Справа №208/828/15-к
Провадження №1-кп/173/66/2015
У Х В А Л А
іменем України

10 квітня 2015 р. м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Адамівка Криничанського району Дніпропетровської області, громадянина України, з вищою освітою, депутата Дніпропетровської районної ради Дніпропетровської області, пенсіонера, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 368 Кримінального кодексу України,

встановив:

До Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 Кримінального кодексу України разом з угодою про визнання винуватості, укладеною 29 січня 2015 року між старшим прокурором прокуратури м. Дніпродзержинська ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 .

В підготовчому судовому засіданні прокурор вважав за можливе затвердити угоду про винуватість, укладену між ним та підозрюваним ОСОБА_4 , оскільки, на його думку, угода відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу.

Обвинувачений та захисник проти затвердження угоди не заперечували, вважаючи, що вона відповідає вимогам Кримінального кодексу України та Кримінально-процесуальному кодексу України.

Суд, вислухавши думку прокурора, обвинуваченого, захисника, дослідивши обвинувальний акт з додатками та угоду про визнання винуватості, матеріали кримінального провадження, приходить до наступних висновків.

Згідно зі ст. 469 Кримінального процесуального кодексу України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 згідно зі ст. 12 Кримінального кодексу України належить до тяжких злочинів, внаслідок якого шкода завдана лише державним та суспільним інтересам, а тому між прокурором та підозрюваним може бути укладено угоду про винуватість.

Відповідно до умов угоди про винуватість ОСОБА_4 визнав себе винним у вчиненні злочину, передбаченому ч. 3 ст. 368 Кримінального кодексу України за ознаками одержання службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, тобто у вчиненні корупційного злочину. Сторонами угоди узгоджене покарання із застосуванням ст. 69 Кримінального кодексу України у виді штрафу 5300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади на строк 3 роки без конфіскації майна та без спеціальної конфіскації, вважаючи, що таке покарання відповідає особі підозрюваного, буде достатнім та необхідним для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Санкція ч. 3 ст. 368 Кримінального кодексу України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна та зі спеціальною конфіскацією.

Зі змісту ст. 472 Кримінального процесуального кодексу України вбачається, що сторони угоди мають узгоджувати покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. При укладенні угоди про визнання винуватості прокурор зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, як показник індивідуального рівня суспільної небезпеки конкретного злочину, зумовленого його об`єктивними і суб`єктивними ознаками.

Перевіряючи угоду про винуватість на відповідність її закону у відповідності до ч. 7 ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України, суд звертає увагу на те, що корупційні злочини та притягнення винних осіб до відповідальності на сьогоднішній день становить великий суспільний інтерес, з огляду на створення Національного антикорупційного бюро України з метою ефективності протидії корупційним проявам в Україні, прийняття 14 жовтня 2014 року Закону України «Про запобігання корупції», створення Національного агентства з питань запобігання корупції, тощо. Підвищена суспільна небезпечність корупції полягає в порушенні нормальної діяльності державних інститутів, дискредитації державної влади, місцевого самоврядування та їх апарату.

Окрім того обвинувачений є депутатом Дніпропетровської районної ради Дніпропетровської області, який згідно з ч. 2 ст. 2 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» є представником інтересів територіальної громади, виборців. Та у відповідності до ст. 5 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» ухвалення обвинувального вироку в даному випадку не є підставою для дострокового припинення його повноважень як депутата.

На підставі вищевикладеного суд приходить до переконання, що під час укладання угоди про винуватість прокурором не було враховано рівень суспільної небезпеки вчиненого злочину ОСОБА_6 і має місце «зловживання» сторонами угоди положеннями ст. 69 Кримінального кодексу України, оскільки узгоджене сторонами покарання, на думку суду, за своїм видом та розміром не відповідає характеру, тяжкості вчиненого діяння та особі винного.

Також суд звертає увагу, що ОСОБА_4 є пенсіонером, ніде не працює, а тому є очевидною неможливість виконання обвинувачем взятих на себе за угодою зобов`язань, а саме сплати штрафу у розмірі 5300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У зв`язку з чим суд вважає, що угода про визнання винуватості, укладена між старшим прокурором прокуратури м. Дніпродзержинська ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 не відповідає інтересам суспільства та очевидною є неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань а тому не може бути затверджена судом.

З урахування вищевикладеного суд вважає за необхідне відмовити у затвердженні угоди про винуватість, укладеної 29 січня 2015 року між старшим прокурором прокуратури м. Дніпродзержинська ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 .

Враховуючи те, що угода про визнання винуватості була укладена під час досудового розслідування, суд, керуючись ч.7 ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України вважає за необхідне кримінальне провадження повернути для продовження досудового розслідування. Такий висновок суду узгоджується з позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи, викладеної в листі № 223-1679/0/4-12 від 15 листопада 2012 року «Про деякі питання здійснення кримінального провадження на підставі угод».

Враховуючи вищевикладене, керуючись п.1 ч.3 ст. 314, ч 7. ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

У затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної 29 січня 2015 року між старшим прокурором прокуратури м. Дніпродзержинська ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченому ч. 3 ст. 368 Кримінального кодексу України відмовити.

Кримінальне провадження № 0000045 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченому ч. 3 ст. 368 Кримінального кодексу України повернути прокурору для продовження досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1