Справа № 215/3857/15-к

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 серпня 2015 року Тернівський районний суд м. Кривого Рогу

в складі: головуючого: судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора: - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

потерпілої - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середньо-спеціальну освіту, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуваючого, непрацюючого, одруженого, зареєстрованого та мешкаючог о за адресою: АДРЕСА_1 , -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Досудовим розслідуванням встановлено, що рішенням Тернівського районного суду № 2-3351 від 17.11.2009 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зобов`язаний виплачувати аліменти на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму, до повноліття дитини на користь матері ОСОБА_5 , починаючи стягнення з 28.07.2009 року.

З 01.12.2014 року ОСОБА_4 , діючи з метою невиконання рішення суду про стягнення аліментів на утримання дитини, незважаючи на неодноразові попередження державного виконавця про працевлаштування, необхідності виконання своїх обов`язків і можливості притягнення до кримінальної відповідальності за злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини, аліменти не виплачував і ніякої іншої матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав. В Тернівському районному центрі зайнятості м. Кривого Рогу на обліку по працевлаштуванню не перебував і не перебуває.

Державним виконавцем ОСОБА_4 , неодноразово попереджався про необхідність працевлаштування, виконання своїх обов`язків, а також про притягнення до кримінальної відповідальності за злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини. Однак, ОСОБА_4 , належних висновків не зробив, на попередження державного виконавця не реагував, ніяких заходів, направлених на погашення заборгованості по виплаті аліментів не вживав та продовжував злісно ухилятись від сплати аліментів.

Згідно до п.10 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» зі змінами від 09.03.2011 року розмір щомісячних виплат розраховувався державним виконавцем, виходячи із середнього розміру заробітної плати по даній місцевості. Період злісного ухилення ОСОБА_4 від сплати аліментів складає 6 місяців та 21 день з 01.12.2014 року по 21.06.2015 року. Сума заборгованості за вказаний період складає 7993,67 гривні, що згідно Закону України "Про виконавче провадження" зі змінами від 09.03.2011 року перевищує суму сукупно нарахованих відповідних платежів за 6 місяців, яка за станом на 21.06.2015 року складає 6197,2 гривень.

Ухилення ОСОБА_4 від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини привело до утворення заборгованості по аліментах на адресу матері дитини ОСОБА_5 , яка станом на 21.06.2015 року в загальній сумі склала 32084,19 гривень.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 164 КК України за ознаками злісного ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину за пред`явленим йому обвинувальним актом у повному обсязі, та підтвердив обставини скоєного злочину.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнає свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, кваліфіковане за ч. 1 ст. 164 КК України, погоджуючись з кваліфікацією вчиненого ним діяння, та прокурор не заперечував щодо встановлених обставин, суд, керуючись ч. 3 ст. 349 КПК України, вважає недоцільним дослідження доказів на підтвердження винуватості обвинуваченого за інкримінованим його кримінальним правопорушенням.

Таким чином, суд приходить до висновку що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 скоєне ним, мало місце, і містить склад кримінального правопорушення передбачене ч. 1 ст. 164 КК України, в якому він винен.

З врахуванням зазначеного, за скоєне кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 164 КК України, обвинувачений ОСОБА_4 підлягає покаранню.

При обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд виходить з вимог ст. 65 КК України, обтяжуючих та пом`якшуючих покарання обставин.

Згідно до вимог ст. 66 КК України, обставинами що пом`якшують покарання за скоєне кримінальне правопорушення ОСОБА_4 , є визнання обвинуваченим своєї вини у повному обсязі, його щире каяття.

Враховуючи характери і ступінь суспільної небезпеки скоєного, тяжкість скоєного злочину, згідно до вимог ст. 12 КК України, особу обвинуваченого, його характеризуючи данні, що за місцем мешкання характеризується позитивно, його відношення до скоєного, щире каяття у скоєному, визнання вини, суд приходить до висновку, що достатнім та необхідним для виправлення ОСОБА_4 та попередження нових злочинів з його сторони, є покарання не пов`язане з обмеженням волі.

На підставі вище зазначеного та керуючись вимогами ч. 3 ст. 349, ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати винуватим ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України.

Призначити ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 164 КК України покарання у вигляді обмеження волі строком на один рік.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити його від призначеного покарання з іспитовим строком на один рік.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати засудженого періодично з`являтися для реєстрації та повідомляти органи кримінально-виконавчої служби про зміну місця проживання.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області, протягом 30 днів з дня його проголошення, через Тернівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.

Суддя: