А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І

У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

17.07.2014 м. Ужгород
Прийнято рішення про залік досудового тримання під вартою: зараховано в строк відбування ОСОБА_6 покарання час тримання його під вартою з 29.08.2013.
Вирішено долю речових доказів: автомобіль «Renault-Duster», н.з. НОМЕР_1 повернуто власнику, ОСОБА_10 , розписку від 19.01.2012 та договір купівлі-продажу автомобіля, серія СЧ № 000755, залишено в матеріалах кримінального провадження
З ОСОБА_6 на користь держави стягнуто процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта 281,4 грн.
Уточнений цивільний позов задоволено повністю: з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 стягнуто 87 000 грн. майнової шкоди.
Продовжено дію обраного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 18.07.2014
Згідно вказаного вироку ОСОБА_6 визнаний винуватим в тому, що він 11.01.2012, біля 4 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в гаражному приміщенні, що розташоване по вул. Персикова, б/н, в м. Виноградів Закарпатської області, отримавши можливість керувати транспортним засобом, не маючи ані дійсного, ані уявного права на транспортний засіб, без чіткого і дійсного волевиявлення власника, незаконно заволодів легковим автомобілем «RENAULT-DUSTER», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_10 , на якому поїхав в напрямку с. Теково Виноградівського району, де проїжджаючи по автомобільному мості через р. Тиса, не впорався з керуванням, здійснив зіткнення з металоконструкцією мосту, внаслідок чого вказаний автомобіль отримав значні механічні пошкодження, чим потерпілому ОСОБА_10 спричинено значної матеріальної шкоди на суму 95 267 грн.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 вказує, що вирок є незаконним, у зв`язку з чим підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.
Так, матеріалами кримінального провадження підтверджується та обставина, ОСОБА_6 та ОСОБА_10 добре знайомі, останній особисто передав обвинуваченому ключі від вказаного автомобіля, а також технічний паспорт та сервісну книжку ОСОБА_6 для проведення покрасочних робіт автомобіля. Отже, за вказаних у вироку обставин ОСОБА_6 керував зазначеним автомобілем з документами та з дозволу власника.
10.01.2012 ОСОБА_10 попросив ОСОБА_6 провести покрасочні роботи лівого крила автомобіля, які обвинувачений проводив по вул. Персиковій м. Виноградів. Після завершення покрасочних робіт ОСОБА_6 на вказаному транспортному засобі поїхав в напрямку с. Теково Виноградівського району на АЗС, щоб придбати цигарки, під час чого на мосту через річку Тиса не впорався з керуванням і допустив наїзд на металоконструкцію мосту, внаслідок чого автомобіль зазнав механічних пошкоджень.
ОСОБА_6 дістався пішки до АЗС, де викликав швидку та працівників ДАІ, а ранком 11.01.2012 разом з батьком, ОСОБА_11 , прийшли додому до ОСОБА_10 , повідомивши його про вказану ДТП. На це потерпілий повідомив, що обвинувачений винен йому за автомобіль 12 тисяч доларів США. Через кілька днів ОСОБА_10 отримав боргову розписку від ОСОБА_6 та повідомив, що у разі неповернення грошових коштів обвинувачений буде притягнутий до кримінальної відповідальності.
ДТП сталася 11.01.2012, а заяву про незаконне заволодіння транспортним засобом ОСОБА_10 подав 20.01.2014, тобто на 10 день після вказаної події.
З цих підстав, посилаючись також на те, що ОСОБА_6 не є суб`єктом злочину, передбаченого ст.289 КК України, захисник просить скасувати постановлений щодо його підзахисного вирок, а ОСОБА_6 виправдати (закрити кримінальне провадження відповідно до ст.417 КПК та на підставі ст.284 КПК), звільнивши обвинуваченого з-під варти в залі суду.
В апеляційній скарзі прокурор вказує, що вирок є незаконним та необґрунтованим, у зв`язку із чим підлягає скасуванню через невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок м`якості.
Зазначає, що судом в порушення вимог ст.65 КК України не враховано тяжкості вчиненого злочину та особу обвинуваченого, а тому просить апеляційний суд скасувати вирок та ухвалити свій вирок, яким призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 6 років без конфіскації майна.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого, який в апеляційному суді не підтримав апеляцію свого захисника, однак просив застосувати у відношенні до нього правила ст.75 КК України, оскільки усвідомив наслідки своїх дій, щиро розкаявся у вчиненому та обіцяв в найкоротший строк відшкодувати залишок матеріальної шкоди потерпілому, захисника, яка надала розписку потерпілого ОСОБА_12 про часткове відшкодування останньому спричиненої злочином майнової шкоди 3 000 доларів США, еквівалентних згідно курсу НБУ станом на 27.05.2014 35 250 грн., промову прокурора, яка не підтримала апеляцію сторони обвинувачення про м`якість призначеного покарання, однак заперечила проти апеляції сторони захисту та просила вирок суду залишити без змін, а апеляцію без задоволення, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи сторін, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, апеляційний суд визнає, що в задоволенні апеляційної скарги прокурора слід відмовити, а апеляційна скарга сторони захисту підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Як встановлено матеріалами кримінального провадження, досудове розслідування і судовий розгляд по ньому проведені з дотриманням вимог розділів ІІІ, ІV КПК України. Викладені у вироку висновки про винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України за вказаних у вироку суду обставинах, ґрунтуються на зібраних доказах, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.
Дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч.2 ст.289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, яке завдало значної матеріальної шкоди.
Доводи апеляції захисника про те, що ОСОБА_6 не є суб`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України не ґрунтуються на матеріалах справи, оскільки за вказаних обставин ОСОБА_6 , не маючи права на здійснення вказаної вище поїздки автомобілем потерпілого, без жодного дійсного волевиявлення на те власника транспортного засобу, виїхав в невідомому для ОСОБА_12 напрямку, де допустив ДТП та пошкодження автомобіля.
Так, згідно примітки до ст.289 КК України під незаконним заволодінням транспортним засобом у цій статті слід розуміти вчинене умисно, з будь-якою метою протиправне вилучення будь-яким способом транспортного засобу у власника чи користувача всупереч їх волі.
Отже, в даному випадку заволодіння чужим транспортом означає протиправне його вилучення з чужого володіння і встановлення тим самим тимчасового розпорядження ним для задоволення власних потреб, що виникли у винного.
ОСОБА_6 не мав правомочностей від власника щодо поїздки на вказаному транспортному засобі в зазначену вище місцевість (не отримав ні письмової, ні усної згоди власника на використання належного останньому автомобіля в зазначених у апеляції захисника цілях), а отже є суб`єктом передбаченого ч.2 ст.289 КК України злочину.
Доводи апеляції прокурора стосовно м`якості призначеного ОСОБА_6 покарання та щодо порушення судом при ухваленні вироку вимог ст.65 КК України також не ґрунтуються на матеріалах справи, а тому справедливо не були підтримані іншим прокурором в суді апеляційної інстанції.
Так, статтею 65 КК України передбачено, що суд повинен призначити покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Призначаючи покарання з обранням його виду і міри, суд першої інстанції виконав вимоги ст.65 КК України, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, особи винного, однак помилково визнав за обставину, що обтяжує покарання вчинення зазначеного вище злочину в стані алкогольного сп`яніння: в матеріалах справи не міститься жодного доказу на підтвердження цього висновку суду, а з показань самого обвинуваченого вбачається, що він, перебуваючи після зазначеної ДТП в шоковому стані, вжив на території АЗС 100 грам горілки, але вже після того, як сталася вказана подія. Ці його показання не спростовані, а будь-яких інших доказів, які б доводили зворотнє (висновок судової токсикологічної експертизи, медична довідка тощо) матеріали кримінального проваження не містять.
Відповідно до ч.2 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого
Враховуючи відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого та наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 та істотно знижують ступінь його вини: молодий вік, вперше вчинив злочин, щиро розкаявся під час апеляційного розгляду, шкода частково відшкодована та намір в подальшому в найкоротший строк відшкодувати її залишок потерпілому, обставини та мету заволодіння транспортом, а також виключно позитивні характеристики з місця проживання та роботи обвинуваченого, колегія суддів визнає, що в даному випадку є всі підстави для задоволення заявленого ОСОБА_6 в апеляційному суді прохання та застосування у відношенні до нього правил ст.ст. 75,76 КК України з наданням йому можливості виправитися в умовах випробування.
З цих підстав вирок суду підлягає зміні.
Керуючись ст.ст. 404,407, 408 ч.1 п.4, 418,419 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_11 задовольнити частково.
Вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 20.05.2014 щодо ОСОБА_6 змінити.

На підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнити засудженого ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком в 1 рік, якщо він протягом цього строку не вчинить нового злочину та виконає обов`язок повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання і роботи.

ОСОБА_6 негайно звільнити з-під варти в залі суду.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Судді: