ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2007 року смт.
Романів

Романівський районний суд Житомирської
області

В складі: Головуючого - судді Трояновської Г.С

при секретарі Яценко
О.В.

з участю прокурора Кірічука
М.М.

адвоката ОСОБА_1.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Романів кримінальну
справу по обвинуваченню

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с
Цеберка Романівського району, жителя АДРЕСА_1,
українця, гр. України, освіта 7 класів, не одруженого, учня 8-го класу
Червонохатківської ЗОШ 1-111, не судимого,

в
скоєнні злочину, передбаченого ст.15ч.2,ст. 186 ч.1 КК України, -

встановив:

12 листопада 2006 року, приблизно о 21 год. 20 хв., в смт. Романів, неповнолітній ОСОБА_2,
перебуваючи на вул. Шевченка, поблизу Романівського районного центру зайнятості
населення, з метою відкритого заволодіння чужим майном, намагався відкрито
викрасти у ОСОБА_3 жіночу сумочку, в якій знаходився гаманець, з грішми в сумі
310 гривень, посвідчення водія, телефонна картка „Укртелеком" на 9 гривень
та ключі від будинку, але не довів свій злочинний намір до кінця з причин, що
не залежали від його волі.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_2. вину свою в
скоєному злочині визнав повністю та пояснив,що 12 листопада 2006 року, він
разом зі своїм вітчимом ОСОБА_4 приїхав в смт. Романів на ринок .Потім вони
поїхали додому, а близько 16 год.
повернулись назад, так як він хотів поїхати до своєї хрещеної в м.
Бердичів. В смт. Романові ОСОБА_4сказав, що хоче випити пива. Тоді вони пішли в
магазин „Експрес", де ОСОБА_4купив собі пляшку пива, а він чекав на нього.
Після цього, він сказав ОСОБА_4, що вже пізно їхати до хрещеної і вони пішли на
зупинку, що знаходиться на перехресті вулиць Фрунзе -Шевченка. Так як в них не
було грошей, то вони чекали на попутній транспорт, щоб доїхати в с Залужне, але
ніхто не зупинився, коли вони стояли на зупинці, о котрій годині це було, йому
не відомо, він побачив двох жінок, які йшли від площі Леніна та повернули на
вул. Шевченка, в напрямку автостанції. Він побачив, що в руках, однієї з жінок
є пакет та жіноча сумочка. Тоді він вирішив піти за ними та викрасти сумочку з
пакетом. Він сказав ОСОБА_4, що зараз прийде та пішов за жінками. Навпроти
автостанції він наздогнав жінок. Жінка, яка тримала в лівій руці сумочку та
пакет, йшла зліва. Тоді він підбіг до цієї жінки та хотів вирвати сумку, але ця
жінка міцно її тримала. Від того, що він тягнув сумку, жінка впала на землю. В
цей час інша жінка, яка була поруч, штовхнула його в спину, від чого він впав
на землю. Під час падіння він відпустив сумочку. Впавши, він одразу ж підвівся
і через автостанцію побіг до стадіону смт. Романова. Біля стадіону він перейшов на ходьбу, та повз будинком
культури пішов на зупинку. На зупинці стояв лише його вітчим і більше нікого не
було. Коли він прийшов на зупинку, то ОСОБА_4сказав, що більше не має сенсу
чекати і щоб іти пішки, після цього вони пішли по дорозі, в напрямку с. Залужне. Вже по дорозі,
вони зупинили автомобіль та під'їхали до с
Залужне. Про те, що він намагався викрасти сумочку, розповів ОСОБА_4.
Спиртних напоїв він того дня не вживав. Під час того, як він намагався вирвати
сумочку, ударів жінці не наносив. Про те, що знаходилось в сумочці йому не було
відомо.

Крім
повного визнання вини підсудним, його вина у вчиненому злочині, повністю
доведена зібраними по справі доказами:

-
показаннями потерпілої ОСОБА_3., про те, що 12.11.2006 року вона зайшла в
магазин „Макс", де працює її подруга ОСОБА_5, яка проживає поруч з нею.
Вона разом з ОСОБА_5. пішли додому. Приблизно, о 21 годині 20 хвилин, вони проходили
повз Романівський центр зайнятості, що по вул. Шевченка. Дана територія добре
освітлюється, так як горить світло біля центру зайнятості та біля автостанції,
яка знаходиться поряд. Вони йшли з лівої сторони дороги, в напрямку кладовища.
Справа від неї йшла ОСОБА_5, в руках якої був велосипед, а вона, в лівій руці,
тримала жіночу сумку темно - коричневого кольору та поліетиленовий пакет. В
сумці знаходились шкіряний гаманець з грішми в сумі 310 гривень, посвідчення
водія, телефонна картка, вартістю 9 гривень, серветки та губна помада, а також
ключі від будинку. В пакеті були 1 кг. солі, 1 л. соку та 0,5 кг. печива. В цей
час до неї ззаду підбіг незнайомий хлопець, на вигляд 15-16 років, високий.,
худорлявий, був одягнутий в зелену куртку з жовтими полосами на плечах, темні
штани, без головного убору, волосся русяве, який рвонув сумку, але вона міцно
тримала її. Тоді хлопець почав тягти сумку до себе, але вона не відпускала її.
Під час того, коли хлопець тягнув сумку, вона впала на дорогу, а хлопець продовжував
тягти сумку до себе. Під час цього вона пошкодила шкіряні сапожки та одяг, а
також розбила коліно та подряпала спину, під час боротьби вона казала хлопцю,
щоб відпустив, але він продовжував тягти сумку. Під час цього, ОСОБА_5
штовхнула хлопця, від чого той впав на дорогу. Навіть після падіння хлопець
продовжив тримати сумку. Через декілька секунд, хлопець випустив сумку,
підвівся та побіг в напрямку центрального стадіону. Вона пішла додому та
повідомила працівників міліції, про те, що сталось. На наступний день її
викликали для дачі показів. Коли вона прийшла в РВ УМВС , то побачила того
самого хлопця, який намагався викрасти її сумку. Коли хлопець виривав у неї
сумочку то ударів не наносив, та не погрожував застосуванням сили.

- показаннями свідка ОСОБА_5., про те, що 12.11.2006 року, до неї прийшла
її подруга ОСОБА_3., яка купила деякі товари та вони разом пішли додому, так як
поряд проживають. Приблизно о 21 годині 20 хвилин, вони проходили повз
Романівський районний центр зайнятості, що по вул. Шевченка. ОСОБА_3 йшла
ліворуч від неї, та тримала в руках жіночу сумочку та поліетиленовий пакет. В
цей час, до них, ззаду, підбіг незнайомий їй хлопець, як згодом повідомили
працівники міліції, це був ОСОБА_2., був одягнутий в зелену куртку з жовтими полосами
на плечах, темні штани, хлопець підбіг до ОСОБА_3 та почав тягти за сумочку,
щоб вирвати її, але ОСОБА_3міцно тримала її. В цей час ОСОБА_3впала на землю, а
хлопець продовжував тягти сумочку. Тоді вона кинула велосипед, та штовхнула
хлопця. Хлопець впав на землю. Хлопець відразу ж підвівся та побіг в напрямку
центрального стадіону, на наступний день, коли вона з ОСОБА_3 прийшли в
міліцію, то там вона побачила хлопця, який хотів вирвати сумку у ОСОБА_3.

Вина підсудного також підтверджується протоколом огляду
місця пригоди та план схемою до нього, згідно з яким місцем пригоди являється
вул. Шевченка смт. Романів

а.с.
5-6.

Суд оцінивши зібрані по справі
докази в їх сукупності вважає, що вина

підсудного ОСОБА_2. знайшла своє підтвердження в судовому
засіданні і кваліфікує його дії за ст. 15 ч.2, ст. 186 ч.1 КК України, як замах
на відкрите викрадення чужого майна, оскільки ОСОБА_2 виконав усі дії, які
вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було
закінчено, з причин які не залежали від його волі.

Призначаючи покарання підсудному, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого
злочину, обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання особу підсудного,
його ставлення до вчиненого, наслідки від злочину.

Обставинами, що пом'якшують покарання ОСОБА_2 по справі є
те, що він розкаявся в скоєному злочині, повністю визнав свою вину та вчинив
злочин, будучи неповнолітнім.

Обставин, що
обтяжують покарання ОСОБА_2судом не встановлено.

При призначенні покарання підсудному ОСОБА_2. суд враховує, що він вчинив
закінчений замах на злочин середньої тяжкості, тяжких наслідків від злочину не
наступило, представник служби у справах неповнолітніх, законні представники та
захисник підсудного просять суворо не карати та не позбавляти волі підсудного.

При призначенні покарання неповнолітньому ОСОБА_2 суд
враховує умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень
розвитку,поведінку та інші особливості його особи.

Суд враховує, що ОСОБА_2 вчинив суспільно-небезпечний злочин, негативно
характеризується за місцем проживання та навчання (.а.с 14-15). Згідно
даних сільської ради він проживає в неповній неблагополучній сім'ї, мати
зловживає спиртними напоями, позитивного впливу на сина не має, підсудний часто
пропускав уроки, не відвідував школу, втікав з дому, займається бродяжництвом у
м. Києві.

Потерпіла просить покарати підсудного по закону, хоча і
сказала, що пробачає його.

Законний представник підсудного - мати ОСОБА_6. пояснила,
що син упродовж останніх трьох років часто втікав з дому, займався бродяжництвом
в м. Київ, вона впливу на сина не має, однак сподівається на його виправлення
без Ізоляції від суспільства.

Законний представник підсудного- батько ОСОБА_7. пояснив,
що він розлучений з ОСОБА_6. І проживає у м. Житомирі. Син деякий час проживав
з ним, але втік до матері. Він зможе влаштувати сина в школу по місцю свого
проживання , контролювати його поведінку, але він сам працює і постійно
зайнятий на роботі.

На час розгляду справи в суді ні підсудний, ні його
батьки Не попросили пробачення у потерпілої.

ОСОБА_2 з 25.01.2007 року не відвідував школу, за місцем
проживання не перебував, ухилявся від явки в судове засідання, перебував у
розшуку. Він з 2005 року перебуває на обліку у службі у справах неповнолітніх
та у кримінальній міліції РВ УМВС Романівського району. Відповідно до постанови
Святошинського районного суду м. Києва від 18.05.2006 року ( а.с. 21) ОСОБА_2 визнаний винним за ст. 186 ч. 2
КК України та до нього застосовано примусовий захід виховного характеру -
застереження.

Враховуючи наведене суд вважає, що виправлення та
перевиховання ОСОБА_2 не можливе без ізоляції від суспільства та вважає за
необхідне призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції
ст. 186 ч. 1 КК України.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Керуючись
ст.323,324 КПК України,
суд, -

засудив:

ОСОБА_2 визнати винним за ст. ст, 15 ч.2, 186 ч.1 КК України та призначити
покарання у вигляді 1 року позбавлення волі.

Строк
відбуття покарання засудженому рахувати з часу затримання з -09.04.2007 року.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу залишити попередній -
тримання під вартою.

На вирок може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через
Романівський райсуд протягом
15-ти діб з моменту його проголошення, а засудженим в той же термін з часу
вручення копії вироку.