Лебединський районний суд Сумської області
Справа № 1-219/11
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2011 року Лебединський районний суд Сумської області

в складі:

головуючого Бакланова Р. В.

при секретарі Вєчканова С. В.,

за участю: прокурора - Заяц Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засiданнi в залі суду в м. Лебедині справу про обвинувачення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця громадянина України, приватного підприємця, що має на утриманні престарілу мати, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4, не судимого,

по ч. 1 ст. 271 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 будучи субєктом підприємницької діяльності фізичною особою підприємцем, внаслідок порушення вимог законодавства про працю, вчинив злочин при наступних обставинах: згідно п.4 ст.43 Конституції України «…кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці..». Відповідно до ст.6 Закону України "Про охорону праці" від 14 жовтня 1992 р. «… умови праці на робочому місці, безпеки технологічних процесів, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці…». Статтею 13 вищезазначеного Закону України передбачено, що роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. З цією метою роботодавець забезпечує функціонування системи управління охороною праці, а саме:здійснює контроль за додержанням працівником технологічних процесів, правил поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, використанням засобів колективного та індивідуального захисту, виконанням робіт відповідно до вимог з охорони праці; забезпечує виконання необхідних профілактичних заходів відповідно до обставин, що змінюються; впроваджує прогресивні технології, досягнення науки і техніки, засоби механізації та автоматизації виробництва, вимоги ергономіки, позитивний досвід з охорони праці тощо;роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Проте, приватний підприємець ОСОБА_1, внаслідок допущеної злочинної недбалості порушив вимоги вищевказаних законодавчих актів, що потягло за собою завдання шкоди здоровю найманого працівника при наступних обставинах. Так, у відповідності до свідоцтва про держану реєстрацію фізичної особи підприємця № 957108 від 11.11.2009 року ОСОБА_1 здійснює свою підприємницьку діяльність у сфері проведення монтажних робіт. Згідно укладеного трудового договору, з 10.12.2009 року, приватний підприємець ОСОБА_1 використовує найману працю ОСОБА_2, який у відповідності до укладеного договору виконує слюсарні роботи. 22 серпня 2011 року, близько 14 год. 00 хв., під час виконання робочого завдання по ремонту водогону, згідно договору про надання послуг № 01/1-1 від 10.12.2009 року, між ПАТ «Племзавод «Михайлівка»та приватним підприємцем ОСОБА_1, по вул. Кооперативна № 36, с. Михайлівка, Лебединського району, Сумської області, під керівництвом приватного підприємця ОСОБА_1, слюсар з ремонту сільськогосподарських машин приватного підприємця ОСОБА_1, ОСОБА_2, спустився по драбині в траншею розміром 4 x 0,8x 1,7 метрів, для визначення місця пошкодження водогону.

У відповідності до п.9.9, розділу 9 глави 4 частини 3 будівних норм і правил ІІІ-4-80* «… ОСОБА_3 котлованів і траншей з вертикальними стінками без кріплень в нескельних і незамерзлих грунтах вище рівня грунтових вод і за відсутності поблизу підземних споруд допускається на глибину не більше, м: 1,0 - в насипних, піщаних та великоуламкових грунтах; 1,25 - в супісках; 1,50 - в суглинках і глинах.

Проте, приватний підприємець ОСОБА_1, не забезпечивши встановлення кріплення в ямі допустив там виконання робіт ОСОБА_2, внаслідок чого останнього завалило грунтом який раптово обвалився, при цьому травмувавши органи грудної клітини, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді закритої травми органів грудної клітини, переломів 6,7,8,9-го ребер зліва, 5,6,7-го ребер справа, забою органів середостіння, серця, травматичного шоку 2 ступеню, які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Допитаний у судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 свою вину у скоєному визнав повністю пояснивши, що 22 серпня 2011 року у с. Михайлівка був прорив водогону і вони з ОСОБА_2 з самого ранку отримали наряд та виїхали на місце події для ремонту водогону. Копали до обіду, а потім поїхали на обід і повернувшись знову приступили до проведення ремонту водогону. Для зясування місця пошкодження, ОСОБА_2 по драбині спустився в викопану яму. Яма на той час була довжиною близько 4 метрів, шириною 90 см., глибиною 1,4-1,5 м, але ще не була обладнана захисними щитками. В ямі стався зсув грунту і ОСОБА_2 присипало землею. Він разом зі своїм колегами відкопав ОСОБА_2 та викликав швидку допомогу, після чого його відвезли до Лебединської лікарні. Через десять днів його виписали з лікарні і він повністю оплатив лікування. На даний час потерпілий вийшов на роботу. Претензій ОСОБА_2 до не має. У скоєному розкаявся.

Заслухавши пояснення підсудного ОСОБА_1, суд доходить до висновку, що його вина, доведена у повному обсязі та вважає за необхідне вчиненні ним дії кваліфікувати по ч. 1 ст. 271 КК України, тобто порушення вимог законодавства про охорону праці, тобто порушення вимог законодавчих актів та інших нормативно правових актів про охорону праці службовою особою підприємства, установи, організації або громадянином субєктом підприємницької діяльності, якщо це порушення заподіяло шкоду здоровю потерпілого.

При обранні міри покарання підсудному ОСОБА_1 суд враховує характер i ступінь тяжкості вчиненого злочину, визнання вини, відшкодування шкоди, позитивну характеристику по місцю проживання, те що у нього на утриманні перебуває престаріла мати.

Також суд вважає за необхідне призначити покарання не повязане з позбавленням волі, оскільки його можливо виправити без ізоляції від суспільства.

Мiру запобіжного заходу підсудному ОСОБА_1 суд вважає за необхідне залишити попередньою підписку про невиїзд.

Суд вважає, що обрана підсудному міра покарання буде необхідною і достатньою для його виправлення та попередження нових злочинів.

На пiдставi наведеного, керуючись ст.ст. 299, 323, 324 КПК України,

З А С У Д И В:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні злочину передбаченого ч. 1 ст. 271 КК України і призначити покарання по цьому закону у виді вісімсот пятдесяти гривень штрафу.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_1 залишити попередньою підписку про невиїзд.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Сумської області протягом 15 діб з моменту проголошення через Лебединський районний суд Сумської області.

Суддя:

ОСОБА_3