Справа № 461/4890/15-к
Провадження № 1-кс/461/2832/15
УХВАЛА
29.04.2015 року слідчий суддя Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши клопотання старшого слідчого в ОВС 2-го відділення СВ Управління СБ України у Львівській області ОСОБА_4 про продовження строку тримання під вартою до 4-ох місяців підозрюваному

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м.Дзержинськ Донецької області, громадянину України, непрацюючому, раніше не судимому, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 ,

в с т а н о в и в :

Слідчим відділом УСБ України у Львівській області проводиться досудове розслідування, у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000061 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України.

По даному кримінальному провадженню підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням в слідчому ізоляторі УДПтСУ у Львівській області.

Старший слідчий в ОВС 2-го відділення СВ Управління СБ України у Львівській області ОСОБА_4 , за погодженням прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ, ДМС та ДПСУ управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні прокуратури Львівської області, звернувся в суд з клопотанням про продовження ОСОБА_5 строку тримання під вартою до чотирьох місяців, мотивуючи це тим, що запобіжний захід у виді тримання під вартою підозрюваному не може бути замінено, останній підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, продовжувати злочинну діяльність, незаконно впливати на співучасників вчиненого злочину та перешкоджати розслідуванню кримінального провадження іншим чином, що свідчить про те, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належної поведінки підозрюваного. Крім того, покликається на ч.5 ст.176 КПК України, у відповідності до якої запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не можуть бути застосовані до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.109 114-1, 258 258-5, 260, 261 КК України.

У відповідності до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно вимог ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Вирішуючи питання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. Крім цього, положення ст.5 Конвенції передбачають, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання. Разом з тим, суд вважає за необхідне відзначити, що достатніх гарантій з цього приводу суду не надано та не здобуто таких гарантій в ході розгляду справи.

Відповідно до ч.5 ст.176 КПК України, запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не можуть бути застосовані до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.109 114-1, 258 258-5, 260, 261 КК України.

Заслухавши думку прокурора та слідчого про доцільність продовження строку тримання під вартою до 4-ох місяців, думку підозрюваного та його захисника, які клопотання віднесли на розсуд суду, враховуючи те, що строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 закінчується, а по справі необхідно вчинити усі дії для закінчення досудового розслідування, строк якого продовжено до 17.07.2015 року, суд вважає, що запобіжний захід у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 не може бути замінено, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, продовжують існувати достатні підстави, вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, продовжувати злочинну діяльність, незаконно впливати на співучасників вчиненого злочину та перешкоджати розслідуванню кримінального провадження іншим чином, а також враховуючи положення ч.5 ст.176 КПК України, які мають імперативний характер, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню та підозрюваному ОСОБА_5 слід продовжити термін тримання під вартою до 4 місяців, тобто в межах строку досудового розслідування.

Керуючись ст.ст.197, 199 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :

клопотання задоволити.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , термін тримання під вартою до 17.07.2015 року включно.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на старшого слідчого в ОВС 2-го відділення СВ Управління СБ України у Львівській області ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Львівської області на протязі п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1