Справа № 340/718/14-к
Провадження № 11-кп/779/14/2015
Категорія ч. 2 ст. 286 КК України
Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 лютого 2015 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області

в складі суддів : ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря с/з ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000198 щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Ворохта Яремчанської міської ради, жителя присілка Підобіч селища Верховина Верховинського району, не одруженого, не працює, раніше не судимого за ч. 2 ст. 286 КК України за апеляційними скаргами старшого прокурора відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_8 на вирок Верховинського районного суду від 20 жовтня 2014 року, з участю прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_10 , потерпілої ОСОБА_8 та її представника ОСОБА_11 , потерпілого ОСОБА_12 , обвинуваченого ОСОБА_6 -

в с т а н о в и л а :
Оскарженим вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у тому, що він, керуючи транспортним засобом, вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило середньої тяжкості тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_12 та смерть потерпілої ОСОБА_13 . Його дії кваліфіковано за ч. 2 ст. 286 КК України з призначенням покарання, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України - три роки обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на три роки. Визначено строк та порядок відбування призначеного покарання. Стягнуто. на користь Івано-Франківської обласної клінічної лікарні 838 грн. 32 коп. витрат на лікування потерпілого ОСОБА_12 , а на користь держави 491 грн. 14 коп. витрат за проведення експертизи. Вирішено долю речових доказів.

Суд першої інстанції встановив, що 16 липня 2014 року близько 03 год. 35 хв. ОСОБА_14 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, що значно знижує реакцію і унеможливлює належним чином реагувати на зміну дорожньої обстановки, керуючи автомобілем марки «Renault Kengo», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухався по автодорозі Р-24 сполученням «Татарів-Кам`янець-Подільський». В салоні автомобіля на задньому сидінні перебували пасажири ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . Проїжджаючи по вул. Жаб`євській в селищі Верховина, після незначного заокруглення проїзної частини, ОСОБА_14 проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку та стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух і безпечно керувати ним, не справився з керуванням, допустив занос автомобіля і виїхав за межі проїзної частини дороги, де зіткнувся із деревом, після чого автомобіль впав в обрив у річку Чорний Черемош.

При цьому ОСОБА_14 порушив вимоги Правил дорожнього руху України, а саме : п. 2.3 «б», відповідно до якого, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, п. 2.9 «а», який забороняє водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, п. 12.1, відповідно до якого під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

У результаті порушення ОСОБА_15 Правил дорожнього руху України трапилась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пасажир автомобіля ОСОБА_13 отримала тілесні ушкодження у вигляді набряку та набухання головного мозку, перелому кісток лицевого черепа та основи черепа з крововиливом у м`які мозкові оболонки і речовину головного мозку, відкритої черепно-мозкової травми, внаслідок яких наступила її смерть на місці події. Пасажир ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому середньої третини правої великогомілкової кістки із зміщенням відламків, що відносяться до середнього ступеня тяжкості, що викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечними для життя у момент їх спричинення.

В апеляційних скаргах прокурор та потерпіла просять вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_16 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Апелянти, не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_16 , вважають вирок суду незаконним з підстав неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність, невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Зазначають, що, застосовуючи ст. 69 КК України, суд врахував щире каяття, сприяння у розкритті злочину, добровільне відшкодування заподіяної матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_12 , здійснення догляду за бабусею ОСОБА_17 , 1935 р. н., а також молодий вік ОСОБА_16 , однак така мотивація суду, на їх думку, для застосування вказаної статті є неправильною, що зазначені обставини не дають підстав вважати, що вони істотно знижують ступінь тяжкості кримінального правопорушення. ОСОБА_14 ніде не працює, шкода ОСОБА_12 була відшкодована батьками обвинуваченого, шкода, спричинена потерпілій ОСОБА_8 не відшкодована взагалі, а молодий вік не може бути обставиною, що пом`якшує покарання, а належить до даних, що характеризують особу ОСОБА_16 . Посилання суду на те, що ОСОБА_14 здійснює догляд за бабусею ОСОБА_17 , 1935 р. н., не відповідає дійсності, оскільки судом встановлено, що ОСОБА_14 продовжує навчатися у навчальному закладі, а тому не має змоги здійснювати такий догляд, крім того, такий догляд можуть здійснювати інші близькі родичі обвинуваченого. Вважають, що зазначені у вироку обставини, безпідставно визнані такими, що пом`якшують покарання. Суд не врахував, що злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, відповідно до ст. 12 КК України, належить до категорії тяжких злочинів, за який передбачено основне покарання від трьох до восьми років позбавлення волі з позбавлення права керування транспортними засобами на строк до трьох років. В дорожньо-транспортній пригоді, що мала місце по вині обвинуваченого, загинула молода дівчина ОСОБА_13 . Кримінальне правопорушення було вчинено у стані алкогольного сп`яніння. Однак, суд, визнавши таке обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_16 , не в повній мірі врахував це при призначенні покарання. Не врахував суд і думку потерпілої яка просила суворого покарання до позбавлення волі, а суд неправильно зазначив у вироку, що потерпіла просила призначити покарання по закону.

Вважають, що суд неправильно застосував ст. 69 КК України. Що призначення такого покарання не відповідає основним положенням та вимогам ч. 2 ст. 50, ч. 2 ст. 65 КК України, оскільки є надмірно м`яким.

У відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 396 КПК України просили дослідити письмові документи, що характеризують особу ОСОБА_16 та свідчать про вчинення ним злочину в стані алкогольного сп`яніння.

В ході апеляційного розгляду прокурор, потерпіла ОСОБА_8 та її представник ОСОБА_11 , апеляційні скарги прокурора та потерпілої підтримали.

Потерпілий ОСОБА_12 з вироком суду згідний, претензій до обвинуваченого не має.

Захисник та обвинувачений просять у задоволенні апеляційних скарг відмовити, а вирок суду залишити без змін.

Заслухавши учасників судового провадження, перевіривши матеріали, дослідивши письмові документи на необхідність дослідження яких посилалися апелянти, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні вимоги підлягають до часткового задоволення виходячи з наступного.

Суд апеляційної інстанції згідно вимог ст. 404 КПК України переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини скоєного ОСОБА_6 , доведеність його вини та кваліфікація дій за статтею КК України, за якою він визнаний винуватим, у поданих апеляційних скаргах не оспорюються і, відповідно, апеляційним судом не перевіряється.

Що стосується призначеного ОСОБА_6 покарання, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, в тому числі і в частині призначення покарання.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Ст. 69 ч. 1 КК України, яку застосував суд, призначаючи покарання, передбачає, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті за цей злочин.

Проте, суд першої інстанції наведених вище вимог закону при постановленні вироку та призначенні покарання в повній мірі не дотримався. Врахувавши зазначені вище пом`якшуючі покарання обставини, які стосуються суто особи обвинуваченого, і які могли б бути підставою для певного пом`якшення покарання, суд не вказав яким чином вони істотно знизили ступінь тяжкості вчиненого злочину, не врахував суспільної небезпечності. Крім того не врахував таку обтяжуючу покарання обставину як вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, думки потерпілої ОСОБА_8 , і необґрунтовано призначив покарання із застосуванням ст. 69 КК України. А така пом`якшуюча відповідальність обставина як здійснення догляду за бабусею ОСОБА_17 , 1935 р. н., як про це правильно зазначено в апеляції прокурора, не відповідає дійсності, а тому не може бути визнана такою.

Відповідно до змісту ст. ст. 409, 411, 413, 420 КПК України однією з підстав для скасування вироку та постановлення нового вироку є невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

При викладених обставинах вирок суду в частині призначеного покарання підлягає скасуванню з постановленням у цій частині нового вироку.

Вирішуючи питання призначення покарання обвинуваченому, колегія суддів враховує фактичні обставини вчиненого, а також, що злочин він вчинив вперше, повністю визнав свою вину, у вчиненому щиро розкаюється, його молодий вік та позитивну характеристику з місця проживання, думку потерпілих, дані що характеризують його особу, зокрема, сімейне та матеріальне становище, те що він заочно навчається у вищому навчальному закладі, відшкодував повністю шкоду потерпілому ОСОБА_12 . Крім цього колегія суддів враховує стан здоров`я обвинуваченого, стан здоров`я його матері, а як обставину, що обтяжує покарання визнає те, що злочин вчинено в стані алкогольного сп`яніння і за таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_6 слід призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України у вигляді позбавлення волі строком з додатковим покаранням у вигляді позбавленням права керувати транспортними засобами.

Керуючись ст. ст. 407, 409, 413, 414, 418, 420, 374 КПК України, колегія суддів, -

засудила :
Апеляційні скарги старшого прокурора відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Верховинського районного суду від 20 жовтня 2014 року щодо ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286 КК України в частині призначення покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на три роки шість місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Строк відбування призначеного покарання рахувати з часу затримання 16 липня 2014 року. Запобіжний захід залишити попередньо обраний - тримання під вартою.

В решті вирок суду залишити без змін.

На вирок протягом трьох місяців з дня його проголошення, а обвинуваченим у той самий строк з дня вручення йому копії вироку, може бути подано касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

С У Д Д І :

_______________ __________________ ___________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Згідно з оригіналом
Суддя ОСОБА_2