ВИРОК Справа
№1-37-07

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 лютого 2007 року Обухівський
районний суд

Київської області в складі:

головуючого - судді Ковальова Ю.О.

при секретарі
Тонкошкур Н.В.

за участю прокурора Паєнка С.В.

адвоката ОСОБА_2., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.Обухові кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1,народився і проживає в
АДРЕСА_1,громадянин України,освіта повна загальна середня,неодружений,працівник
ТзОВ "Феміда-Гарант",військовозобов"язаний, раніше не судимий,

за ст.289 ч.ч.1,2 КК України,

встановив:

12 серпня 2006 року,близько 4
години,ОСОБА_1.,скориставшись вільним доступом, незаконно заволодів належним ОСОБА_3. автомобілем
"ВАЗ-2107",державний НОМЕР_1, залишковою вартістю 13710 грн.75
коп.,що знаходився на Дорозі біля ЗОСШ №4 на мікрорайоні Петровському в
м.Обухові Київської області,а 27 жовтня 2006 року,близько 21 години,ОСОБА_1.
повторно незаконно заволодів належнимОСОБА_4 автомобілем "ГАЗ-24',,державний
НОМЕР_2,залишковою вартістю 6388 грн.25 коп.,що знаходився біля будинку №17 на
мікрорайоні Петровському в м.Обухові Київської області.

Свою вину в цьому ОСОБА_1. як на досудовому слідстві,так
і в суді повністю визнав. По суті обвинувачення та його наслідків пояснив
суду,що повертаючись додому рано вранці 12 серпня минулого року,в районі
місцевої школи №4 він побачив бездоглядний автомобіль марки "ВАЗ" з
незамкненими дверима та з ключами в замку запалювання. Скориставшись цим,він
угнав автомобіль,щоб покататись,а потім залишив його в іншому місці.Ввечорі 27
жовтня того ж року, під будинком на м-ні Петровському, 17 заволодів шляхом
відкривання дверей через вітрове скло і прямого запуску двигуна іншим
автомобілем марки "ГАЗ",який,покатавшись,теж залишив в іншому
місці.Сам повертати автомобілі боявся.Обидва вони потім розшукані міліцією і
повернуті власникам,одному з яких в тому ж стані,а іншому з незначними
механічними пошкодженнями. Шкода від цього останньому з власників відшкодована.

При такій визнавальній
позиції,узгодженій із захистом,ОСОБА_1. заявив у суді клопотання про обмеження
дослідження доказів по справі його допитом.

Допитавши підсудного та заслухавши присутнього
потерпілого ОСОБА_4щодо міри покарання і дослідивши необхідні для постановления
вироку матеріали справи,а також впевнившись у правильності розуміння підсудним
суті обвинувачення і правових наслідків задоволення його клопотання та в
добровільності й істинності його зізнання,суд вважав недоцільним дослідження
всіх інших доказів по справі стосовно тих вищевикладених її фактичних обставин
і наслідків,які ніким не оспорювались.

При цьому,встановивши явну надлишковість кваліфікації дій
підсудного за ч. 1 ст.289 КК України,які за інкримінованою на досудовому
слідстві кваліфікуючою ознакою повторності повністю охоплюються частиною другою
тієї ж норми кримінального закону,суд остаточно кваліфікує все скоєне ОСОБА_1.
лише за ч.2 ст.289 КК України,за якою він і має нести кримінальну
відповідальність,оскільки встановлено,що підсудний повторно незаконно заволодів
транспортними засобами.

Тому,ч.1 ст.289 КК України з обвинувачення виключається
як надлишково інкримінована.

-2-

Обираючи
за такої остаточної кваліфікації дій основну міру покарання,суд враховує
ступінь тяжкості скоєного.

Водночас,виходячи з відсутності обтяжуючих і
тих,пом"якшуючих та ін.конкретних обставин справи,що до кримінальної
відповідальності ОСОБА_1. притягується вперше,вину визнав,сприяв розкриттю
злочинів,дієво розкаявся,за місцем проживання характеризується
позитивно,працюючи,займається суспільно-корисною діяльністю,тяжких наслідків
від скоєного ним не настало,а майнова шкода відшкодована,що,в сукупності з
позицією потерпілої сторони по справі,зумовлює вірність призначення позбавлення
волі на певний строк в межах мінімальної санкції кваліфікуючого закону та з
застосуванням ст.ст.75,76 КК України,тобто зі звільненням підсудного від
реального відбування такого покарання з випробуванням протягом певного
іспитового строку та під певні обов"язки.

Саме це покарання вважається судом в даному разі
співрозмірним скоєному,його наслідкам та особі винного і необхідним та
достатнім для його виправлення і для попередження нових злочинів.

При цьому,враховується,що підстав застосування до
підсудного ч.4 ст.289 КК України, якою можливість звільнення від кримінальної
відповідальності,окрім іншого,передбачена і за тих умов,щоб винний добровільно
заявив про угон правоохоронним органам та повернув угнані транспортні
засоби,немає.

З огляду на ті ж пом"якшуючі обставини справи та на
дійсне майнове становище підсудного,суд знаходить недоцільним застосування до
нього додаткового покарання у вигляді альтернативно передбаченої законом
конфіскації майна.

У зв"язку з цим,а також відсутністю цивільних
позовів потерпілих,заходи забезпечення можливих конфіскації та позовів,вжиті на
стадії досудового слідства,підлягають одночасному скасуванню.

Доля наявних по справі речових доказів вирішуватиметься
судом за їх правовою належністю.

Судові витрати по справі покладатимуться на підсудного.

Керуючись ст.ст.323,324 КПК України,суд

засудив:

ОСОБА_1 визнати винним у злочинах,передбачених ст.289 ч.2
КК України,та призначити покарання - п"ять років позбавлення волі без
конфіскації майна.

На підставі ст.75 КК України
звільнити засудженого від відбування призначеного покарання з
випробуванням,якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового
злочину та виконає покладені на нього обов"язки.

Згідно СТ.76
КК України зобов"язати засудженого повідомляти органи кримінально-виконавчої
системи про зміну місць проживання і роботи.

Запобіжним заходом засудженому до
набрання вироком законної сили залишити обраний -підписку про невиїзд.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ГУ МВС України в
Київській області 143 грн.23 коп. у відшкодування судових витрат по експертизі.

Арешт майна засудженого скасувати.

Речові докази: транспортні засоби,які у потерпілих,залишити
власникам.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом
15 діб.