В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №668/17904/14-к

27.03.2015 року м. Херсон

Суворовський районний суд м. Херсона в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

захисника: ОСОБА_4

обвинуваченої: ОСОБА_5

потерпілих: ОСОБА_6

ОСОБА_7

представника потерпілих: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Херсона, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000477 від 17.01.2013 р., за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Херсон, громадянки України, з повною вищою освітою, заміжньої, неповнолітніх утриманців не маючої, приватного підприємця, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

раніше судимої:
- вироком Суворовського районного суду м. Херсона від 10.09.2013 р. за ч. ч. 1, 2 ст. 190 КК України до 2 років 6 місяців обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;
- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України, -

в с т а н о в и в:
23.10.2009 р. ОСОБА_5 в денний час (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), перебуваючи в приміщенні юридичної консультації Комсомольського району м. Херсона за адресою вул. Суворова, 30, м. Херсон, переслідуючи умисел, направлений на протиправне заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, шляхом обману ОСОБА_6 , який мав свій прояв в переконанні останнього в тому, що вона являється професійним адвокатом, а тому зможе представляти його інтереси в суді, при цьому завідомо не збираючись виконувати взяті на себе зобов`язання, спонукала ОСОБА_6 передати їй 23.10.2009 р. грошові кошти в сумі 3000 грн., 04.11.2009 р. - в сумі 200 доларів США (за курсом НБУ 1600 грн.), 06.11.2009 р. в сумі 2000 грн., 23.11.2009 р. - в сумі 3000 грн., 07.06.2011 р. в сумі 40000 грн., в якості розрахунку за надання адвокатських послуг, якими в подальшому заволоділа та розпорядилась на свій власний розсуд, чим спричинила ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 49600 грн.

Також ОСОБА_5 29.10.2013 р. близько 16:00 години, перебуваючи в кафе «Тет-а-Тет», що розташоване за адресою вул. 49 Гвардійської дивізії, 11-а, переслідуючи умисел, направлений на протиправне заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи їх настання, із корисливих мотивів, повторно, шляхом обману ОСОБА_7 , який мав свій прояв в переконанні потерпілої в тому, що вона являється професійним адвокатом, і у зв`язку з чим, зможе представляти її інтереси в суді, при цьому завідомо не збираючись виконувати взяті на себе зобов`язання, спонукала ОСОБА_7 передати їй 29.10.2013 р. близько 16:00 годин грошові кошти в кафе «Тет-а-Тет», яке розташоване за адресою: вул. 49 Гвардійської Дивізії, 11-а, в сумі 8000 грн., 06.11.2013 р. близько 17:00 годин, перебуваючи в дворі будинку АДРЕСА_2 в сумі 25000 грн., в якості розрахунку за надання адвокатських послуг, якими в подальшому заволоділа та розпорядилася на свій власний розсуд, чим спричинила ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 33000 грн.

Суд кваліфікує дії обвинуваченої ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене повторно.

Епізод за фактом заволодіння грошовими коштами, належними ОСОБА_6 .
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину в повідомленій підозрі за фактом заволодіння шляхом обману грошовими коштами, належними ОСОБА_9 не визнала. Дала показання про те, що в жовтні 2009 р. супроводжувала цивільні справи в Голопристанському районному суді Херсонської області, де її клієнт познайомила їх з ОСОБА_10 . Вони зустрілись і ОСОБА_9 розповів, що з 2008 р. намагається розділити спільне майно подружжя в судовому порядку. Вона одразу повідомила йому про необхідність ознайомлення з матеріалами цивільної справи, а також сказала, що треба оформити на її ім`я доручення на представництво інтересів в суді.

З 2008 р. по 2011 р. вона працювала в юридичній консультації Комсомольського району, зазвичай зустрічалась з клієнтами саме там, проте на сьогоднішній день керівництво заперечує факт її трудових відносин, а тому жодних документів на підтвердження цього немає.

Вони уклали з ОСОБА_9 угоду і він надав їй доручення від свого імені (том 2, а.п. 5). 04.11.2009 р. нею подано заяву про ознайомлення з матеріалами цивільної справи (том 2, а.п. 6) і розгляд справи розпочався вже за її участю. 17.12.2009 р. вони були в судовому засіданні разом з ОСОБА_9 , також і 07.10.2010 р. в протоколі судового засідання є відомості про її присутність.

Дійсно позовну заяву ОСОБА_9 було залишено без розгляду, проте саме за його заявою, оскільки і його дружина подала таку заяву. ОСОБА_9 звинувачує її в тому, що вона не виконувала взяті на себе зобов`язання, але все одно звертається до неї для написання апеляційної скарги. Дійсно одного разу ОСОБА_9 телефонував їй та просив приїхати в судове засідання, але вона була зайнята і не могла цього зробити, про що одразу йому і повідомила.

Крім того, вона готувала для ОСОБА_9 апеляційну скаргу (том 1, а.п. 246-247), під час розгляду якої за її клопотанням було призначено експертизу, про що свідчить ухвала апеляційного суду Херсонської області від 02.02.2012 р. (том 1, а.п. 245).

Вважає, що виконала взяті на себе зобов`язання, можливо і не в повному обсязі, але виконала. Так, нею були надані юридичні консультації, підготовлено ряд документів, необхідних для розгляду цивільної справи, в тому числі подані позовні заяви про розірвання шлюбу (том 1, а.п. 248), визнання нерухомого майна особистою власністю (том 1, а.п. 249). Крім того, нею було виконано ряд дій для введення в експлуатацію будівель на земельній ділянці, які він планував розділити з дружиною.

Зазначила, що вартість її послуг вони не обговорювали, але всі суми отримані нею, включали як надання безпосередньо правової допомоги, так і супутні витрати, пов`язані з оформленням документів.

Після того як в 2012 р. вона оформила підприємницьку діяльність, то попросила переоформити з нею Договір, оскільки вже не працювала в юридичній консультації, а тому втратила свій статус і для належного оформлення їх правовідносин потрібні були додаткові документи. На момент переукладення угоди ОСОБА_9 знав, що відносно неї є інша кримінальна справа, а тому погодився укласти угоду, щоб вона не мала проблем.

Заперечила ту обставину, що говорила про себе як про «адвоката», оскільки жодних документів для того вона не мала, і одразу між ними було обговорено, що діяти вона буде на підставі довіреності. Підтвердила, що дійсно отримала від потерпілого всі грошові кошти, заявлені ним, але повний обсяг послуг не надала, а тому винна потерпілому приблизно 16 тисяч гривень.

Показання обвинуваченої спростував потерпілий ОСОБА_6 , який суду пояснив про те, що в жовтні 2009 р. в судовому порядку вирішував питання поділу спільного майна зі своєю колишньою дружиною. Оскільки адвокат, який представляв його інтереси, повідомив, що не зможе в подальшому цього робити, йому довелось шукати іншого адвоката. Його дружина з кимось порадилась і їй сказали, що є дуже кваліфікований адвокат, який працює в адвокатському об`єднанні по вул. Суворова в м. Херсоні. Так він познайомився з ОСОБА_11 , яка відрекомендувала себе як «найкращого адвоката», а тому вони уклали угоду про надання послуг, в якій було обумовлено суму оплати послуг в розмірі 2000 доларів США. На представництво своїх інтересів він оформив на ім`я ОСОБА_11 довіреність. Він здійснив першу оплату, через певний час вона сказала, що потрібні ще гроші, які він їй і передав. Гроші передавав особисто їй в руки. Загалом за весь період їх співпраці, протягом двох з половиною років, він передав їй 49 тисяч гривень, після чого вона стала його уникати.

Зазначив, що спочатку вона дійсно створювала уявлення того, що надає певні юридичні послуги і постійно наголошувала на тому, що йому ходити в судові засідання жодної необхідності немає, тим більше він і не завжди мав таку можливість. Одного разу вони дійсно були в судовому засіданні разом, після того він декілька раз був в суді самостійно, але ОСОБА_11 на той момент вже не відповідала на його телефонні дзвінки і він не міг з нею зв`язатись. Лише після того як він побачив прийняті судом рішення по його спору, то зрозумів, що насправді він в судові засідання не являвся, як і не була присутньою його адвокат. Прийняті рішення були не на його користь і лише після того, як він змінив адвоката, оскільки зрозумів, що його обманули, рішення було прийнято на його користь. Про те, що вона не виконувала свою роботу, стало відомо лише після ознайомлення з матеріалами цивільної справи. Дійсно за її клопотанням апеляційним судом Херсонської області було призначено експертизу, але суд все одно не прийняв її до уваги при постановленні рішення.

ОСОБА_11 постійно його запевняла, що його спір буде вирішено на його користь.

В січні 2012 р. вона вмовила його підписати додаткову угоду, пояснивши, що її можуть «посадити в тюрму», а тому він погодився, а влітку передавав їй останню суму. Коли з нею виникли проблеми, ОСОБА_11 запевняла, що обов`язково поверне гроші, але не робила цього, як і не виконувала взяті на себе зобов`язання.

Наполягав на тому, що ОСОБА_11 ввела його в оману тим, що являється саме адвокатом, якби йому було відомо, що це неправда, жодних домовленостей з нею б не було.

Просив задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі, зазначив, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_11 був змушений протягом тривалого часу їздити до м. Херсона, що викликало і викликає постійне нервове напруження, а тому він декілька раз проходив курс лікування.

Показання потерпілого в частині встановлення особи, якій він передав грошові кошти, повністю підтверджені протоколом пред`явлення особи для впізнання від 11.10.2013 р. (том 1, а.п. 129-131), згідно якого ОСОБА_6 впізнав ОСОБА_5 як особу, яка представилась йому адвокатом і якій він передав на надання послуг грошові кошти в сумі 48 тисяч гривень.

Показання потерпілого в частині передачі грошових коштів ОСОБА_11 саме як адвокату підтвердила свідок ОСОБА_12 , яка пояснила, що вони з ОСОБА_9 проживають однією сім`єю. В 2009 р. вона була свідком того, як останній передавав ОСОБА_11 грошові кошти за надання нею послуг в якості адвоката. Зазначила, що саме через її знайому вони познайомились з ОСОБА_11 , яка і порекомендувала її як кваліфікованого адвоката. Крім того ОСОБА_11 постійно акцентувала увагу на тому, що вона саме адвокат. Зі слів ОСОБА_13 їй було відомо, що ОСОБА_11 говорила йому в судові засідання не з`являтись. Після того як у неї виникли проблеми з іншими клієнтами, вона обіцяла повернути грошові кошти, проте так жодних заходів для цього не вжила.

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання від 11.10.2013 р. за участю ОСОБА_12 (том 1, а.п. 133-135) остання вказала на ОСОБА_11 як на особу, яка представилась ОСОБА_9 адвокатом у зв`язку з чим останній передав їй 48 тисяч гривень.

Показання потерпілого та свідка в частині повідомленого їм статусу також підтвердила і свідок ОСОБА_14 , яка зазначила про те, що вона працює нотаріусом в м. Гола Пристань Херсонської області. Вони були знайомі з ОСОБА_9 , а тому він звернувся до неї за консультацією. Він познайомив її з ОСОБА_11 , яка як адвокат обіцяла допомогти вирішити його спір в суді на його користь. При цьому говорила, що для того необхідні грошові кошти, які як їй було відомо їй і передавав ОСОБА_10 .

Її ж ОСОБА_9 просив лише проконсультувати з приводу розписку про передачу грошових коштів, оскільки він дуже турбувався. Крім того, ОСОБА_11 наголошувала на тому, що ці гроші за позитивне вирішення питання в суді необхідно передати судді.

На підтвердження показань ОСОБА_9 в частині сум грошових коштів, переданих ОСОБА_11 останнім надано угоду №1169 від 23.10.2009 р., укладену між ним та ОСОБА_11 на представництво інтересів ОСОБА_9 в справі про поділ майна подружжя (том 1, а.п. 120). З наведеної угоди вбачається, що ОСОБА_11 отримала від потерпілого 23.10.2009 р. 3000 гривень, 04.11.2009 р. 200 доларів США, 06.11.2009 р. 2000 гривень, 23.11.2009 р. 3000 гривень. Крім того, надано розписку від імені ОСОБА_11 , згідно якої остання отримала від ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 40 тисяч гривень (розписка містить штамп юридичної консультації Комсомольського району) (том 1, а.п. 121), також надано угоду №1828 від 07.06.2011 р., відповідно до якої між ОСОБА_9 та ОСОБА_11 обумовлено надання останньою юридичних послуг з представництва інтересів потерпілого в Голопристанському районному суді Херсонської області, за що останньою отримано грошові кошти в сумі 40 тисяч гривень, які підлягають поверненню (том 1, а.п. 122).

* Кожен з наведених документів виконаний на бланку юридичної консультації Комсомольського району.
Відповідно висновку експерта від 12.05.2014 р. №1187 (том 1, а.п. 192-205) досліджуваний підпис, розташований після рукописного тексту « ОСОБА_15 » розписки від імені гр. ОСОБА_5 від 07.06.2011 р., виконаної на бланку Адвокатського об`єднання юридичної консультації Комсомольського району, виконаний гр. ОСОБА_5 досліджуваний підпис, розташований напроти рукописного тексту « ОСОБА_15 » угоди №1828 від 07.06.2011 р., виконаний гр. ОСОБА_5 . Досліджувані підписи, розташовані після рукописних записів «04.11.09 отримала 200$ США», «06.11.09 две тисячи гривень», «23.11.09 г» та в графі «Поручено адвокату, ордер» згоди №1169 від 23.10.2009 року, виконані гр. ОСОБА_5 .

Про той факт, що ОСОБА_11 адвокатом не являється (остання даної обставини не заперечувала) і на ту обставину, що вона трудовими відносинами з АО «Юридична консультація Комсомольсокого району» пов`язана не була, свідчить відповідь АО «Юридична консультація Комсомольського району» від 31.07.2013 р. №07, з якої вбачається, що ОСОБА_5 в штаті адвокатського об`єднання не перебувала (том 1, а.п. 221).

* Суд не може прийняти до уваги показання ОСОБА_11 , як спростування обсягу повідомленої підозри, в тій частині, що через конфлікт, який у неї виник з керівництвом юридичної консультації, вона не має можливості підтвердити свої трудові відносини з ними, оскільки як обвинувачена, так і її захисник не були позбавлені права заявити відповідне клопотання в порядку п. 4 ч. 2 ст. 315 КПК України з метою витребування відповідних документів.
Відсутність правових відносин з юридичною консультацією та здійснення прийому, зокрема, ОСОБА_9 в її приміщенні і факт оформлення розписок та угод з ОСОБА_9 на бланках АО «Юридична консультація Комсомольського району», про що зазначалось раніше, вірно було визначено органом досудового розслідування, з чим погоджується і суд, здійснювалось з метою введення в оману потерпілого та переконання останнього в кваліфікації ОСОБА_11 як адвоката.
Суд вважає за можливе прийняти в якості належного та допустимого доказу відповідь Ради адвокатів Херсонської області від 13.02.2014 р. №12/0/01-07 (том 1, а.п. 223-224), згідно якого Єдиний реєстр адвокатів України не містить жодних відомостей про такого адвоката як ОСОБА_5 , оскільки дана обставина була визнана самою ОСОБА_11 під час судового розгляду і фактично даний документ вказує на ту обставину, що ОСОБА_11 не могла помилитись щодо обставин, за яких вчинила кримінальне правопорушення (п. 2 ч. 2 ст. 88 КПК України), що дає можливість визнати останній допустимим.

Захисником та ОСОБА_11 з метою спростування показань потерпілого щодо невиконання взятих на себе зобов`язань обвинуваченою в частині дій, пов`язаних з розглядом цивільної справи, окрім наведених раніше документів, надано:
- переукладення угоди №1169 від 29.10.2009 р. між ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , згідно якої останній претензій до обвинуваченої за попередньо укладеною угодою не має (том 1, а.п. 236),

- технічний паспорт на житловий будинок, належний ОСОБА_6 , який за твердженням ОСОБА_11 , було виготовлено завдяки їй для вирішення спору по суті (том 1, а.п. 237-241),

- відповідь Голопристанського районного суду Херсонської області від 14.03.2014 р. №2081 (том 1, а.п. 232), згідно якої ОСОБА_5 була допущена до участі в цивільній справі №2/6/2011 в якості представника ОСОБА_6 на підставі довіреності від 29.10.2009 р. Під час слухання справи остання приймала участь в шести судових засіданнях.

Проте, суд не вважає надані докази підставою для визнання дій ОСОБА_11 законними і такими, що не вказують на наявність мети заволодіння грошовими коштами з наступних підстав.

З приводу наведених документів потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що підписав переукладення угоди, оскільки ОСОБА_11 вмовила його та обіцяла повернути всі гроші, щодо технічного паспорту зазначив, що жодного разу його не бачив і для чого він був виготовлений не знає. Не заперечував, що всі складені ОСОБА_11 позовні заяви він дійсно підписував, але це було ще до переукладення угоди. Він же планував лише вирішити питання щодо поділу майна подружжя, про що і домовлявся з ОСОБА_11 , але остання по невідомих йому причинах готувала й інші позови.

Протиправні дії відносно ОСОБА_13 були вчинені ОСОБА_11 протягом періоду часу з жовтня 2009 р. до червня 2011 р., тобто злочин, вчинений обвинуваченою, є триваючим. Отже, всі дії, здійснені ОСОБА_11 і на підтвердження яких нею було надано документи, на думку суду, свідчать лише про активні дії останньої, метою яких було створення переконання у ОСОБА_13 в тому, що ОСОБА_11 являється «адвокатом», який виконує взяті на себе зобов`язання, що мало своїм наслідком отримання грошових коштів від потерпілого в заявленому ним розмірі.

Крім того, протягом всього часу «представництва інтересів ОСОБА_13 » - з 2009 по 2012 р. ОСОБА_11 приймала участь лише в шести судових засіданнях суду першої інстанції, а позовні заяви потерпілого двічі залишались без розгляду:

- з протоколу судового засідання Голопристанського районного суду Херсонської області від 24.10.2011 р. та 22.11.2011р. вбачається, що відповідач ОСОБА_9 до суду не з`явився (том 1, а.п. 126),

- з ухвал Голопристанського районного суду Херсонської області від 22.11.2011 р. та від 07.12.2010 р. вбачається, що позовну заяву ОСОБА_6 про визнання нерухомого майна приватною власністю та про поділ майна подружжя відповідно залишено без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача або його представника в судові засідання (том 1, а.п. 127, 128).

Потерпілим, як під час первинного, так і під час повторного допиту в судовому засіданні було акцентовано увагу на тому, що саме ОСОБА_11 ініціювала його неявки в судові засідання.

Крім того, переукладаючи угоду з потерпілим, ОСОБА_11 переконала останнього в тому, що поверне йому всі грошові кошти. Під час судового розгляду зазначала про необхідність повернення 16 тисяч гривень залишку, проте жодних заходів до відшкодування завданих матеріальних збитків не вживала, що на переконання суду також вказує на мету заволодіння грошовими коштами потерпілого.

Не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні і розрахунок оплати наданих обвинуваченою послуг потерпілому, оскільки наведені суми визначені ОСОБА_11 самостійно без належного визначення, шляхом укладення відповідного договору, крім того, потерпілий заперечив наявність саме таких домовленостей між ним та ОСОБА_16 .

Заслуговує на увагу заперечення сторони захисту щодо неможливості визнання допустимим наступних доказів:

- відповіді Голопристанського районного суду Херсонської області від 21.09.2012 р. №15998 (том 1, а.п. 124) та відповіді Голопристанського районного суду Херсонської області від 27.09.2012 р. №16298 (том 1, а.п. 125),

оскільки відповідно до ч. 1 ст. 84 КПК України доказами є фактичні дані, що мають значення для кримінального провадження. В той же час початок досудового розслідування визначається моментом внесення відомостей до ЄРДР (ч. 2 ст. 214 КПК України). Оскільки ж наведені докази було отримано ще до подання 16.01.2013 р. (том 1, а.п. 114) заяви ОСОБА_9 про вчинення щодо нього протиправних дій, останні не можуть вважатись належними та допустимим.

Підсумовуючи викладене, суд вважає, що ОСОБА_9 під час двох допитів, проведених в судовому засіданні, давав суду послідовні та детальні показання щодо вчинених відносно нього протиправних дій ОСОБА_5 . Показання потерпілого підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами, прийнятими судом до уваги, і повністю доводять обсяг повідомленої ОСОБА_11 підозри.

Епізод за фактом заволодіння грошовими коштами, належними ОСОБА_7 .
Обвинувачена ОСОБА_5 свою вину в повідомленій підозрі щодо заволодіння кошттами, належними ОСОБА_17 , шляхом обману не визнала. Дала показання про те, що з січня 2012 р. вона в якості приватного підприємця займалась наданням юридичних послуг. Один з її клієнтів рекомендувала її ОСОБА_17 , з якою вони зустрілись в приміщенні районних судів м. Херсона. Потерпіла розповіла їй, що в суді першої інстанції знаходиться на розгляді цивільна справа, де вона являється однією зі сторін. У неї вже є адвокат, але вона йому не довіряє, а тому їй необхідний ще один представник. Вона ж зі свого боку повідомила, що може працювати лише за дорученням, але ОСОБА_18 сказала, що їй достатньо і консультацій з приводу спірних питань.

Під час наступної зустрічі ОСОБА_18 передала їй 8 тисяч гривень за її послуги, з приводу чого вона надала їй квитанцію. Ці гроші були оплатою за вивчення документів. На початку листопада 2012 р. потерпіла передала їй ще 25 тисяч гривень, про що також отримала відповідну квитанцію.

Письмової угоди між ними укладено не було, але ОСОБА_18 на її укладенні і не наполягала, а представництво її інтересів в суді першої інстанції вони і не планували була домовленість про представництво лише на стадії апеляційного розгляду. На початку 2013 р. ОСОБА_18 почала шантажувати її тим, що вона начебто не виконала свої зобов`язання.

Додала, що свої зобов`язання на стадії розгляду справи в суді першої інстанції виконала в повному обсязі, проте не виконала взятих на себе зобов`язань під час апеляційного розгляду. Дійсно жодних документів між нею та потерпілою оформлено не було, як і не оформлялись акти виконаних робіт, оскільки їх складання планувалась вже після розгляду справи апеляційним судом.

Вважає, що має повернути ОСОБА_17 близько 10 тисяч гривень за невиконану нею роботу, проте потерпіла з нею спілкуватись відмовляється, а тому вона не змогла вжити жодних заходів до повернення коштів.

Показання обвинуваченої в частині «неповідомлення нею відомостей про її кваліфікацію саме як адвоката» спростовуються показаннями потерпілої ОСОБА_7 , яка пояснила, що в жовтні 2013 р. вона познайомилась з ОСОБА_11 , оскільки їй необхідні були послуги кваліфікованого адвоката. Остання одразу повідомила, що її послуги коштують дуже дорого. Першопочатково досягли усної угоди про оплату послуг на суму 1000 доларів США, а пізніше ОСОБА_11 повідомила, що для отримання додаткових документів необхідно сплатити їй ще 2000 доларів США. Проте письмового договору між ними так укладено і не було, хоча ОСОБА_11 постійно обіцяла це зробити, хоча дві квитанції про оплату нею грошей вона надала і завірила їх печаткою.

Після того як в суді першої інстанції рішення було прийняте не на її користь, ОСОБА_11 попри свої обіцянки апеляційну скаргу не підготувала та не подала. В засіданнях суду першої інстанції вона приймала участь лише в якості слухача і жодних документів для ведення справи в суді не готувала цим займався інший адвокат.

Зазначила, що жодних домовленостей з ОСОБА_11 не мала б, якби знала, що вона не професійний адвокат, але остання її запевнила, що вона являється саме адвокатом. Крім того, їй порадили її знайомі, яким підстав не довіряти не було. Тим більше спочатку сумнівів в її кваліфікації не виникло, а вже коли ОСОБА_11 стала приймати участь в засіданнях лише як слухач, і коли в задоволенні її вимог було відмовлено стало зрозуміло, що її обманюють. Вважає, що ОСОБА_11 отримала від неї грошові кошти, але жодних дій, пов`язаних з розглядом її справи не виконала, навіть не оскаржила прийняте рішення в апеляційному порядку.

Підтримала заявлені нею позовні вимоги в повному обсязі, просила суд їх задовольнити з підстав, зазначених в поданій заяві.

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.05.2014 р. (том 1, а.п. 143-145) підтверджено той факт, що ОСОБА_7 передавала грошові кошти саме ОСОБА_11 , оскільки потерпіла вказала на фото із зображенням ОСОБА_11 як на особу, якій передала 33 тисяч гривень за послуги адвоката.

На підтвердження своїх показань потерпілою ОСОБА_7 згідно заяви від 11.02.2014 р. (том 1, а.п. 138) надано квитанцію №136 від 01.11.2013 р. та квитанцію від 06.11.2013 р. про отримання ОСОБА_11 грошових коштів в сумі 8000 грн. та 25 тисяч грн. відповідно (том 1, а.п. 140-141). Наведені документи завірені печаткою «ФОП ОСОБА_5 »

Згідно висновку експерта від 12.05.2014 р. №1186 (том 1, а.п. 210-220) досліджуваний підпис від імені ОСОБА_5 , розташований у графі «Головний бухгалтер» квитанції до прибуткового касового ордера №136 від 01.11.2013, заповненої на ім`я ОСОБА_7 на суму 8000 гривень, виконаний самою ОСОБА_5 досліджуваний підпис від імені ОСОБА_5 , розташований у графі «Головний бухгалтер» квитанції до прибуткового касового ордера №* від 06.11.2013, заповненої на ім`я ОСОБА_7 на суму 25000 гривень, виконаний самою ОСОБА_5 .

Показання потерпілої в тій частині, що вона здійснювала оплату послуг саме адвоката, а також, що ОСОБА_11 рекомендувала себе як адвоката, підтвердили наступні допитані в судовому засіданні свідки:

- свідок ОСОБА_19 пояснив, що він в якості адвоката представляв інтереси ОСОБА_7 в Суворовському районному суді м. Херсона, крім нього в судові засідання з`являлась ОСОБА_11 , яка була присутньою лише в якості слухача. В очікуванні судових засідань він з нею спілкувався і вона досить часто наголошувала на тому, що являється адвокатом і буде представляти інтереси ОСОБА_7 вже в апеляційній інстанції, про що говорила і ОСОБА_7 ;

- свідок ОСОБА_20 пояснила, що саме вона надала ОСОБА_17 телефон ОСОБА_11 , порекомендувавши її як адвоката. Про те, що ОСОБА_11 адвокат, вона знала лише зі слів останньої;

- свідок ОСОБА_21 дала суду показання про те, що в один з днів 2013 р. вона була свідком зустрічі ОСОБА_7 з ОСОБА_11 , яка як їй повідомила потерпіла являється адвокатом. В її присутності ОСОБА_18 передала обвинуваченій грошові кошти в загальній сумі близько 25 тисяч гривень.

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.05.2014 р. (том 1, а.п. 153-155) свідок ОСОБА_21 вказала на фото із зображенням ОСОБА_11 як на фото особи, якій ОСОБА_18 в її присутності передавала грошові кошти за надання послуг адвоката.

- свідок ОСОБА_22 пояснив, що він являється чоловіком потерпілої, але в жовтні-листопаді 2013 р. він був відсутній в м. Херсоні. Зі слів дружини йому було відомо, що вона шукає адвоката для захисту їх інтересів в суді з приводу спору, пов`язаного з квартирою. Дружина говорила, що адвокат «недешевий» і їй необхідно заплатити близько 33 тисяч гривень, на що він дав свою згоду.

Проведеними слідчими експериментами під час досудового розслідування встановлено місце та обставини, вчиненого ОСОБА_11 кримінального правопорушення:

- так під час проведення слідчого експерименту 06.05.2014 р. за участю свідка ОСОБА_21 , про що складено відповідний протокол з фото таблицею до нього (том 1, а.п. 156-161), остання на місці продемонструвала як в дворі будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_18 передала ОСОБА_11 грошові кошти в сумі 25 тисяч гривень.

- під час проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_7 , про що складено протокол від 06.05.2014 р. з фото таблицею до нього (том 1, а.п. 146-152) остання на місці показала та продемонструвала як саме і де саме нею були передані грошові кошти ОСОБА_11

* Не може суд прийняти до уваги зауваження захисника з приводу відсутності відомостей в протоколі щодо кафе «Тет-а-Тет», оскільки з фото №5 (том 1, а.п. 152) вбачається назва кафе, біля якого потерпіла передавала грошові кошти.
Показання потерпілої та свідків в частині заперечення факту участі ОСОБА_11 в судових засіданнях суду першої інстанції, пов`язаних з представництвом інтересів ОСОБА_7 , підтверджені наступними письмовими документами:

- відповіддю Суворовського районного суду м. Херсона від 13.05.2014 р. (том 1, а.п. 164), згідно якої під час розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_23 до ОСОБА_24 , треті особи: ОСОБА_7 , ОСОБА_22 , а також за зустрічним позовом ОСОБА_24 до ОСОБА_7 , ОСОБА_18 ОСОБА_11 участі в судових засіданнях в якості представника ОСОБА_7 не приймала, про що свідчить також і копія журналу судового засідання від 25.11.2013 р. (том 1, а.п. 166-169).

Враховуючи наведені докази, суд вважає їх належними та допустимим і таким, що повністю доводять обставини, вчиненого ОСОБА_11 злочину відносно ОСОБА_7 .

Дійсно з документів реєстраційної справи ФОП ОСОБА_5 вбачається, що останньою було подано заявку на реєстрацію в якості фізичної-особи підприємця 23.01.2012 р. (том 1, а.п. 178-181), а 25.01.2012 р. зареєстровано з визначенням виду діяльності у сфері права (том 1, а.п. 74).

Проте не заслуговують на увагу посилання обвинуваченої та захисника на ту обставину, що ОСОБА_11 не могла представлятись адвокатом, оскільки вже була зареєстрована як приватний підприємець та попереджала про участь в засіданнях в якості слухача, оскільки і потерпіла, і свідки давали послідовні показання про переконання ОСОБА_11 в тому, що вона являється адвокатом.

Не спростовують обставин, встановлених судом, і розрахунки надані ОСОБА_11 на підтвердження обсягу виконаних зобов`язань, оскільки жодного договору між нею та потерпілою з дотриманням вимог до форми, передбачених цивільним кодексом укладено не було, не зважаючи на наполягання ОСОБА_7 . Не знімає відповідальності з обвинуваченої і факт перебування на лікарняному, що за її твердженням перешкоджало участі в суді апеляційної інстанції, оскільки з пояснень потерпілої вбачається, що ОСОБА_11 стала уникати з нею зустрічей і жодних дій, направлених на повернення грошей не здійснювала.

Як і за епізодом відносно ОСОБА_9 ОСОБА_11 шляхом вчинення тотожних дій, пов`язаних зі створенням переконання щодо виконання обов`язків «адвоката» ввела ОСОБА_25 в оману з метою заволодіння її грошима, заздалегідь не маючи наміру їх повертати.

На думку суду, не спростовують решти доказів, прийнятих судом до уваги і показання свідка ОСОБА_26 , яка дала суду показання про те, що ОСОБА_11 знає з дитинства. В 2013 р. їй необхідна була правова допомога в кримінальній справі, але ОСОБА_11 одразу повідомила їй, що не має адвокатської ліцензії, а тому не зможе представляти її інтереси. Одного дня в жовтні 2013 р. вони домовились зустрітись в приміщенні районних судів м. Херсона. Перед їх розмовою ОСОБА_11 розмовляла з дівчиною, як вона зрозуміла розмова була про якусь справу, пов`язану з житлом та дитиною. Дівчина говорила, що адвокат у них вже є, але вона не дуже йому довіряє, а тому їй необхідна допомога ще одного адвоката. ОСОБА_11 сказала їй, що не зможе бути її адвокатом, але дівчина сказала, що їй буде достатньо консультацій.

Оскільки свідок підтвердила наявність довготривалих дружніх відносин з обвинуваченою, тому суд розцінює її показання, як прагнення допомогти уникнути ОСОБА_11 кримінальної відповідальності.

Позицію ОСОБА_11 суд розцінює як обраний спосіб захисту, який свого беззаперечного підтвердження в судовому засіданні не знайшов. Крім того, остання вже засуджена за аналогічні злочини вироком Суворовського районного суду м. Херсона від 10.09.2013 р., що цілком пояснює її прагнення уникнути кримінальної відповідальності за даними епізодами.

Вирішуючи заявлені потерпілими цивільні позови, суд приходить до наступних висновків.
Майнова шкода завдана неправомірними діями майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України).

Під час судового розгляду була встановлена особа, діями якої завдано матеріальної шкоди потерпілим, а тому заявлені ними позови в частині стягнення завданої матеріальної шкоди внаслідок протиправного заволодіння майном, з наведених вище підстав підлягають задоволенню в повному обсязі.

В частині заявлених вимог ОСОБА_9 про стягнення моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої (п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України).

У відповідності до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, спричинена фізичній особі неправомірними діями або бездіяльністю відшкодовується особою, яка його спричинила при наявності його вини.

Враховуючи досліджені докази, суд вважає, що потерпілому ОСОБА_9 була заподіяна моральна шкода, встановлена особа, яка спричинила таку шкоду, встановлено протиправний характер дій ОСОБА_11 , а також наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправним діянням обвинуваченої. Суд враховує обставини справи, доводи викладені потерпілим в обґрунтування розміру моральної шкоди, враховуючи матеріальне становище підсудної, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, приходить до висновку про те, що цивільний позов ОСОБА_9 в частині стягнення моральної шкоди підлягає частковому задоволенню зі стягненням 2000 грн.

При призначенні покарання ОСОБА_27 суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, особу винної, яка характеризується задовільно, на обліку у лікарів-нарколога та психіатра не перебуває, кримінальні правопорушення вчинила під час іспитового строку призначеного за попереднім вироком суду, матеріальну шкоду не відшкодувала, з потерпілими заходів до примирення не вживала.

Обставин, що обтяжують або пом`якшують покарання судом встановлено не було.

Враховуючи викладене суд вважає, що обвинуваченій необхідно призначити покарання пов`язане з обмеженням волі в межах санкції ч. 2 ст. 190 КК України, що буде достатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження вчинення нових правопорушень.

Крім того при призначення покарання судом враховуються розяснення, які містяться в абз. 6 п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», згідно якого коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші після постановлення першого вироку, покарання за останні за часом вироком призначається із застосуванням як ст. 70, так і ст. 71 КК: спочатку за правилами ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку, після цього за правилами ч. 4 ст. 70 КК; потім за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно за сукупністю вироків.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:
За першим епізодом: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, призначивши покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, оскільки злочин за першим епізодом був скоєний до винесення вироку Суворовського районного суду м. Херсона від 10.09.2013 р. шляхом часткового складання покарань, призначених за цим та попереднім вироком визначити остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки 10 (десять) місяців.

За другим епізодом: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, призначивши покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати не відбуте покарання за вироком Суворовського районного суду м. Херсона від 10.09.2013 р. і за сукупністю вироків визначити остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки.

Обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді «домашнього арешту» до набрання вироком законної сили, заборонивши залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 у період доби з 18 години 00 хвилин до 09 години 00 хвилин наступного дня, доручивши виконання Суворовському РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області.

Строк відбування покарання рахувати з моменту затримання.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати за проведення судових експертиз в сумі 2213,64 грн. (а.п. 191, 209).
Позовні вимоги ОСОБА_6 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 49600 (сорок девять тисяч шістсот) гривень в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди, а також 2000 (дві тисячі) гривень в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди (том 1, а.п. 10-12).

Позовні вимоги ОСОБА_7 задовольнити повністю. Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 33000 (тридцять три тисячі) гривень в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди (том 1, а.п. 13).

Речові докази:
- документи на 3 аркушах (том 1, а.п. 119); відповідь з Голопристанського районного суду Херсонської області на 23 аркушах, копія протоколу судового засідання, копії рішень на 2 аркушах (том 1, а.п. 123); документи на 2 аркушах (том 1, а.п. 139); відповідь з апеляційного суду Херсонської області, відповідь з Суворовського районного суду м. Херсона на 6 аркушах (том 1, а.п. 162); залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня проголошення до апеляційного суду Херсонської області через Суворовський районний суд м. Херсона.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинувачений та захисник мають право на ознайомлення з журналом судового засідання та подання на нього письмових зауважень.

Учасники судового провадження протягом строку апеляційного оскарження мають право заявити клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Копія вироку негайно після судового засідання вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1