Справа №
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Луцьк 22
березня 2007 року

Луцький
міськрайонний суд Волинської області

під головуванням
судді Клока О.М.

за участю
секретаря Мартинюк О.Г.

прокурора Решетника О.Л.

потерпілої ОСОБА_1. розглянувши у відкритому судовому
засіданні кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,
народився в м. Рівне, проживає в м. Луцьку по АДРЕСА_1, освіта середня,
громадянин України, неодружений, не працює, в силу ст. 55 ЮС України 1960 року
судимості не має,

у вчиненні
злочину, передбаченого ст. 119 ч. 1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Підсудний ОСОБА_2.
09.01.2007 року близько 17-00 год.,
в квартирі №АДРЕСА_2 у м. Луцьку, під час конфлікту умисно штовхнув ОСОБА_3, внаслідок чого
той упав, ударившись головою об підлогу, отримавши тілесні ушкодження, які
відносяться за ступенем тяжкості до категорії тяжких, від яких 17.01.2007 року
помер.

Допитаний в ході судового слідства підсудний ОСОБА_2. вину у вчиненому злочині визнав повністю та показав, що
дійсно за вищевказаних обставин місця і часу в ході конфлікту з потерпілою
ОСОБА_1. умисно штовхнув ОСОБА_3, який від поштовху впав, при цьому вдарився
потилицею об підлогу.

Зважаючи на повне визнання своєї вини підсудним, його винуватість у
вчиненні інкримінованого діяння доводиться і іншими доказами по справі.

Так, потерпіла ОСОБА_1. суду показала, що дійсно
09.01.2007 року в коридорі квартири її батьків №АДРЕСА_2 у м. Луцьку між нею та
ОСОБА_2. відбувалась сварка з приводу винаймання останнім кімнати. Коли до
коридору увійшов ОСОБА_3, підсудний з силою відштовхнув його, від чого ОСОБА_3
впав і вдарився головою, а саме потилицею об підлогу, і втратив свідомість.
Повідомила, що після цього ОСОБА_3 госпіталізували, а 17.01.2007 року він
помер.

Свідок ОСОБА_4. підтвердила те, що мала місце розмова на підвищених тонах
між потерпілою та підсудним з приводу винаймання нею та ОСОБА_2. кімнати,
показала, що бачила як ОСОБА_3 впав на підлогу. Коли підійшла, то помітила, що
очі у ОСОБА_3 були
закриті, останній хрипів.

Згідно висновку судово-медичної
експертизи у ОСОБА_3
встановлена черпно-мозкова травма. Вказане ушкодження виникло від дії
тупого твердого предмета з основним місцем прикладення сили в лівій
тім'яно-потиличній області. Згідно висновку мало місце падіння з деяким
прискоренням, а отримана ОСОБА_3.
травма перебуває в прямому причинному зв'язку із смертю останнього
(а.с.48-53).

Враховуючи показання підсудного і потерпілої про те, що ОСОБА_2. умисно
штовхнув ОСОБА_3, від
поштовху той впав і вдарився потилицею об підлогу, поряд з висновком експертизи
про механізм та місце спричинення травми, а також про причинно-наслідковий
зв'язок між отриманою травмою і смертю ОСОБА_3, суд приходить до висновку про винуватість ОСОБА_2. у
вчиненні вбивства через необережність і кваліфікує дії підсудного за ст.119 ч.1
КК України.

Разом з тим, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2., умисно штовхаючи ОСОБА_3, не передбачав можливості настання суспільно небезпечних
наслідків свого діяння у вигляді смерті особи, однак повинен був і міг їх
передбачити, тому перекваліфіковує дії підсудного із злочинної самовпевненості,
як пред'явлене обвинувачення, на злочинну недбалість.

Призначаючи покарання суд враховує тяжкість вчиненого
злочину, який відносяться до категорії середньої тяжкості і є необережним,
особу винного та обставини справи, що пом'якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що пом'якшує покарання ОСОБА_2., суд вважає щире каяття
підсудного.

Обставин, що
обтяжують покарання ОСОБА_2, суд не вбачає.

Хоча ОСОБА_2. в силу
ст. 55 КК України 1960 року не має судимості, однак раніше притягувався до
кримінальної відповідальності, що характеризує підсудного з негативної сторони
(а.с.61).

Враховує суд і думку потерпілої про необхідність призначення ОСОБА_2.
покарання у виді позбавлення волі.

Зважаючи на зазначені обставини, а також те, що злочином заподіяні тяжкі
невідворотні наслідки у вигляді смерті ОСОБА_3, суд приходить до висновку про можливість виправлення
підсудного лише в умовах тримання ОСОБА_2. в кримінально-виконавчій установі
відкритого типу без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за ним нагляду
і з обов'язковим залученням до праці.

Оскільки ОСОБА_2. не
судимий і щиро розкаявся у вчиненому суд призначає підсудному мінімальне
покарання у виді обмеження волі, передбачене санкцією ст.119 ч. 1 КК України,
оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для
виправлення ОСОБА_2., попереджатиме вчинення нових злочинів як підсудним, так і
іншими особами.

Суд, у відповідності до ст. 299 КПК України, з'ясувавши правильність розуміння
підсудним та іншими учасниками судового розгляду фактичних обставин справи, не
маючи сумніву у істинності їх позицій, роз'яснивши, що у такому випадку вони
будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини, визнав недоцільним
досліджувати докази щодо розміру цивільного позову потерпілої, які ніким не
оспорюються.

Тому цивільний позов потерпілої ОСОБА_1. підлягає до повного задоволення.

Суд задовольняє в повному об'ємі і цивільний позов прокурора в інтересах
Луцької міської ради і стягує з ОСОБА_2 у відповідності до ст. 1206 ЦК України,

кошти, витрачені закладом охорони здоров'я на
лікування ОСОБА_3, оскільки
дані витрати підтверджені документально (а.с.87).

Суд залишає ОСОБА_2. попередній запобіжний захід тому, що призначив
підсудному покарання менш суворе, ніж позбавлення волі.

На підставі
наведеного, керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

Визнати винним ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 119 ч. 1 КК
України, і призначити покарання у виді 3 (три) років обмеження волі.

Строк відбування покарання рахувати з моменту приведення вироку до
виконання.

Цивільний позов ОСОБА_1. задовольнити. Стягнути з ОСОБА_2
в користь потерпілої ОСОБА_1 2414 (дві тисячі чотириста чотирнадцять) гривень
28 коп. у відшкодування спричинених матеріальних збитків та 100000(сто тисяч)
гривень у відшкодування моральної шкоди, а всього 102414 (сто дві тисячі
чотириста чотирнадцять) грн.

Цивільний
позов прокурора міста Луцька в інтересах Луцької міської ради задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 в користь Луцької міської ради: р/р 0002 місцевий
бюджет міста Луцька, ЗКПО 21741605 МФО 803014 код платежу 24060300,- 1736 (одна
тисяча сімсот тридцять шість) гривень, витрачених закладом охорони здоров'я на
лікування ОСОБА_3

Запобіжний захід ОСОБА_2. до вступу вироку у законну силу залишити
попередній - підписку про невиїзд.

Апеляція на вирок може бути подана до Апеляційного суду Волинської області
протягом п'ятнадцяти діб з моменту його проголошення через Луцький
міськрайонний суд.