Миколаївський районний суд Одеської області
Справа № 508/13/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2015 року Миколаївський районний суд

Одеської області

В складі : головуючого судді ОСОБА_1

При секретарі ОСОБА_2

За участю прокурора ОСОБА_3

Обвинувачених ОСОБА_4 ОСОБА_5

Потерпілого ОСОБА_6

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Миколаївка обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000435 від 11.12.2014 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня-спеціальна, не одруженого, має неповнолітню доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючого, раніше не судимого;

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Ізмаїл, Одеської області, українця, громадянина України, освіта середня-спеціальна, одруженого, має неповнолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не працюючого, жителя АДРЕСА_2 , раніше судимого:

· 21.04.2004 року Миколаївським районним судом Одеської області за ст.ст. 185 ч. 1; 289 ч. 1 КК України до 3 років позбавлення волі;

· 26.10.2010 року Миколаївським районним судом Одеської області за ст. 185 ч. 1 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки;

· 06.08.2013 року Миколаївським районним судом Одеської області за ст. 185 ч. 3 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 3 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України,
В С Т А Н О В И В :
11 грудня 2014 року приблизно о 01 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , за попередньою змовою з ОСОБА_5 , з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, з метою викрадення чужого майна, прибули до будівлі шиномонтажу підприємця ОСОБА_6 , розташованого по АДРЕСА_3 . Скориставшись відсутністю власника та сторонніх осіб, ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 , пошкодили вікно шиномонтажу та металеві грати на ньому, після чого ОСОБА_4 , через пошкоджене вікно проник до приміщення шиномонтажу, а ОСОБА_5 , залишився біля даного вікна спостерігати за навколишньою обстановкою, щоб у випадку появи небезпеки попередити про неї ОСОБА_4 .. Знаходячись в приміщенні шино монтажу, ОСОБА_4 , через пошкоджене вікно передав ОСОБА_5 , який знаходився на вулиці біля даного вікна, 10 автомобільних гумових шин та з приміщення шино монтажу викрав гроші в сумі 400 гривень 00 копійок.

Таким чином ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 , з будівлі шино монтажу викрали майно, а саме:

· 10 нових автомобільних гумових шин, марки «Капітан», розміром Р 13, вартістю 450 гривень 00 копійок за одну шину та загальною вартістю 4500 гривень 00 копійок;

· гроші в сумі 400 гривень 00 копійок;

котре належить ОСОБА_6 , чим спричинили ОСОБА_6 , матеріальні збитки на загальну суму 4900 гривень 00 копійок. З викраденим зникли та розпорядились на власний розсуд.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся, однак в силу ст.. 63 Конституції України відмовився давати покази, підтримав ті покази, що давав на досудовому розслідуванні, які були оголошенні прокурором (а.п. 68-71).

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся однак в силу ст.. 63 Конституції України відмовився давати покази, підтримав ті покази, що давав на досудовому розслідуванні, які були оголошенні прокурором (а.п. 85-88).

Потерпілий ОСОБА_6 суду пояснив, що 11.12.2014 року зранку коли прийшов на роботу та побачив розбите вікно шиномонтажа. Коли зайшов до приміщення то побачив, що з приміщення шино монтажу зникли нові гумові шини в кількості 10 штук. Шкоду обвинуваченні відшкодували повністю, претензій до них не має.

Відповідно до вимог ст. 349 КПК України судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, а саме показання свідків по справі, письмових та речових доказів, проти чого не заперечують всі учасники

судового провадження. Судом з`ясовано, що всі учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів у добровільності їх позицій, а також судом їм роз`яснено, що у такому випадку вони позбавляються права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

На підставі вище викладеного суд дійшов висновку про винуватість обвинувачених в інкримінованому їм злочині та кваліфікує їх дії: ОСОБА_9 за ст. 185 ч. 3 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у приміщення; ОСОБА_5 за ст. 185 ч. 3 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у приміщення.

Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання є щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_4 , як особа - за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, на спеціалізованих облікаху лікаря нарколога чи психіатра не перебуває, не працює, не одружений, має неповнолітню доньку, повністю відшкодував шкоду потерпілому.

Обвинувачений ОСОБА_5 , як особа - за місцем проживання характеризується посередньо, раніше неодноразово судимий, на спеціалізованих обліках у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває, не працює, одружений, має неповнолітнього сина, повністю відшкодував шкоду потерпілому.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до ст.65 КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини справи, наслідки злочину, особу винного, його відношення до вчиненого (визнання вини в повному обсязі та відшкодування шкоди), пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини, суд вважає що виправити ОСОБА_4 , та запобігти скоєнню ним нового злочину можливо без ізоляції від суспільства, призначивши покарання у виді позбавлення волі і ухвалити про його звільнення від відбування покарання на підставі ст.75 КК України з покладенням обов`язків передбачених ст.76 КК України. Дане покарання буде достатнім і необхідним для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та недопущення ним в подальшому вчиненні кримінальних правопорушень.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , відповідно до ст.65 КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини справи, наслідки злочину, особу винного, його відношення до вчиненого (визнання вини в повному обсязі та відшкодування шкоди), пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини, сімейний стан, що злочин вчинив в момент іспитового строку, суд вважає що виправити ОСОБА_5 , та запобігти скоєнню ним нового злочину можливо, призначивши покарання у виді реального позбавлення волі в умовах ізоляції від суспільства. Дане покарання буде достатнім і необхідним для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 , та недопущення ним в подальшому вчиненні кримінальних правопорушень.

Долю речових доказів необхідно вирішити згідно ст.. 100 КПК України, повернувши за належністю.

Цивільний позов до обвинувачених не заявлявся, арешт на майно обвинувачених не накладався, судових витрат по справі немає.

Міра запобіжного заходу не обиралась, а тому у відношенні ОСОБА_5 суд рахує за доцільне до вступу вироку в законну силу обрати міру запобіжного заходу у вигляді «Утримання під вартою».

Матеріали кримінального провадження підлягають долученню до обвинувального акту.

Керуючись ст. ст. 368 - 371, 373 - 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України та призначити покарання у виді 3 ( трьох ) років позбавлення волі.

На підстав ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , від призначеного покарання встановивши іспитовий строк 3 роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 , обов`язок не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти цим органам про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України та призначити покарання у виді 3 ( трьох ) років 6 ( шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання по данному вироку часткового приєднати невідбуте покарання за вироком Миколаївського районного суду Одеської області від 06 серпня 2013 року, визначивши остаточно ОСОБА_5 міру покарання у виді 4 ( чотирьох) років позбавлення волі.

До вступу вироку в законну силу обрати у відношенні засудженого ОСОБА_5 міру запобіжного заходу у вигляді «Утримання під вартою», взявши його під варту в залі суду.

Речові докази: 10 нових автомобільних гумових шин, марки «Капітан», розміром Р 13, що знаходяться на відповідальному зберіганні у потерпілого ОСОБА_6 , передати йому ж.

Матеріали кримінального провадження долучити до обвинувального акту та зберігати при ньому.

На вирок сторонами може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Одеської області через Миколаївський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити засудженим та прокурору, інші учасники судового провадження копію даного вироку мають право отримати в суді.

Суддя ОСОБА_1