Справа № 309/2619/14-к
Провадження № 1-кп/309/78/15

В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2015 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі: головуючого-судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

з участю прокурора: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хуст кримінальне провадження № 0000238 від 19.03.2014 року відносно: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта вища, одруженого, пенсіонера, раніше судимого вироком Хустського районного суду від 20.02.2014 року за ст. 364 ч. 2 КК України до 4 років позбавлення волі, за ст.. 240 ч. 2 КК України до 3 років позбавлення волі, за ст. 272 ч. 1 КК України до штрафу в розмірі 850 гривень, на підставі ст. 70 КК України остаточно призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, згідно ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , 18 березня 2014 року, близько 19:00 годині, водій ОСОБА_4 , в вечірній час доби, керуючи технічно справним автомобілем марки „Фіат- Пунто S", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись зі швидкістю 10-20 км/год. (з слів водія), в напрямку вул. Львівська в м. Хуст, не забезпечив безпеку руху та грубо порушив вимоги п.п.1.3, 1.4, 1.5, 1.10, 2.3 «б», 4.16 «а», 12.3, 13.3 та 18.1 правил дорожнього руху України та проігнорував вимоги дорожнього знаку «пішохідний перехід», а також не врахував дорожню обстановку та стан транспортного засобу, внаслідок чого не впорався з керуванням біля торговельного центру ««Епіцентр», по вул. Духновича в м. Хуст, не застосував екстрене гальмування, і на пішохідному переході, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , яка маючи перевагу у русі переходила проїзну частину дороги зліва на право по ходу руху вказаного автомобіля.

Внаслідок наїзду пішохід ОСОБА_5 згідно висновку судово-медичної експертизи № 159 від 24.03.2014 року отримала тілесні ушкодження у вигляяді, закритого косого перелому нижньої третини обох кісток правої гомілки із зміщенням, синця правої гомілки та садна правої гомілки, що і вносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, та які характерні для ДТП.

Таким чином ОСОБА_4 порушив п.1.5 ПДРУ, що зазначає «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку для руху , загрожувати життю або здоров`ю громадян, задавати матеріальних збитків.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому обвинуваченні у скоєнні злочину передбаченого ст.286 ч.1 КК України, визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся. Суду ствердив, що він дійсно 18 березня 2014 року, близько 19:00 годині, в вечірній час доби, керуючи технічно справним автомобілем марки „Фіат- Пунто S", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись зі швидкістю 10-20

км/год., в напрямку вул. Львівська в м. Хуст здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , яка переходила проїзну частину дороги. Просив сувро йогоне карати. Цивільний позов визнав в повному обсязі, не заперечив проти його задоволення.

Підсудний згідний з доказами зібраними відносно нього органами досудового слідства і вважає за недоцільне дослідження їх в судовому засіданні, так як вину у вчиненому злочині повністю визнає, зміст та значення ст. 349 КПК України йому зрозумілі.

В судове засідання потерпіла ОСОБА_5 до матеріалів кримінального провадження подано письмову заяву із проханням розглядати справу у її відсутності, будь-яких претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_4 вона не має.

Беручи до уваги, що ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, його показання відповідають суті пред`явленого обвинувачення, суд за згодою обвинуваченого та учасників судового розгляду, враховуючи, що не оспорювалися фактичні обставини справи, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України визнає їх встановленими в судовому засіданні та вважає недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин, роз`яснивши при цьому учасникам судового розгляду наслідки застосування даної статті КПК України, обмежившись допитом підсудного ОСОБА_4 та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.

Суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, яке виразилось порушенні правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

При обранні покарання, відповідно до ст. 65 КК України суд враховує те, що ОСОБА_4 вчинив злочин середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання; а також пом`якшуючі вину обставини, якими суд визнає: повне визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність претензій зі сторони потерпілої.

Обставини передбачені ст. 67 КК України, що обтяжують покарання судом не встановлені.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1ст. 286 КК України, відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про застосування до нього амністії та звільнення від відбування призначеного покарання, оскільки він на день набрання чинності ЗУ «Про амністію в 2014 році» досяг пенсійного віку.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечила проти звільнення від відбування покарання на підставі п.«г» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році».

Як встановлено ст. 85 КК України на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Законом про амністію передбачено, що особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання (ч.2 ст. 86 КК України).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.

Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про амністію у 2014 році» питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою прокурора, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.

Відповідно до п. "г" ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року, який набрав чинності 19 квітня 2014 року, звільненню від покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України, та за злочини вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України, підлягають особи, які на момент вчинення злочину досягли пенсійного віку, встановленого Законом України» Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

З матеріалів кримінального провадження: пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 , виданого пенсійним фондом України від 20.03.2006 року, що обвинувачений ОСОБА_4 на момент вчинення злочину досяг пенсійного віку.

ОСОБА_4 раніше судимий вироком вироком Хустського районного суду від 20.02.2014 року за ст. 364 ч. 2 КК України до 4 років позбавлення волі, за ст.. 240 ч. 2 КК України до 3 років позбавлення волі, за ст. 272 ч. 1 КК України до штрафу в розмірі 850 гривень, на підставі ст. 70 КК України остаточно призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, згідно ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік.

Відповідно до ст. 8 п. «в» Закону України «Про амністію у 2014 році» амністія не може бути застосована до осіб, зазначених у статті 4 Закону України Про застосування амністії в Україні, а також до осіб, які звільнені судом від відбування покарання з випробуванням і до закінчення визначеного судом іспитового строку знову вчинили умисний злочин

ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, яке є необережним злочином середньої тяжкості відповідно до ст. 12 КК України. Вказане кримінальне правопорушення він вчинив до дня набрання чинності (19 квітня 2014р.) Закону України «Про амністію у 2014 році».

Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 амністії, передбачених ст.4 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" та ст.8 Закону України «Про амністію у 2014 році», судом не встановлено, амністія до нього не застосовувалась.

За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_4 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2014 році», а тому він підлягає звільненню від відбування покарання.

Прокурором по даній справі заявлено цивільний позов до підсудного на суму 4295 грн. 61 коп., яка витрачена Хустською центральною лікарнею на лікування потерпілої ОСОБА_5 .. Довідкою Хустської ЦРЛ за № 37/7469 від 18.06.2014 року стверджується, що потерпіла ОСОБА_5 перебувала на лікуванні в травматологічному відділенні Хустської ЦРЛ з 18.03.2014 року по 18.04.2014 року і вартість її лікування становить 4295грн. 61 коп. В судовому засіданні ОСОБА_4 повністю втзнав даний позов. За наявних обставин суд приходить до висновку, що даний позов є обґрунтованим та доведеним і підлягає до повного задоволення.

Речові докази по справі автомобіль марки „Фіат - Пунто S", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 слід повернути ОСОБА_4 ..

Заходи забезпечення кримінального провадження під час досудового розслідування та судового провадження не застосовувалися.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів громадян в сумі 3400 гривень без позбавлення права керувати транспортними засобами .

На підставі п.«г» ст.1 Закону України від 8 квітня 2014 року «Про амністію у 2014 році» із змінами внесеними 06.05.2014 року засудженого ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного цим вироком покарання.

Цивільний позов прокурора задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави в особі Хустської районної лікарні на стаціонарне лікування потерпілої від злочину в сумі 4295 (чотири тисячі двісті дев`яносто п`ять) гривень 61 копійку.

Речовий доказ по справі, зазначений в ухвалі слідчого від 21 березня 2014 р. (а.с.61), а саме автомобіль „Фіат - Пунто S", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 слід повернути ОСОБА_4 .

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Закарпатської області через Хустський районний суд протягом 30 діб з моменту його проголошення, а засудженою в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку обвинуваченому та прокурору підлягає врученню негайно після проголошення.

Суддя Хустського

районного суду: підпис ОСОБА_1

з оригіналом вірно

Суддя Хустського

районного суду ОСОБА_1 .