П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2013 року cуддя Подільський районний суд міста Києва Бородій В. М. , розглянувши апеляцію першого заступника прокурора Подільського району міста Києва Мельніченка М.І., яка надійшла до суду 27.12.2012 року на вирок від 18.12.2012 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вироком Подільського районного суду міста Києва від 18.12.2012 року, засуджено:

ОСОБА_3, у вчиненні злочинів передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.187 КК України із застосуванням ст. 69 КК України в частині основного покарання за ч. 2 ст. 187 КК України та ст. 70 КК України у виді п'яти років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю.

ОСОБА_4, у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.187 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі.

Згідно ст.75 КК України, ОСОБА_4 звільнено від відбування призначеного покарання, з іспитовим строком два роки.

Апеляція першого заступника прокурора Подільського району міста Києва Мельніченка М.І., надійшла до суду з дотриманням строків її подачі.

Вивчивши апеляційну скаргу суд встановив, що вона не відповідає вимогам ст. 350 КПК України.

У відповідності до вимог ст. 350 КПК України (в редакції 1960 року) в апеляції повинно бути зазначено : назва суду, якому адресується апеляція; особа, яка подає апеляцію; вирок, ухвала чи постанова, на які подається апеляція, і назва суду, який їх постановив; вказівка на те, в чому полягає незаконність вироку, ухвали, постанови та доводи на її обґрунтування; прохання особи, яка подає апеляцію; перелік документів, які додаються до апеляції. При обґрунтуванні прокурором та захисником необхідності зміни чи скасування вироку, ухвали, постанови апеляція повинна містити посилання на відповідні аркуші справи.

В апеляції прокурор Мельніченко М.І. належним чином не аргументував свої доводи, зокрема в апеляції ніяким чином не аргументовано, якими обставинами прокурор спростовує доводи суду, що призначаючи міру покарання підсудному ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст.186 КК України, суд врахував вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ч.2 ст.187 та ч.2 ст.186 КК України, що вказані злочини відносяться до категорії тяжких, особу винного, який по місцю проживання характеризується позитивно, раніше не судимий. Пом'якшуючі покарання обставини, суд визнав щире каяття та сприяння встановленню істини по справі, що передбачено п.1 ч.1 ст.66 КК України, а також добровільне відшкодування завданого збитку, що передбачено п.2 ч.1 ст.66 КК України. Обтяжуючих покарання обставин, передбачених ст.67 КК України, в діях ОСОБА_3 суд не встановив.

Також в апеляції прокурора Мельніченка М.І., ніяким чином не аргументовано, якими обставинами прокурор спростовує доводи суду, що призначаючи міру покарання підсудній ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 187 КК України, суд врахував вимоги ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ч. 2 ст.187 КК України, що вказаний злочин відноситься до категорії тяжких, особу винної, яка по місцю проживання характеризується позитивно, раніше не судима, на час вчинення злочину була неповнолітньою. Пом'якшуючі покарання обставини, суд визнав щире каяття та сприяння встановленню істини по справі, що передбачено п.1 ч.1 ст.66 КК України, добровільне відшкодування завданого збитку, що передбачено п.2 ч.1 ст.66 КК України, а також вчинення злочину неповнолітньою, що передбачено п.3 ч.1 ст.66 КК України. Обтяжуючих покарання обставин, передбачених ст.67 КК України, в діях ОСОБА_4 суд не встановив.

У зв'язку із наявністю декількох обставин, що пом'якшують покарання підсудних та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винних, які раніше не судимі, працевлаштувались, до скоєного характеризувались позитивно, відповідно до ст. 69 КК України, суд призначив їм основне покарання передбачене ч.2 ст. 187 КК України нижче від нижчої межі встановленої в санкції цієї статті.

З врахуванням конкретних обставин справи, ролі кожного з підсудних у злочині, з врахуванням, що ОСОБА_4 вчинила злочин у неповнолітньому віці, щиро кається та переживає за скоєне, запевняла, що більше ніколи злочинів скоювати не буде, наявність декількох обставин, що пом'якшують її покарання, на підставі ст. 75 КК України, суд звільнив її від відбування покарання з випробуванням та покладанням на неї обов'язків передбачених ст.76 КК України.

У зв'язку із застосуванням ст. 75 КК України на підставі ст. 77 КК України суд не застосував до підсудної ОСОБА_4 додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Враховуючи конкретні обставини справи, значну суспільну небезпеку скоєного, особу підсудного ОСОБА_3, ступінь його участі у злочині, яка була основною, що своїми діями він втягнув у злочинну діяльність дружину ОСОБА_4, суд застосував відносно нього ст. 69 КК України в частині основного покарання та прийшов до висновку про необхідність засудження ОСОБА_3 до покарання у виді позбавлення волі, з реальним його відбуттям, призначення іншого покарання на думку суду не буде відповідати характеру скоєного злочину, його суспільної небезпеки, не буде належним чином сприяти виправленню підсудного та запобіганню вчинення ним інших злочинів.

З врахуванням характеру вчиненого злочину, ступеню тяжкості, всіх обставин в їх сукупності, суд застосував щодо ОСОБА_3 додаткове покарання у виді конфіскації майна. Вказані обставини апелянтом ніяким чином не спростовуються.

Окрім цього, прокурор Мельніченко М.І. в своїй апеляції ніяким чином не аргументував, чому він не погоджується з позицією державного обвинувача по справі - прокурора прокуратури Подільського району міста Києва - Бабошиної Ю.В., яка пропонувала суду також застосувати відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вимоги ст. 69 КК України та пропонувала застосувати відносно ОСОБА_4 ст.ст. 75, 76 КК України.

Також, резолютивна частина апеляції прокурора Мельніченка М.І., відносно засудженого ОСОБА_3, не відповідає вимогам закону, оскільки прохання є неконкретним. Так, прокурор Мельніченко М.І. просить засудити ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 76, ст. 70 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна. При цьому прокурор, в порушення ст. 70 КК України не визначив, яке покарання він пропонує призначити окремо за ч. 2 ст. 187 і окремо за ч. 2 ст. 186 КК України і лише після цього посилатись на призначення покарання за сукупністю злочинів.

На підставі наведеного, вважаю необхідним надати прокурору Мельніченку М.І. 7 діб з моменту отримання копії постанови для усунення вказаних недоліків, а апеляцію, яка надійшла до суду 27.12.2012 року на вирок від 18.12.2012 року - залишити без руху.

Керуючись ст.ст. 350, 352 КПК України (в редакції 1960 року) ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляцію першого заступника прокурора Подільського району міста Києва Мельніченка М.І., яка надійшла до суду 27.12.2012 року на вирок від 18.12.2012 року по кримінальній справі по обвинуваченню ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 186 КК України та ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 187 КК України - залишити без руху.

Надати прокурору Мельніченку М.І. 7 діб з моменту отримання копії постанови для усунення недоліків.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Бородій