АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/553/15 Справа № 215/313/15-к Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2015 року
08 травня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді - доповідача ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 квітня 2015 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_7 , ОСОБА_6 на постанову від 26 грудня 2014 року слідчого СВ Тернівського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_8 про закриття кримінального провадження № 002923 від 15 грудня 2014 року за ст. 146 ч. 2 КК України у відношенні ОСОБА_9

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_10 та апелянтів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 просять скасувати ухвалу слідчого судді від 22 квітня 2015 року про відмову у задоволенні їх скарги на постанову слідчого від 26 грудня 2014 року про закриття кримінального провадження № 002923 за ст. 146 ч. 2 КК України у відношенні ОСОБА_9 та постановити нову ухвалу, якою задовольнити їхню скаргу. В обґрунтування своїх доводів посилаються на те, що слідчий суддя при постановленні ухвали невірно застосував закон України про кримінальну відповідальність, що полягає у тому, що слідчий суддя зробив суперечливі висновки, оскільки зазначивши про те, що в діях ОСОБА_9 немає складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 146 ч. 2 КК України, так як відсутні обставини, що свідчать про наявність в його діях ознак незаконного позбавлення волі неповнолітніх, одночасно зазначив і про те, що ОСОБА_9 керувався власними думками, припускаючи, що малолітні діти ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 вчинили крадіжку майна та його пошкодження, а також виходив із власних міркувань, що це сталося в проміжок часу з 7. 00 години 30 жовтня до 16. 00 години 01 листопада 2014 року, але при цьому не звернув уваги на той факт, що жодних речей, які начебто були викрадені при дітях не було, про що дали показання і свідки очевидці. Виходячи з зазначеного посилаються на те, що слідчий суддя при прийнятті рішення керувався одними показаннями ОСОБА_9 і не брав до уваги інших фактів, та на те, що висновки слідчого судді про те, що ОСОБА_9 безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення затримав малолітніх дітей не підтверджуються матеріалами кримінального провадження і не відповідають вимогам ст. 207 ч. 2 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 квітня 2015 року у задоволенні скарги ОСОБА_7 , ОСОБА_6 на постанову від 26 грудня 2014 року слідчого СВ Тернівського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_8 про закриття кримінального провадження № 002923 від 15 грудня 2014 року за ст. 146 ч. 2 КК України у відношенні ОСОБА_9 відмовлено.

Своє рішення про відмову у задоволенні скарги про скасування постанови слідчого від 26 грудня 2014 року про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_9 слідчий суддя мотивував тим, що постанова про закриття кримінального провадження э обґрунтованою та законною, оскільки із вивчених матеріалів кримінального провадження не вбачається в діях ОСОБА_9 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 146 ч. 2 КК України, так як відсутні обставини, що свідчать про наявність в його діях ознак незаконного позбавлення волі, тобто тих ознак, які в першу чергу дають право кваліфікувати дії особи за ст. 146 КК України, так як за ст. 146 КК України карається лише незаконне позбавлення волі, тому відповідальність виключається, якщо особу було позбавлено волі внаслідок правомірного затримання особи, що вчинила злочин (кримінальне правопорушення), а також тим, що висновок слідчого у постанові про закриття кримінального провадження відповідає встановленим слідчим обставинам на підставі досліджених доказів, так як саме з мотиву затримання осіб, які на думку ОСОБА_9 вчинили крадіжку майна та його пошкодження, він діяв, а також, враховано, що ОСОБА_9 виходив із того, що це сталося в проміжок часу з 7.00 годин 30 жовтня до 16.00 годин 01 листопада 2014 року, тобто затримання проводилося фактично безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення, так як факт крадіжки та пошкодження майна він виявив близько 16.00 години 01 листопада 2014 року.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апелянтів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просили скасувати як необґрунтовану ухвалу слідчого судді та задовольнити їх скаргу про скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_9 , думку прокурора ОСОБА_10 , який заперечував проти апеляційної скарги ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , вважав законною та обґрунтованою постанову слідчого про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_9 за відсутністю в його діях складу злочину та просив залишити без зміни ухвалу слідчого судді про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , перевіривши надані матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Висновки слідчого судді про те, що постанова слідчого від 26 грудня 2014 року про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_9 є законною та обґрунтованою, та про те, що слідчим в повному обсязі досліджені обставини події є необґрунтованими та не відповідають фактичним обставинам справи.

Як убачається з ухвали, слідчий суддя, визнаючи постанову слідчого законною та обґрунтованою допустив у своїй ухвалі суперечливі висновки та не спростував доводів скаржників про неналежну перевірку факту затримання ОСОБА_9 малолітніх дітей та утримування їх певний час в гаражі.

І слідчий, і слідчий суддя, при прийнятті рішення по кримінальному провадженню, не врахували того положення, що ОСОБА_9 були затримані та утримувались певний час в гаражі малолітні діти: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які не є суб`єктами злочину та на них не поширюється положення глави 18 КПК України запобіжні заходи, затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду. Затримання особи без ухвали слідчого судді, суду, на положення яких посилається і слідчий, і слідчий суддя у своїх рішеннях.

Крім зазначеного, слідчий суддя, так само як і слідчий, не взяв до уваги і того факту, що ОСОБА_9 спочатку затримав двох неповнолітніх дітей, а потім ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які розшукували своїх друзів і були затримані пізніше, коли наблизилися до гаражів, що спростовує висновки слідчого судді про те, що затримання проводилося фактично безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення.

Не було дано належної оцінки слідчим суддею і слідчим і тим обставинам, що при неповнолітніх дітях, яких ОСОБА_9 запідозрив у вчиненні крадіжки майна та його пошкодження не було будь якого викраденого майна.

В поясненнях ОСОБА_9 , приведених у постанові слідчого про закриття кримінального провадження, зазначено, що близько 16 години він виявив пошкодження як у автомобілі своїх батьків, так і у автомобілі дружини і побачив 4 дітей віком 8 10 років, яких запідозрив у крадіжці та пошкодженні майна, двох з яких схопив за одяг та привід до свого гаражу, після чого зателефонував до міліції та повідомив про крадіжку.

Зазначені пояснення ОСОБА_9 суперечать навіть наявній у кримінальному провадженні заяві ОСОБА_15 від 02 листопада 2014 року, в якій вона повідомляє про те, що 31 жовтня 2014 року виявила в автомобілі дітей та побачила що в автомобілі побиті вікна, фари та сумку з викраденими запчастинами, про що наступного дня повідомила сина ОСОБА_9 і коли син пішов подивитися на автомобіль, побачив тих же дітей, яких піймав і викликав міліцію, а також висновкам слідчого про те, що ОСОБА_9 затримав 4 неповнолітніх.

Не дивлячись на наявні істотні суперечності в даті та обставинах виявлення пошкодження автомобіля та крадіжки запчастин, слідчий суддя суперечності не усунув, а послався на показання ОСОБА_9 , як на встановлений органом досудового розслідування факт.

Крім того, слідчий суддя, відмовляючи у задоволення скарги ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , в якій були посилання на однобічність та неповноту досудового розслідування, не звернув уваги на те, що в самих матеріалах кримінального провадження взагалі відсутні будь які дані про те, о котрій годині ОСОБА_9 викликав робітників міліції і з яким повідомленням звертався до міліції, що позбавляє апеляційну інстанцію можливості перевірити як доводи апелянтів, так і встановити обґрунтованість висновків слідчого про те, що ОСОБА_9 негайно після затримання дітей повідомив про це, як і передбачено чинним законодавством, органи міліції.

З зазначеного вбачається, що слідчий не виконав вимог ст. 9 ч. 2 КПК України, яка зобов`язує прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Принцип законності є складовою частиною принципу верховенства права.

За таких обставин висновок слідчого судді про те, що досудове розслідування проведено у відповідності до положень чинного кримінального процесуального закону та в повному обсязі, а постанова слідчого про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_9 за відсутністю в діях ОСОБА_9 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 146 ч. 2 КК України є обґрунтованою та законною - не відповідає фактичним обставинам, тому ухвала слідчого судді - підлягає скасуванню.

Оскільки і досудове розслідування по даному кримінальному провадженні проведено неповно та однобічно, а висновки слідчого, викладені у постанові про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_9 зроблені на неповно і однобічно проведеному досудовому розслідуванні, що привело до прийняття слідчим немотивованого та суперечливого рішення, скасуванню, у відповідності о положень ст. 409 ч. 1 КПК України підлягає і постанова слідчого про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_9 , а матеріали кримінального провадження - направленню прокурору для здійснення досудового розслідування, в ході якого необхідно належним чином перевірити доводи скаржників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , з`ясувати час затримання малолітніх дітей, тривалість перебування кожного в гаражі ОСОБА_9 , час повідомлення ОСОБА_9 міліцію і зміст такого повідомлення, а також інші обставини, які мають значення для встановлення наявності чи відсутності в діях ОСОБА_9 складу злочину та прийняти мотивоване рішення за результатами досудового розслідування у відповідності до вимог кримінального процесуального закону.

Керуючись ст. ст. 309, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 та ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 квітня 2015 року за їх скаргою скасувати.

Постановити нову ухвалу Апеляційним судом Дніпропетровської області, якою скасувати постанову слідчого СВ Тернівського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_8 від 26 грудня 2014 року про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 002923 від 15 грудня 2014 року за відсутністю в діях ОСОБА_9 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 146 ч. 2 КК України, матеріали кримінального провадження направити прокурору Тернівського району м. Кривого Рогу Дніпропетровської області для здійснення досудового розслідування.

Ухвала набирає чинності з дня проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: