У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі :

головуючого

Селівона О.Ф.

суддів

Скотаря А.М., Шевченко Т.В.

за участю прокурора потерпілої

Брянцева В.Л., ОСОБА_1,

засудженого та
захисника

ОСОБА_2 ОСОБА_3

розглянула в судовому засіданні в
м. Києві 16 серпня 2007 року кримінальну справу за касаційним поданням
прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції,
касаційними скаргами засудженого ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3 на вирок
Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 20 квітня 2007 року, яким

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця
с. Південний Аламишик

Джалалкудуцького
району Андижанської

області
Республіки Узбекистан, громадянина

України,
раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні злочинів,
передбачених п.п. 1, 6 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 263 КК України, і
йому призначено покарання:

- за п.п. 1, 6 ч.
2 ст. 115 КК України - довічне позбавлення волі з конфіскацією всього майна,
яке є його власністю;

- за ч. 3 ст. 289 КК України - 12
років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю;

- за ч. 1 ст.263 КК України - 3
роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш
суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_2 призначено довічне
позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2510 грн. на
відшкодування матеріальної шкоди і 50000 грн. на відшкодування моральної шкоди,
а також на користь ОСОБА_4 39422 грн. на відшкодування матеріальної шкоди.

Вирішено питання про речові докази та судові витрати.

Згідно з вироком ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочинів за таких обставин.

Наприкінці 2004 року ОСОБА_2, проживаючи у селищі Азовське Джанкойського
району АР Крим, познайомився з ОСОБА_5, який приїхав до цього селища, та
підтримував з ним стосунки. Приблизно наприкінці березня 2005 року, керуючи
автомобілем "Опель-Фронтера", яким ОСОБА_5 володів на підставі
тимчасового реєстраційного талону КРС №НОМЕР_1, ОСОБА_2 допустив загоряння
двигуна, що призвело до його пошкодження і вимагало великих витрат на ремонт.
За домовленістю половину витрат повинен був відшкодувати ОСОБА_2 і за період
травня - вересня 2005 року він передав ОСОБА_5 5000 грн. - суму еквівалентну
1000 дол. США. Вважаючи свої боргові зобов'язання виконаними, ОСОБА_2 припинив
стосунки з ОСОБА_5 і став уникати зустрічі з ним. Проте ОСОБА_5 став вимагати
ще 300 дол. США, які ОСОБА_2 платити відмовився. Оскільки ОСОБА_5 продовжував
наполягати на виплаті боргу, у ОСОБА_2 виник умисел на звільнення будь-яким
способом від матеріальної залежності перед ОСОБА_5

У вересні-жовтні 2005 року у м. Сімферополі ОСОБА_2 без належного дозволу у
невідомого чоловіка придбав за 150 грн. мисливську рушницю "ИЖ-58МАЕ"
12 калібру та 6 патронів до неї, привіз її до місця свого тимчасового
проживання у АДРЕСА_1, де незаконно виготовив із рушниці обріз.

У подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел на вбивство ОСОБА_5 з
корисливих мотивів, з метою звільнення від його претензій матеріального
характеру, 7 листопада 2005 року ОСОБА_2, взявши заздалегідь заготовлений обріз
мисливської рушниці та патрони до нього, прибув у селище Азовське Джанкойського
району, де біля 21 години прийшов до будинку ОСОБА_5 по АДРЕСА_2 і став чекати
його.

Цього ж дня після 21 години ОСОБА_5 на автомобілі
"Опель-Фронтера", номерний знак НОМЕР_2, зі своєю співмешканкою
ОСОБА_6 прибув додому за вищезазначеною адресою. ОСОБА_6 пішла у будинок, а
ОСОБА_5 став розмовляти з ОСОБА_2, нагадавши йому про борг.

Під час розмови між ними виникла сварка і ОСОБА_2, бажаючи позбавити
ОСОБА_5 життя з корисливих мотивів, дістав із рукава куртки обріз мисливської
рушниці, зробив не менше двох пострілів у ОСОБА_5 і вбив його.

Почувши постріли, ОСОБА_6 вибігла з будинку. ОСОБА_2, маючи умисел на
вбивство ОСОБА_6, усвідомлюючи, що позбавляє життя двох осіб, перезарядив обріз
мисливської рушниці і зробив постріл в область тулуба ОСОБА_6, заподіявши їй
смертельне поранення.

Після цього ОСОБА_2, вимкнувши у будинку світло та завантаживши тіла
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в автомобіль "Опель-Фронтера", номерний знак
НОМЕР_2, вивіз їх в лісопосадку, розташовану на відстані 6 кілометрів від с.
Михайлівка Нижньогірського району АР Крим, де скинув тіла у траншею. Бажаючи
позбавити життя двох осіб і упевнитись у їх смерті, ОСОБА_2 зробив по одному
контрольному пострілу в голову ОСОБА_5 та в голову ОСОБА_6 і, упевнившись у їх
смерті, залишив місце події.

Смерть ОСОБА_5 настала внаслідок сліпого, проникаючого вогнепального
поранення голови з ушкодженням кісток обличчя, основи черепа та головного
мозку.

Смерть ОСОБА_6 настала внаслідок наскрізного, проникаючого вогнепального
поранення голови з ушкодженням кісток склепіння черепа і руйнуванням речовини
головного мозку.

Після умисного вбивства ОСОБА_5 та ОСОБА_6 і приховування їх трупів ОСОБА_2
7 листопада 2005 року, біля 23 години незаконно заволодів транспортним засобом
- автомобілем "Опель-Фронтера", номерний знак НОМЕР_2, який належав
ОСОБА_4, на якому поїхав у Бахчисарайський район АР Крим з наміром продати
його. Але продаж не відбувся і ОСОБА_2 поїхав цим автомобілем до лісового
масиву Михайлівського лісництва біля с. Маловидне Бахчисарайського району, де
підпалив автомобіль, а сам залишив місце події. Внаслідок таких дій ОСОБА_2
автомобіль "Опель-Фронтера", номерний знак НОМЕР_2, повністю згорів і
став непридатним для експлуатації, чим його власнику ОСОБА_4 завдано великої
матеріальної шкоди у розмірі 39244 грн.

У вересні-жовтні 2005 року ОСОБА_2, перебуваючи у м.Сімферополі, у
невідомого чоловіка без відповідного дозволу придбав за 150 грн. мисливську
двоствольну рушницю "ИЖ-58МАЕ" та 6 патронів до неї, привіз її до
місця свого тимчасового проживання у АДРЕСА_1, де незаконно виготовив із
рушниці обріз. У подальшому цей обріз мисливської рушниці і патрони до нього
ОСОБА_2 незаконно зберігав за місцем проживання, 7 листопада 2005 року перевіз
обріз та патрони у селище Азовське Джанкойського району, де вчинив із застосуванням
його умисне вбивство ОСОБА_5 та ОСОБА_6, після чого перевіз обріз у м.Євпаторію
і наступного дня викинув його у море біля санаторію "Київ".

16 травня 2006 року при проведенні огляду на зазначеній ОСОБА_2 ділянці
акваторії Чорного моря було виявлено і вилучено частини обрізу мисливської
рушниці, якого ОСОБА_2 незаконно виготовив, зберігав і носив без передбаченого
законом дозволу.

У касаційному поданні прокурора, який брав участь у розгляді справи судом
першої інстанції, ставиться питання про зміну вироку щодо ОСОБА_2 та виключення
із кваліфікації його дій п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України з тих мотивів, що у
справі відсутні докази наявності у ОСОБА_2 боргу перед ОСОБА_5 і суду не мав
підстав кваліфікувати дії ОСОБА_2 за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України як умисне
вбивство з корисливих мотивів.

У касаційних скаргах:

Засуджений ОСОБА_2 просить вирок щодо нього скасувати, а справу направити
на новий судовий розгляд, мотивуючи тим, що висновки суду, наведені у вироку,
не відповідають фактичним обставинам справи, суд не дав належної оцінки
доказам, не врахував наявність у потерпілого ОСОБА_5 пістолета, яким він
погрожував йому, вимагаючи гроші, залишив поза увагою обставини, які
пом'якшують покарання. У доповненні до касаційної скарги засуджений ОСОБА_2
оспорює наявність у нього корисливого мотиву вбивства ОСОБА_5, посилається на
неправильну оцінку судом доказів, на відсутність обставин, які обтяжують
покарання, та зазначає про надмірну суворість призначеного йому покарання.

Захисник із числа близьких родичів ОСОБА_3 з аналогічних мотивів просить
вирок щодо ОСОБА_2 скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд. У
доповненні до касаційної скарги захисник ОСОБА_3 зазначає, що суд не врахував
дані про особу потерпілого ОСОБА_5, який негативно характеризувався,
неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, а при призначенні
ОСОБА_2 покарання суд не врахував обставин, які пом'якшують покарання, а саме:
явку з повинною та сприяння розкриттю злочинів, що він раніше не судимий та
єдиний працездатний член сім'ї.

У своїх запереченнях на касаційні подання та скарги потерпіла ОСОБА_1
зазначає, що доводи подання та скарг безпідставні, а вирок є законним і
обгрунтованим. Наголошує на те, що прокурор у судових дебатах не ставила
питання про виключення з обвинувачення ОСОБА_2 п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України і
вважала кваліфікацію його дій вірною, а після ухвалення вироку раптово змінила
свою думку.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, пояснення прокурора,
який підтримав касаційне подання, засудженого ОСОБА_2 та його захисника
ОСОБА_3, які підтримали касаційні скарги і вважали, що касаційне подання
підлягає задоволенню, потерпілої ОСОБА_1 про необгрунтованість касаційних
подання та скарг, міркування прокурора, який вважав, що касаційні скарги необхідно
задовольнити частково, виключити з вироку кваліфікацію дій ОСОБА_2 за п. 6 ч. 2
ст. 115 КК України та пом'якшити йому покарання до 15 років позбавлення волі,
перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи подання і скарг, колегія
суддів вважає, що вони задоволенню не підлягають.

Твердження у касаційному поданні та касаційних скаргах про відсутність у
засудженого ОСОБА_2 корисливого мотиву вбивства ОСОБА_5 безпідставні і
спростовуються дослідженим судом доказами.

Так, судом установлено, що у ОСОБА_2 виникло грошове зобов'язання перед
ОСОБА_5 внаслідок пошкодження автомобіля, яким на час пошкодження керував
ОСОБА_2 і який перебував у володінні ОСОБА_5 Ця обставина підтверджується
показаннями потерпілої ОСОБА_4, свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8. Засуджений ОСОБА_2
також визнавав наявність такого зобов'язання, але вважав, що гроші він сплатив
ОСОБА_5, проте ОСОБА_5 наполягав, що він винен йому ще 300 дол. США і вимагав
повернення цієї суми.

Крім того, ОСОБА_2 прибув до будинку, де проживав ОСОБА_5, з обрізом
мисливської рушниці та патронами до нього, що свідчить про наявність у нього
умислу на вбивство.

Таким чином, ОСОБА_2, позбавляючи життя ОСОБА_5, бажав уникнути
матеріальних витрат, тобто вчинив умисне вбивство ОСОБА_5 з корисливих мотивів.

Посилання у касаційних скаргах засудженого та його захисника на те, що суд
не врахував того, що перед вбивством ОСОБА_5 погрожував ОСОБА_2 пістолетом,
також не можна визнати обґрунтованим.

Достовірні докази наявності у ОСОБА_5 пістолета у справі відсутні. У прибережній
частині моря, куди ОСОБА_2, згідно з його показаннями, викинув обріз
мисливської рушниці, із застосуванням якого він вчинив вбивство, та пістолет
ОСОБА_5, було виявлено тільки частини обрізу мисливської рушниці, а пістолета
не знайдено.

Судове слідство проведено з достатньою повнотою, суд дав належну оцінку
дослідженим доказам, правильно установив фактичні обставини справи і
обґрунтовано визнав ОСОБА_2 винним у вчиненні злочинів, за які його засуджено,
а тому твердження у касаційних скаргах засудженого ОСОБА_2 та його захисника
ОСОБА_3 про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та
неналежну оцінку судом доказів безпідставні.

Покарання у виді довічного позбавлення волі призначено ОСОБА_2 відповідно
до вимог ст. ст. 64, 65 КК України, з урахуванням ступеня тяжкості вчинених
злочинів, його особи та конкретних обставин справи і вважати його надмірно
суворим підстав не вбачається.

Порушень вимог кримінально-процесуального закону, які могли б бути
підставою для зміни або скасування вироку, не виявлено.

З урахуванням наведеного, керуючись ст. ст. 395, 396 КПК України, колегія
суддів

у х в а л и л а :

касаційне подання прокурора, який брав участь у розгляді справи судом
першої інстанції, та касаційні скарги засудженого ОСОБА_2 і його захисника
ОСОБА_3 залишити без задоволення, а вирок Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 20 квітня 2007 року щодо ОСОБА_2 - без зміни.

Судді:

Селівон О.Ф.
Скотарь А.М.
Шевченко Т.В.

З
оригіналом згідно:

Суддя
Верховного Суду України О.Ф.
Селівон