Справа № 1-334/11
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2011 року Кіровський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого судді Поступайла В.В.,

при секретарі Чорнобривець О.Є.,

з участю прокурора Бардиш О.В.,

неповнолітнього потерпілого ОСОБА_1,

законного представника потерпілого ОСОБА_2,

підсудних ОСОБА_3Ю, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, раніше не судимого,

- у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_7, не одруженого, не працюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8, раніше не судимого,

- у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Підсудні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 скоїли відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоровя потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб, за таких обставин.

10 березня 2011 року близько 15 год. 30 хв. ОСОБА_3 та ОСОБА_4, перебуваючи у стані алкогольного спяніння, знаходячись на спортивному майданчику «Міського центру фізичного здоровя населення», який розташований поряд з буд. №13 по вулиці Кременчуцькій у м. Кіровограді, після спільної гри мячем з неповнолітнім ОСОБА_1, вирішили відкрито викрасти мобільний телефон останнього. Реалізовуючи спільний злочинний намір, ОСОБА_3 з метою зателефонувати взяв у ОСОБА_1 його мобільний телефон «Нокіа 2730»вартістю 654 грн. 23 коп. з картою памяті на 1 Гб, що придбана в комплекті з мобільним телефоном, та при цьому безпідставно звинуватив ОСОБА_1 у причетності до зникнення свого мобільного телефону. У подальшому ОСОБА_3 поклав мобільний телефон ОСОБА_1 до кишені своєї куртки та маючи значну фізичну перевагу над останнім, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_4, разом з останнім наказав потерпілому слідувати за ними. ОСОБА_1, сприймаючи виниклу обстановку як загрозу можливого застосування до нього насилля, так як ОСОБА_3 та ОСОБА_4 діяли спільно та мали значну фізичну перевагу над ним, виконав їх вимогу. Пройшовши з ОСОБА_1 до вулиці Терешкової в м.Кіровограді, ОСОБА_3 з ОСОБА_4 віддали потерпілому його сім-карту, пояснивши, що мобільний телефон не повернуть та наказали йти додому, погрозивши також застосуванням фізичної сили у разі не виконання їх вимог. Побоюючись можливого застосування фізичної сили ОСОБА_1 перестав йти за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 і пішов додому. У подальшому ОСОБА_3Ю та ОСОБА_4 з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинили неповнолітньому потерпілому ОСОБА_1 майнову шкоду на суму 654 грн. 23 коп.

Допитаний у судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, визнав повністю та показав суду, що 10.03.2011 року після спільно розпиття пива разом з ОСОБА_4 близько 15-16 години на спортивному майданчику поряд з буд. №13 по вулиці Кременчуцькій у м.Кіровограді з метою зателефонувати взяв у ОСОБА_1 мобільний телефон «Нокіа 2730»з картою памяті на 1 Гб та звинуватив потерпілого у причетності до зникнення свого мобільного телефону. У подальшому після того, як йому інші особи повернули телефон, мобільний телефон потерпілого вирішив залишити собі та спільно із ОСОБА_5 пішов в сторону вулиці Терешкової, а за ними пішов потерпілий, який неодноразово просив повернути мобільний телефон. По дорозі ОСОБА_4 запропонував обміняти його мобільний телефон і телефон потерпілого, однак вони вирішили залишити його собі. Підійшовши до вулиці Терешкової він в присутності ОСОБА_4 повернув потерпілому сім-картку з мобільного телефону останнього, та пригрозив застосування фізичної сили, наказавши останньому йти додому. У подальшому вони з ОСОБА_4 пішли до знайомої ОСОБА_6, на паспорт якої у ломбарді «Скарбниця»по вул. К.Маркса у м. Кіровограді заклали мобільний телефон потерпілого за гроші в сумі близько 280 грн., які одразу спільно витратили разом в кафе «Імперія». Повністю визнає вартість викраденого майна та всі інші обставини вчинення злочину стосовно потерпілого, вказані у його обвинуваченні, у тому числі вчинення злочину спільно із ОСОБА_4, просить вибачення у потерпілого.

Допитаний у судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, визнав повністю та показав суду, що 10.03.2011 року після вживання пива із ОСОБА_3 разом із останнім перебував на спортивному майданчику поряд з буд. №13 по вулиці Кременчуцькій у м.Кіровограді, де ОСОБА_3 з метою зателефонувати взяв у ОСОБА_1 мобільний телефон «Нокіа 2730»з картою памяті на 1 Гб та звинуватив потерпілого у причетності до зникнення свого мобільного телефону. У подальшому, після того як ОСОБА_3 повернули телефон інші особи, мобільний телефон потерпілого ОСОБА_3 залишив собі та він спільно із останнім пішов в сторону вулиці Терешкової, а за ними пішов потерпілий, який неодноразово просив повернути мобільний телефон. По дорозі він запропонував ОСОБА_3 обміняти його мобільний телефон на телефон потерпілого, однак вони вирішили залишити його собі. Підійшовши до вулиці Терешкової ОСОБА_3 в його присутності повернув потерпілому сім-картку з мобільного телефону останнього, та пригрозив застосуванням фізичної сили, наказавши останньому йти додому. У подальшому він з ОСОБА_3 пішли до знайомої ОСОБА_6, на паспорт якої у ломбарді «Скарбниця»по вул. К.Маркса у м.Кіровограді заклали мобільний телефон потерпілого, а гроші разом витратили в кафе «Імперія». Повністю визнає вартість викраденого майна та всі інші обставини вчинення злочину стосовно потерпілого, вказані у його обвинуваченні, у тому числі вчинення злочину спільно із ОСОБА_3, після того як останній отримав телефон від потерпілого, просить вибачення у потерпілого.

Підсудним ОСОБА_3, ОСОБА_4 та іншим учасникам процесу розяснені та зрозумілі суть обвинувачення та обставини справи. Як пояснили ОСОБА_3 та ОСОБА_4, під час досудового слідства та в суді вони давали покази правдиво та добровільно, оскільки повністю визнають вину у вчиненні злочину, щиро каються. Потерпілий ОСОБА_1 та законний представник неповнолітнього ОСОБА_2 згодні із фактичними обставинами справи, зазначеними в обвинуваченні підсудних. У звязку з цим після розяснення всім учасникам процесу наслідків, передбачених ч.3 ст.299 КПК України, та за їх згодою при дослідженні доказів у справі суд обмежився допитом підсудних ОСОБА_3Ю і ОСОБА_4, так як немає жодного сумніву в добросовісності та істинності їх позиції.

Таким чином, обвинувачення, предявлене підсудним визнається судом доведеним, воно ніким не оспорюється.

У звязку з цим суд, розглядаючи справу в межах предявленого обвинувачення, кваліфікує дії ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоровя потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

При призначенні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 покарання суд згідно із вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особи винних, обставини справи, що помякшують та обтяжують покарання, характер та ступінь участі кожного з підсудних у вчиненні злочину.

Так, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вчинили умисний корисливий злочин, віднесений до категорії тяжких, добровільно відшкодували потерпілому шкоду, заподіяну злочином, та цивільний позов останнім не заявлено.

Як особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за місцем проживання характеризуються позитивно, не одружені, осудні, на обліках в лікарнях не перебувають, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалися.

Обставинами, які помякшують покарання ОСОБА_3 та ОСОБА_4, суд визнає їх щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставиною, яка обтяжує покарання кожного з підсудних, суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного спяніння.

Із врахуванням всіх обставин справи та осіб ОСОБА_3 та ОСОБА_4 суд вважає за необхідне призначити кожному з них покарання у межах санкції ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі. Однак враховуючи те, що підсудні раніше не притягувалися до кримінальної відповідальності, щиро розкаялися у вчиненому, потерпілий та його законний представник не мають майнових претензій до підсудних та просять їх не позбавляти волі, суд приходить до висновку про можливість їх виправлення без відбування покарання і вважає за можливе, застосувавши ст.75 КК України, звільнити підсудних від відбування покарання з випробуванням з встановленням протягом іспитового строку обовязків, передбачених ст.76 КК України.

Судові витрати по кримінальній справі відповідно до ст.93 КПК України за проведення судово-товарознавчої експертизи у розмірі 225 грн. 12 коп. (а.с.44) необхідно стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь держави.

Відповідно до ст.81 КПК України речові докази:

- мобільний телефон «Нокіа 2730»з коробкою та інструкцією до нього, передані на зберігання потерпілому ОСОБА_1, - підлягають залишенню йому як власнику;

- два товарні чеки за мобільний телефон «Нокіа 2730»- слід зберігати у матеріалах кримінальної справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.321-324 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 визнати винними у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та призначити кожному покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити засуджених від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши засудженому ОСОБА_3 іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки, а засудженому ОСОБА_4 іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Згідно зі ст.76 КК України протягом іспитового строку покласти на засуджених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обовязки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, періодично зявлятися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання.

Міру запобіжного заходу засудженим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити підписку про невиїзд.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь держави за проведення судово-товарознавчої експертизи по 112 грн. 56 коп. з кожного.

Речові докази:

- мобільний телефон «Нокіа 2730»залишити потерпілому ОСОБА_1;

- два товарні чеки зберігати у матеріалах кримінальної справи.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 15 діб з моменту його проголошення через Кіровський районний суд м. Кіровограда.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда

ОСОБА_7