Справа
№1-40/07р.
ВИРОК

іменем України.

28 лютого 2007 року Нижньосірогозький районний суд Херсонської області у
складі головуючого - судді Базіль Л.В., при секретарі Шаєнко Т.В., з участю
державного обвинувача - помічника прокурора Тарабака М.Д., потерпілого,
ОСОБА_2., розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Нижні
Сірогози Херсонської області кримінальну
справу по звинуваченню:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1року народження, уродженця та мешканця вулиці
АДРЕСА_1Нижньосірогозького району Херсонської області, українця, громадянина
України, не одруженого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, освіта
середня, в силу ст.89 КК України раніше не судимого, не працюючого, у вчиненні
злочину, передбаченого ст. 122 ч.1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_119 грудня 2006 року близько 14 години 50 хвилин на
узбіччі дороги по вулиці Пушкіна в смт. Нижні Сірогози Нижньосірогозького
району Херсонської області, навпроти будинку №12 в ході сварки на грунті
особистих неприязних стосунків умисно наніс ОСОБА_2. удар долонею правої руки в
обличчя та носком правої ноги по правій частині тулубу, внаслідок чого заподіяв
потерпілому тілесні ушкодження середньої тяжкості по критерію тривалості
розладу здоров"я у вигляді: травматичних переломів 7-9 ребер по
середньо-ключичній лінії справа, ускладнені гемопневмотораксом..

Підсудний ОСОБА_1. в судовому засіданні свою вину у вчинені злочину,
передбаченого ч.1 ст.122 КК України визнав повністю, від дачі свідчень
відмовився. В скоєному розкаявся.

Із оголошених в судовому засіданні свідчень підсудного, даних ним в якості
обвинуваченого слідує, що він 19 грудня 2006 року близько 14 години 20 хвилин
на велосипеді під"їхав до двору громадянина ОСОБА_4., де робоча група з
комунальної служби на тракторі-екскаваторі рили траншею. Там також був ОСОБА_2.
і ОСОБА_3. В ході розмови ОСОБА_2. разом з нецензурними словами сказав:
"Іди звідси, не заважай" Що ти тут розумієш?" На що він
відповів: "Якщо ти розумієш, то працюй". Потім він пішов в дім
ОСОБА_4., через 20 хвилин ОСОБА_2повернувся до ями і знову почав вигоняти його,
використовуючи лайку. Між ними виникла сварка. Просив його щоб він не чіплявся.
Після чого ОСОБА_2зяв його за шапку, обізвав нецензурною лайкою. Це його
образило і він відразу умисно вдарив його прямим ударом долонею правої руки у
ліву область обличчя від чого він упав спиною на опорну лапу екскаватора. Коли
він до нього підійшов, то той перекотився на лівий бік і він, ступивши крок до
лежачого ОСОБА_2, розмахнувся та наніс йому удар правою ногою у правий бік
тулуба, у нижню частину грудної клітини.

Потерпілий ОСОБА_2. в ході судового засіднання пітвердив пояснення
підсудного по обставинам скоєння злочину. Прохав суд стягнути з винного на його
користь 500 гривень матеріальних затрат та 500 гривень моральної шкоди,
пояснивши, що в зв"язку з отриманнями тілесними ушкодженнями вимушений був
лікуватись в районній лікарні стаціонарно, на що були витрачені

кошти. Також пояснив, що до цього часу
відчуває біль, вимушений продовжувати лікуватись. Позбавлений можливості вільно
підпрацьовувати, оскільки дуже болить нога, переніс моральні страждання.

Оскільки
учасники процесу не оспорювали фактичні обставини справи та розмір цивільного
позову, а судом встановлено, що підсудний ОСОБА_1. та потерпілий ОСОБА_2.
правильно розуміють зміст цих обставин, при цьому у суду відсутні сумніви щодо
добровільності та істинності їх позиції, тому, вислухавши думку учасників
процесу та роз"яснивпш підсудному, потерпілому положення ст.299 КПК
України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних
обставин справи та розміру цивільного позову, які ніким не оспорюються.

Таким чином, аналізуючи наведене, суд вважає, що винність підсудного
ОСОБА_1. в скоєнні ним злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України доведена
повністю.

Дії підсудного ОСОБА_1. який умисно заподіяв потерпшому середньої тяжкості
тілесні ушкодження, які не є небезпечними для життя і не потягли за собою
наслідків, передбачених у ст.121 КК України, але такі, що спричинили тривалий
розлад здоров"я необхідно кваліфікувати за ч.1 ст.122 КК України.

При призначені виду та міри покарання підсудному суд
враховує характер та ступінь громадської небезпеки вчиненого, дані про особу
підсудного, який за місцем проживання характеризується позитивно.

Обставин, що обтяжують відповідальність підсудного ОСОБА_1. судом не
встановлено.

До обставин, що пом"якшують відповідальність
підсудного ОСОБА_1. суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю
злочину, наявність на утриманні неповнолітньої дитини.

З врахуванням викладеного суд дійшов висновку, що виправлення підсудного
ОСОБА_1. можливе в межах санкції статті кримінального закону, який він порушив,
застосувавши ст.75 КК України.

Цивільний позов потерпшого про стягнення з ОСОБА_1. 500 гривень
матеріальної та 500 гривень моральної шкоди підлягає задоволенню в повному
об"ємі.

Керуючись ст. ст. 323-324
КПК України, ст. ст. ч.1
ст.122, 75, 76 КК України суд

ЗАСУДИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого
ч.1 ст.122 КК України та призначити йому покарання у вигляді трьох років обмеження
волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_1. від відбуття призначеного
покарання з іспитовим строком випробування тривалістю в два роки.

На підставі ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_1 такі
обов"язки:

- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу
органу кримінально-виконавчої системи.

- повідомляти орган кримінально-виконавчої системи про
зміну місця

проживання, роботи або навчання.

- періодично з"являтися для
реєстрації в орган
кримінально-

виконавчої системи.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 500 гривень матеріальної та 500
гривень моральної шкоди.

Запобіжний захід відносно засудженого ОСОБА_1
-підписку про невиїзд залишити без змін до набрання вироком чинності.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Херсонської області

протягом п'ятнадцяти діб з часу його проголошення шляхом подачі апеляції,

апеляційного подання через місцевий суд Нижньосірогозького району
Херсонської

області.