У Х В а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі :

головуючого

Синявського О.Г.,

суддів

Коротких О.А., Таран Т.С.,

за участю прокурора

Сорокіної О.А.

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 20 травня 2008 року кримінальну
справу за касаційним поданням заступника прокурора Миколаївської області на
вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 липня
2007 року, яким

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, раніше

судимого 11. 04. 2007 року за ч. 3 ст.
185 КК

України до позбавлення волі на строк три роки, на

підставі ст. 75
КК України засудженого звільнено

від відбування покарання з
випробуванням з

іспитовим
строком один рік,

засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до позбавлення волі на строк один рік.

На підставі ст. 71 КК
України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано
невідбуту частину покарання за попереднім вироком від 11 квітня 2007 року і
ОСОБА_1. визначено остаточне покарання
позбавлення волі на строк три роки і шість місяців.

На підставі ст. ст. 104, 76
КК України засудженого звільнено від відбування покарання з випробуванням з
іспитовим строком два роки з покладенням
обов'язків не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу
органу кримінально-виконавчої системи повідомляти ці органи про зміну місця
проживання та навчання, а також не рідше одного разу на місяць з'являтись для
реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

В апеляційному порядку справа
не розглядалася.

ОСОБА_1. визнано винним у
тому, що він 17 квітня 2007 року з 14 до 15 год., біля адмінбудівлі
Первомайського політехнічного коледжу, що по вул. Одеській 107 м. Первомайськ
Миколаївської області, придбав у невстановленої особи, особливо небезпечний
наркотичний засіб - канабіс вагою 6.05 г., який зберігав без мети збуту.

У касаційному поданні
прокурор, не оспорюючи доведеність вини та кваліфікацію дій засудженого,
порушує питання про скасування вироку з направленням справи на новий судовий
розгляд у зв'язку з призначенням засудженому невиправдано м'якого покарання.

Заслухавши доповідь судді Верховного
Суду України, думку прокурора Сорокіної О.А., яка підтримала касаційне подання,
крім того, просила з резолютивної частини вироку в порядку ст. 395 КПК України
виключити рішення суду щодо періодичності з'явлення засудженого для реєстрації
в органи кримінально-виконавчої системи, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційного подання,
колегія суддів вважає, що воно задоволенню не підлягає з таких підстав.

Висновок суду про винуватість
ОСОБА_1. у вчиненні зазначеного у вироку злочину ґрунтується на доказах,
зібраних у встановленому законом порядку, досліджених у судовому засіданні,
належно оцінених судом, і в касаційному поданні не оспорюється.

Дії ОСОБА_1. за ч. 1 ст. 309
КК України кваліфіковано правильно, що також не заперечуються прокурором.

Призначаючи ОСОБА_1. покарання, суд врахував, що
засуджений свою вину визнавав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, позитивно
характеризується за місцем проживання та навчання, злочин вчинив у
неповнолітньому віці, відсутність обставин, що обтяжують покарання. При цьому
було враховано думку прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої
інстанції та пропонував звільнити ОСОБА_1. від відбування призначеного
покарання із застосуванням ст. 104 КК України.

Колегія суддів вважає, що з
урахуванням зазначених обставин, що пом'якшують покарання, й даних про особу
засудженого та при відсутності обставин, які б обтяжували покарання, давали суду
підстави для застосування щодо ОСОБА_1. ст. 104 КК України й звільнення його
від відбування покарання з випробуванням, оскільки його виправлення можливе без
відбування покарання.

Відповідно до ст. 78 УКК України,
вона не містить заборони щодо можливості повторного застосування ст.ст. 75, 104
КК України щодо осіб, які протягом іспитового строку вчинили новий злочин.

За таких обставин доводи касаційного подання прокурора про
неправильність застосування кримінального закону та невідповідність призначеного
судом покарання ступеню тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок
невиправданої м'якості покарання є необґрунтованими.

Разом з тим, відповідно до
вимог ст. 395 КК України, колегія суддів вважає за необхідне змінити
вирок.

Суд, звільняючи ОСОБА_1. на підставі ст. 104 КК України
від відбування покарання з випробуванням, поклав на нього обов'язок, один раз
на місяць з'являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Відповідно до ч. 1 п. 4 ст. 76 КК України на особу, звільнену від
відбування покарання з випробуванням, може бути покладено обов'язок лише
періодично з'являтися для реєстрації в ці органи.

Згідно з ч. 3 ст. 13
Кримінально-виконавчого кодексу України вирішення питань щодо визначення
періодичності явки засудженого покладається на кримінально-виконавчу інспекцію,
а тому таке посилання у вироку підлягає виключенню.

Керуючись ст. ст. 394-396 КПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Касаційне подання заступника прокурора Миколаївської області
залишити без задоволення.

Вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від
12 липня 2007 року щодо засудженого ОСОБА_1 в порядку ст. 395 КПК України
змінити, виключити з вироку рішення суду про покладення на нього обов'язку не рідше одного разу на місяць
з'являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

У решті вирок залишити без зміни.

судді:

Синявський О.Г. Коротких О.А. Таран Т.С.