Справа № 524/3668/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 травня 2015 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області

в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 ,

у присутності обвинуваченого ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщені Автозаводського районного суду

міста Кременчука кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчука Полтавської області, громадянина України, маючого середню освіту, навчається в КНУ ім. Остроградського, за спеціальністю «Організація перевезень і управління на автомобільному транспорті», 3 курс, не одружений, місце реєстрації: АДРЕСА_1 місце проживання: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.289 КК України,
ВСТАНОВИВ :
Згідно з обвинувальним актом органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що він 16.02.2015 року близько 03:15 години, перебуваючи за адресою: вул. Ватутіна, 21 у місті Кременчуці, маючи злочинний умисел на здійснення незаконного заволодіння транспортним засобом марки ВАЗ 2101 червоного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , який був в робочому стані, що належить потерпілому ОСОБА_6 , шляхом пошкодження замикаючого пристрою вказаного автомобіля проник у салон, після чого перекотив вказаний автомобіль з місця його знаходження за адресою вул. Ватутіна 21, міста Кременчука до свого домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 . В подальшому реалізував окремі частини вказаного автомобіля за матеріальну винагороду.

Вказаними діями обвинувачений завдав потерпілому ОСОБА_6 матеріального збитку, згідно висновку експерта НДЕКЦ УМВС України в Полтавській області №45 від 31.03.2015, на суму 15919,11 гривень.

Умисні дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.1 ст. 289 КК України за ознаками незаконного заволодіння транспортним засобом.

Потерпілим від злочину є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 надійшов до суду разом із угодою про примирення, у зв`язку з чим відповідно до ч. 2 ст. 474 КПК України розгляд угоди проведений судом під час підготовчого судового засідання.

Угоду про примирення укладено 15 квітня 2015 року між потерпілим у кримінальному провадженні ОСОБА_6 з одного боку та ОСОБА_7 з другого боку, згідно умов якої обвинувачений ОСОБА_7 визнав свою вину у інкримінованому йому діянні, щиро розкаявся, вибачився перед потерпілим, відшкодував у повному обсязі шкоду, завдану потерпілому. Сторони погодилися на призначення обвинуваченому покарання за ч.1 ст. 289 КК України у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений вину у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, визнав повністю.

Судом з`ясовано обставини, які дають змогу впевнитися в тому, що обвинувачений усвідомлює свої права, наслідки укладення і затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде до нього застосовано. Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.

Відповідно до ч. 7 ст. 474 КПК України судом перевірено відповідність вказаної угоди про примирення вимогам кримінального процесуального закону та закону про кримінальну відповідальність, та встановлено, що домовленості сторін угоди при узгодженні покарання не виходять за межі загальних засад призначення покарання, встановлених законом України про кримінальну відповідальність, з урахуванням положень статей 53, 65 КК України, при укладенні угоди враховано вимоги ст. 469 КПК України, її зміст відповідає вимогам ст. 471 КПК України.

Судом враховано, що об`єктом злочинів проти безпеки руху та експлуатації транспорту, передбачених розділом ХІ Кримінального кодексу України, є суспільні відносини, які покликані забезпечувати безпеку руху та експлуатацію різних видів транспорту. Однак, системний аналіз складів злочинів, передбачених розділом ХІ Кримінального кодексу України, з огляду на диспозицію ч. 1 ст. 289 КК України та із врахуванням предмету цього злочину, суспільних відносин, на які він посягає, дозволяє зробити висновок, що основним об`єктом посягання в даному випадку, на відміну від інших злочинів, передбачених зазначеним розділом Кримінального кодексу України, є саме право власності на транспортний засіб. За таких обставин, суд вважає, що потерпілий від злочину (власник транспортного засобу) та обвинувачений не позбавлені права укласти угоду про примирення, і умови вказаної угоди не суперечать інтересам суспільства.

Таким чином, підстав для відмови у затвердженні угоди, передбачених п.п. 1-6 ч. 7 ст. 474 КПК України, судом не встановлено.

За таких обставин суд вважає за можливе затвердити вказану угоду про примирення.

Процесуальні витрати у кримінальному провадження відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст.373,374, 473-475 КПК України ,суд,

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про примирення, укладену 15 квітня 2015 року між потерпілим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Визнати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, та призначити йому покарання у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь НДЕКЦ при УМВС України в Полтавській області витрати на проведення авто-товарознавчої експертизи №45 від 31.03.2015 у розмірі 368 гривень 28 коп.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення через Автозаводський районний суд м. Кременчука:

- обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 КПК України;

- прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Головуючий: ОСОБА_1