Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_6,
суддів:ОСОБА_7, ОСОБА_8,
розглянула в судовому засіданні 20 квітня 2015 року у м. Києві касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 25 лютого 2015 року щодо ОСОБА_4

Вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 09 грудня 2014 року,

ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, раніше судимого - 21 липня 2014 року Корабельним районним судом м. Миколаєва за ч. 1 ст. 185 КК до покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн., яке ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 16 жовтня 2014 року замінено на громадські роботи на строк 50 годин, які відбуті 05 грудня 2014 року,

засуджено за ч. 2 ст. 185 КК до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік та на підставі ст. 75 цього Кодексу звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

За вироком суду, 08 жовтня 2014 року приблизно о 12.00 год. ОСОБА_4, перебуваючи неподалік будинку №22 по вул. Артема в м. Миколаєві, дізнавшись під час розмови від своїх знайомих, що ОСОБА_5, який сидів на лаві поблизу, щойно зняв гроші з депозитного рахунку, підсів до нього та, побачивши у його сумці гроші, діючи непомітно для останнього та своїх знайомих, просунувши руку до сумки потерпілого, повторно таємно викрав належні йому гроші у сумі 2600 грн., заподіявши таким чином ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вказану суму.

Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 25 лютого 2015 року зазначений вирок щодо ОСОБА_4 залишено без зміни.

У касаційній скарзі прокурор ставить вимогу про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. Вказує на порушення судом апеляційної інстанції положень ч. 2 ст. 419 КПК та, як наслідок, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме положень ст. 75 КК.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї копії судових рішень, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Під час перевірки матеріалів провадження встановлено, що висновок суду про доведеність винуватості засудженого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК, за обставин встановлених судом і детально викладених у вироку, ґрунтується на досліджених у судовому засіданні доказах і є правильним.

Дії засудженого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 185 КК кваліфіковані правильно.

При призначенні засудженому ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України в достатній мірі взяв до уваги характер та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, потерпілим від якого є особа похилого віку, дані про особу ОСОБА_4, який раніше судимий за вчинення кримінального правопорушення аналогічної спрямованості, за місцем проживання дільничним інспектором характеризується посередньо.

При цьому місцевий суд, зваживши на повне визнання ОСОБА_4 вини у вчиненому, його щире каяття та часткове відшкодування потерпілому завданої матеріальної шкоди, обґрунтовано прийшов до висновку про можливість виправлення останнього без реального його відбування та застосував до нього положення ст. 75 КК.

Крім того, як убачається зі змісту ухвали апеляційного суду, наведені у касаційній скарзі доводи прокурора за своїм змістом аналогічні доводам його апеляції і на них надано обґрунтовані відповіді. Свій висновок апеляційний суд переконливо мотивував в ухвалі, і вважати його необґрунтованим чи сумнівним підстав немає.

Таким чином, ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК і з наведеними в ній висновками щодо законності та обґрунтованості вироку суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.

Отже, з урахуванням наведеного колегія суддів не вбачає істотних порушень вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність апеляційним судом, на що посилається прокурор у касаційній скарзі.

З огляду на наведене, обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які викликають необхідність перевірки їх матеріалами кримінального провадження, а із касаційної скарги та наданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Враховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Відмовити прокурору, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 25 лютого 2015 року щодо ОСОБА_4.

Ухвала касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8