АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 210/6470/14-кСуддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/142/К/15Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі 26 березня 2015 року апеляційну скаргу прокурора на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 лютого 2015 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР 26 вересня 2014 року за № 0000624, стосовно обвинуваченої:

ОСОБА_6 , 1990 р.н., яка народилась

в смт. Софіївка Софіївського району Дніпропетровської

області, з вищою освітою, не заміжньої, тимчасово

не працюючої, раніше не судимої, зареєстрованої

за адресою:

АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою:

АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 301 КК України, повернуто прокурору.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7

обвинувачена ОСОБА_6

захисник, адвокат ОСОБА_8 .

В апеляційній скарзі прокурор просить оскаржувану ухвалу скасувати, у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, і повернути обвинувальний акт на новий судовий розгляд в той же суд зі стадії підготовчого судового засідання.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 12.12.2014 року до суду першої інстанції надійшов обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 301 КК України.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 та її захисник ОСОБА_8 заперечували проти призначення кримінального провадження до розгляду по суті, оскільки, на їх думку, процесуальний документ є неконкретним та незрозумілим для обвинуваченої, що позбавляє можливості здійснювати дієвий захист.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд першої інстанції послався на п. 3 ч. 3 ст. 314 КК України та повернув обвинувальний акт прокурору, посилаючись на те, що обвинувальний акт не відповідав вимогам п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки формулювання обвинувачення є неповним та неконкретним, що перешкоджає розгляду кримінального провадження по суті та порушує права обвинуваченої.

Окрім того, на думку суду, в порушення вимог ч. 1 ст. 109 та п. 1 ч. 4 ст. 291 КПК України доданий реєстр матеріалів досудового розслідування не відповідає вимогам ч. 2 ст. 109 КПК України, а саме, не відображає в повному обсязі проведених процесуальних дій, не містить даних про час їх проведення, даних щодо осіб, відносно яких або за участю яких проводились певні дії, та щодо яких приймались процесуальні рішення.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги прокурор посилається на те, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України та в ньому викладені обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає доведеними.

При апеляційному розгляді прокурор не підтримав апеляційну скаргу, обвинувачена та її захисник вважали оскаржуване судове рішення законним та обгрунтованним.

Відповідно до ст. 402 КПК України заперечення на апеляційну скаргу сторонами апеляційного розгляду подані не були.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не може бути задоволена з наступних підстав.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України суддя має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів виховного або медичного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам статей 291, 292 КПК України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо невідповідності обвинувального акту вимогам кримінального процесуального законодавства, а саме, неконкретності викладеного в обвинувальному акті обвинувачення.

Відповідно до вимог кримінального процесуального закону, зокрема, ст.ст. 277, 291 КПК України, обвинувачення має бути логічним та конкретним, виходячи з об`єктивно встановлених обставин кримінального правопорушення, і у ході співставлення яких з ознаками кваліфікації слідчому належить керуватися кримінальним законом, який характеризує об`єктивну сторону конкретного кримінального правопорушення.

Із дослідженого судом обвинувального акту та додатків до нього убачається, що у порушення п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та формулювання обвинувачення є неповними та неконкретними.

Суд першої інстанції справедливо звернув увагу на те, що в обвинувальному акті міститься лише викладення обставин кримінального правопорушення, вчиненого обвинуваченою, натомість відсутнє саме формулювання обвинувачення, як то - об`єктивна та суб`єктивна сторона злочину.

Натомість, автор обвинувального акту зазначає, що ОСОБА_6 , маючи умисел на виготовлення та розповсюдження порнографічної відеопродукції (при цьому не зазначає мотиви, з якими вона діяла: чи, бажаючи отримати матеріальну вигоду, чи негативно вплинути на моральні засади суспільства, тощо), діючи умисно на території м. Кривого Рогу займалась виготовленням та розповсюдженням порнографічної відеопродукції в мережі Інтернет за допомогою комп`ютерної програми.

Інші порушення п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України докладно викладені у мотивувальній частині оскаржуваної ухвали.

На думку суду першої інстанції, неповно та неконкретно викладений зміст обвинувачення перешкоджає призначенню кримінального провадження до розгляду по сутті та порушує передбачене ст.ст. 7, 20, 42 КПК України право на захист, оскільки може бути незрозумілим для обвинуваченої.

Крім того, суд вказав, що до обвинувального акту, в порушення вимог ч. 1 ст. 109 та п. 1 ч. 4 ст. 291 КПК України, доданий реєстр матеріалів досудового розслідування, який не відповідає в повному обсязі вимогам ч. 2 ст. 109 КПК України, а саме, він не відображає в повному обсязі проведених процесуальних дій, не містить даних про час їх проведення, даних щодо осіб, відносно яких або за участю яких проводились певні дії, та щодо яких приймались процесуальні рішення.

Таким чином, вказаний реєстр, який призначений для полегшення вивчення судом матеріалів кримінального провадження та їх розгляду, навпаки, ускладнює процес судового провадження.

Слід зауважити, що суд першої інстанції не вирішував питання щодо доведеності складу кримінального правопорушення та достатності доказів, оскільки такі дані в ухвалі суду відсутні, а питання дотримання слідчим та прокурором вимог ст. 291 КПК України щодо змісту обвинувального акта досліджується судом саме у підготовчому судовому засіданні.

Таким чином, колегія суддів вважає, що вказані судом першої інстанції недоліки обвинувального акту є достатньою підставою для повернення його прокурору.

Отже, враховуючи, що істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які безумовно тягнуть за собою скасування ухвали суду, в ході апеляційного провадження не встановлено, ухвала суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга прокурора - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 лютого 2015 року про повернення прокурору обвинувального акту по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 301 КК України, залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду

Дніпропетровської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4