягає покаранню за вчинення такого кримінального правопорушення.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд відповідно до положень ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Насамперед, суд враховує, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості.

Дослідивши дані про особу обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_4 раніше не судимий, розлучений, має неповнолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яку не утримує, працює у ТОВ «Торгівельно-промислова група «Альбатрос» оператором металоконструкцій, за місцем проживання характеризується із позитивної сторони, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття у скоєному.

Разом із цим, суд враховує, що обмеження волі на певний строк є одним з найбільш суворого покарання, яке може бути застосоване лише тоді, коли у суду є переконання, що призначення більш м`якого покарання не буде впливати на виправлення та перевиховання обвинуваченого, а виходячи з проаналізованих даних про особу ОСОБА_4 у їх сукупності, у суду такого переконання не виникло, тому суд приходить до висновку, з урахуванням ступеню тяжкості скоєного останнім кримінального правопорушення, його особи та обставин, що пом`якшують покарання, які приведені вище, про можливість виправлення і перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення за ним постійного та обов`язкового контролю, тобто із застосуванням положень ст. ст. 75, 76 КК України до основного покарання у вигляді обмеження волі.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Судові витрати на залучення експерта та речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370 - 374, 394 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України і призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного йому основного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього відповідно до положень ст. 76 КК України обов`язки:

-не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

-повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи.

Вирок суду набирає законної сили після спливу тридцяти денного строку, встановленого ст. 395 КПК України для його оскарження. Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання.

Вирок може бути оскаржений в порядку ст. 395 КПК України.

Апеляційну скаргу на вирок може бути подано до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку в порядку ст. 376 КПК України негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1