Апеляційний суд Полтавської області
Справа № 11-662007 року Головуючий у 1 -й інстанції Панченко О.О.
Категорія ст. 121 ч.1 КК України Доповідач: Кисіль A.M.
УХВАЛА

Іменем України

2007 року
січня місяця 26 дня
Колегія суддів Судової палати з криміналь­них справ Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

головуючого - судді: Ландаря
О.В. суддів: Кисіля А.М.,Голубенко Н.В. з участю прокурора: Дупака М.Г. адвокатів:
ОСОБА_1, ОСОБА_2 потерпілого: ОСОБА_3 засудженої:
ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальну спра­ву за
апеляційним поданням помічника прокурора Новосанжарського району Полтавської
області, адвоката ОСОБА_2 у
інтересах засудже-ної ОСОБА_4 та адвоката ОСОБА_5 у інтересах потерпілого
ОСОБА_3 на вирок Новосан­жарського районного суду Полтавської області від 10 листопада 2006 року. Цим
вироком засуджено

ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року
народження, уродженку с Марківка
Кобеляцького району Полтавської області, гр-ку
України , з серед-ньою спеціальною освітою, одруженої, на утриманні
має двох дітей, приватного підприємця, проживаючої в АДРЕСА_1, не судимої,-

за ч.1 ст. 121 КК України до 5/п'яти/років
позбавлення волі.

На підставі ст. 75,
76 КК України її звільнено від відбування покарання з випробуванням на
іспитовий строк 2 /два / роки .

Зобов'язано ОСОБА_4, публічно вибачитися перед потерпілим
ОСОБА_3, періодично з'являтися для
реєстрації в органи кримінально - вико­навчої системи, повідомляти їх про зміну місця проживання і роботи.

Стягнуто із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 12064 грн. за
спричинення матеріальної шкоди і 30 000
грн. моральної шкоди. В іншій час­тині
позов у частині відшкодування матеріальної шкоди залишено без розгляду, а моральної
відмовлено.

Також стягнуто із засудженої ОСОБА_4. на користь ОСОБА_3 2000 грн. у рахунок відшкодування витрат
на послуги адво­ката а всього стягнуто 44064 три.

Згідно вироку суду ОСОБА_4 визнана
винною у тому, що умисно завдала тяжке тілесне ушкодження потерпілому
ОСОБА_3 за наступних обставин.

У ніч на 2
січня 2006 року
ОСОБА_3 у компанії своїх знайомих відпочивав у кафе, що розташоване по
АДРЕСА_2, яке належить ОСОБА_4.

Під час закриття кафе ОСОБА_6 винесла бокал з пивом на
вулицю, помітивши це, ОСОБА_4 також вийшла за нею і зробила їй з цього приводу
зауваження про необхідність повернення бокалу.

З цієї причини між ОСОБА_3 і ОСОБА_4 виникла сварка, під час якої ОСОБА_4
невстановлені особи, що були разом із потерпілим ОСОБА_3 стали наносити удари у ділянку кінцівок ногами та руками, тягнули за
волос­ся на голові, після чого
ОСОБА_3 продовжуючи фізичне насильство щодо за­судженої вихвативши із її рук бокал і розбив його, та із силою
відштовхнув ОСОБА_4 руками, внаслідок чого вона головою забилася об
стіну приміщення ка­фе, за висновком судово-медичної експертизи їй було
спричинено середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді забою м'яких тканин
голови, кровови­ливів у ділянці шиї, кінцівок, що ускладнилося черепно-мозковою
травмою, забоєм головного мозку. У відповідь на такі дії групи осіб та ОСОБА_3,
ОСОБА_4 кухонним ножем, який був у неї в руках умисно нанесла один удар
останньому у ділянку паху, а потім у подальшому прорізала цим: же но­жем ще і скат на його автомобілі «Фольксваген», що стояв поруч.

Згідно висновку судово-медичної експертизи потерпілому ОСОБА_3 було
заподіяно тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент за­подіяння у виді рани в лівій паховій ділянці з
ушкодженням здухвинної артерії, наявністю гематоми в зачеревній ділянці
зліва, з розвитком гемологічного шоку.

На вирок суду подано апеляційне подання прокурора, що приймав участь у
розгляді справи, який просить змінити вирок суду у частині стяг­нення
матеріальної та моральної шкоди із засудженої з причини недотри­мання вимог
ст.28 КПК України у іншій частині просить залишити вирок суду без змін.

Адвокат ОСОБА_5 у інтересах потерпілого ОСОБА_3 у своїй
апеляції вказує, що при визначенні покарання суд не врахував всіх наслід­ків
вчиненого, невідшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди, а тому
безпідставно відмовив у повному задоволенні відшкодування мора­льної шкоди і за
надані юридичні послуги, призначене покарання не відпо­відає тяжкості злочину
внаслідок його м'якості. Просить скасувати вирок та постановити новий, яким
засудити ОСОБА_4 8 років
позбавлення волі і стягнути із неї 350
000 моральної шкоди на 5000
грн. за надану юри­дичну допомогу.

Адвокат ОСОБА_2
у інтересах засудженої також не погодилася із ви­роком суду і вважає, що
суд невірно кваліфікував дії ОСОБА_4, остан­ня також під час сварки отримала
середньої тяжкості тілесні ушкодження, і у момент спричинення тяжких тілесних
ушкоджень знаходилася у стані простого афекту і захищалася від нападу групи
осіб, а тому перевищила межі необхідної оборони. Не вірно вирішено і цивільний
позов у частині відшкодування 795
грн., так як ОСОБА_3 не є власником автомобіля. Компенсація за лікування є
також невірною, тому що її підзахисна частко­во відшкодувала. Відшкодування
моральної шкоди вирішено не вірно. Було порушено вимоги ст.28 КПК України.
Просить вирок суду змінити і пере­кваліфікувати дії засудженої на ст.124 КК
України і признати відповідне покарання
без позбавлення волі. Цивільний позов залишити без роз­гляду.

Заслухавши суддю доповідача,
пояснення засудженої ОСОБА_4 та її адво­ката, які підтримують свою апеляцію
і просять перекваліфікувати дії із ст. 1.21 .ч.1 на ст. 124 КК України та залишити цивільний позов без розгляду,
потер­пілого ОСОБА_3, який просить скасувати вирок суду та постановити новий з призначенням більш суворого покарання та
збільшити відшкодування мораль­ної шкоди та за надану юридичну допомогу,
думку прокурора про необхідність скасування
вироку у частині задоволення цивільного позову, перевіривши мате­ріали
кримінальної справи, обговоривши доводи викладені у апеляціях учасни­ків
судового розгляду, колегія суддів вважає, що апеляція адвоката ОСОБА_2 у інтересах
засудженої ОСОБА_4 і апеляційне подання прокурора з внесени­ми змінами підлягає
до повного задоволення а адвоката ОСОБА_5 у інтере­сах потерпілого слід залишити без задоволення за таких підстав.

Суд першої інстанції вірно
встановивши фактичні обставини справи дещо невірно дійшов
висновку щодо необхідності кваліфікації дій винної ОСОБА_4 у вчиненні злочину
передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Зокрема, доводи викладені в
апеляції адвоката ОСОБА_2 щодо необхідності перекваліфікації
дій ОСОБА_4 із ч.1 ст. 121
КК України на ст.124 КК України ґрунтується на слідуючих доказах справи.

Суд першої інстанції не дав оцінки
тим фактам, що ОСОБА_4, хоча і визна­ла частково свою вину, але фактично
у своїх свідченнях заперечувала безпри­чинність заподіяння саме таких тяжких
тілесних ушкоджень потерпілому ,
що встановлені органами досудового слідства.

ОСОБА_4 не заперечує , що саме нею були спричинені тяжкі тілесні ушко­дження
потерпілому, але свої дії пояснює тим, що перебувала у стані необхід­ної
оборони і межі її перевищила, а саме завдала удару ножем потерпілому у пахову
ділянку безпосередньо після її побиття, як потерпілим так і його знайо­мими, їй
було спричинено середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Дослідивши матеріали кримінальної справи, докази
досліджені судом пер­шої інстанції колегія суддів дійшла висновку, що ОСОБА_4,
перебуваючи на робочому місці обґрунтовано зробила зауваження гр. ОСОБА_6, яка
не повертала бокал після випитого пива до кафе, і з цієї причини між знайомими
ОСОБА_3 і останнім та засудженою сталася сварка, під час якої ОСОБА_3 не
зважаючи на законні вимоги ОСОБА_4, повернути бокал, розбив його, після чого
погро­жуючи розправою, що та не знає з ким вона зв'язалася і наносячи їй удари
по тілу руками і ногами, схватив
за верхній її одяг і здавивши шию відштовхнув її на стінку приміщення кафе,
від удару головою об яку, остання отримала згідно висновку судово-медичної
експертизи тілесні ушкодження у виді забою м'яких тканин голови, крововиливів у ділянці шиї,
кінцівок, що у подальшому усклад­нилися черепно-мозковою травмою, забоєм головного мозку і
спричинили тривалий розлад здоров'я більш ніж на 21 день, які відносяться до середньої тяжкості. Ці тілесні
ушкодження могли бути спричинені від дії тупих предме­тів, якими могли бути
пальці рук зжатих у кулак, нога людини у взутті. Після отримання таких тілесних
ушкоджень за свідченнями самого потерпілого і за­судженої, нею було завдано
ножем удару у пахову ділянку потерпілого, внаслі­док чого ОСОБА_3 отримав тяжкі
тілесні ушкодження.

Необхідність у перекваліфікації дій винної ґрунтується на тому, що хоча
потерпілий ОСОБА_3 і заперечує свою причетність до нанесення ударів ОСОБА_4,
але його показання у цій частині спростовується показаннями :

свідка ОСОБА_13, яка бачила сварку
між ОСОБА_4 і ОСОБА_3, потерпілий ображав її і розбив бокал, свідок ОСОБА_7 ці дані
підтвердила і вказує крім цього, що із цієї компанії що була разом із
потерпілим хтось у темноті завдавав удари ОСОБА_4, після чого ОСОБА_3
відштовхнув ОСОБА_4 і та ударилась об цегляну стіну кафе головою;

- згідно протоколу
огляду місця пригоди були вилучені залишки роз­битого бокалу, що свідчить про
конфлікт між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 /
Т. lax. 19-32/.

Заподіяння таких тілесних ушкоджень потерпілому підлягає
кваліфікації за ст.124 КК України саме
через перевищення меж необхідної оборони засудже­ною. ОСОБА_4 спричинила
тяжкі тілесні ушкодження потерпілому, але при по­сяганні останнього під час
захисту від суспільно-небезпечного посягання з пе­ревищенням меж необхідної
оборони , тобто
при явній невідповідності зазначе­ної шкоди небезпечності посягання і
обстановкою захисту.

Із даних встановлених судом вбачається, що ОСОБА_4
знаходилася у темну пору доби перед ОСОБА_3 і вимагали від того повернути
бокал, на її заува­ження той не вірно зреагував і став наносити удари , внаслідок чого
ОСОБА_4 знаходилася у стані необхідної оборони і лише після отримання травми
голови вона нанесла удар ножем потерпілому, що був у неї в руках, що не
викликалося необхідністю, тому що удари вже
потерпілій після цього не наносилися, а це сві­дчить про перевищення меж
необхідної оборони, що не відповідало зазначеній шкоді і небезпечності
посягання.

Дії ОСОБА_4 колегія суддів кваліфікує ст. 124 КК України як умисне за­подіяная тяжкого
тілесного ушкодження у разі перевищення меж необхідної оборони.

Твердження ОСОБА_4 та її адвоката про необхідність
перекваліфікації її дій грунтується на
Законі. Так, судом вірно встановлено, що під час сварки, як потерпілий, так і
засуджена сварилися між собою, до них приєднувалися за свід­ченнями
засудженої інші особи, які завдавали ударів ОСОБА_4 і у цій частині матеріали кримінальної справи виділені у окреме
провадження для встановлення осіб, які їй спричинили середньої тяжкості тілесні
ушкодження та притягнення їх до
відповідальності. Розслідування за повідомленням прокурора у справі триває.

Засуджена ОСОБА_4 не безпідставно
стверджує, що ОСОБА_3 її відштов­хнув від себе і вона внаслідок цього ударилася головою об
стінку . У
відповідь нею було завдано удару ножем
потерпілому, а потім ще і пошкоджено скат у ав­томобілі.

За таких умов колегія суддів дійшла висновку, шо ОСОБА_4 під час отри­мання тілесних, ушкоджень перебувала у стані
необхідної оборони, але у подаль­шому її межі перевищила.

Разом з тим, суд при вирішення цивільного позову у справі не дотримав вимог
ст. 28 КПК
України, щодо порядку розгляду
пред'явленого позову, де зазначено, що цивільний позивач може пред'явити
позов не тільки під час до-судового слідства, а під час судового розгляду
справи, але до початку судового слідства.

Суд першої інстанції прийняв цивільний позов до розгляду під час судо­вого
слідства, що є порушенням закону, яке порушує права відповідача у дано­му
випадку засудженої . Тому
вирок суду підлягає зміні у цій частині і скасу­ванню стягнення коштів із
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3, а справа направ­ленню на новий судовий розгляд у
порядку цивільного судочинства, де можли­во будуть перевірені доводи
потерпілого та його адвоката про необхідність більш ретельного розгляду їх
цивільного позову і можливістю надати відповід­ні дані для їх підтвердження.

Колегія суддів також вважає, що вирішуючи питання про призначення міри
покарання суд першої інстанції врахував обставини справи і протиправ-ність дій
самого потерпілого, що передували заподіянню йому тяжких тілес­них ушкоджень, що фактично спровокували дії
засудженої. А саме, такими діями був і поштовх ОСОБА_4 в груди наслідком
якого стало отримання нею се­реднього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень у
вигляді забою м'яких тка­нин голови, крововиливів в ділянці шиї, кінцівок, які
в подальшому усклад­нились черепно-мозковою травмою, забоєм головного мозку
./Т.І а.с, 71-73/.

При визначенні покарання суд обґрунтовано врахував особу винної та об­ставини,
що пом'якшують та обтяжують її покарання а саме ОСОБА_4 вперше притягується до кримінальної відповідальності,
позитивно характеризується з мі­сця роботи і проживання, має двох дітей а тому
колегія суддів вважає про можли­ве її
виправлення в умовах без ізоляції від суспільства.

Висновок експертизи і показання самої засудженої узгоджуються як між собою,
так і з показаннями свідків ОСОБА_7 і ОСОБА_8, а та­кож дослідженими
показаннями свідків ОСОБА_9 і ОСОБА_10, які бачи­ли як ОСОБА_4 штовхнули і вона
ударилась головою об стіну кафе /Т.І а.с. . 187-188.189-190/.

Ґрунтуючись на викладеному суд першої інстанції
вірно показання потерпі­лого ОСОБА_3, свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_6 і
ОСОБА_13 у частині того, що ОСОБА_4 ніхто не бив не взяв до уваги .

За таких підстав слід апеляцію засудженої та її адвоката і прокурора задо­вольнити повністю, а захисника ОСОБА_5 у
інтересах потерпілого залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.365,366 КПК України, колегія
суд-дів,-

УХВАЛИЛА:

апеляційне подання помічника прокурора Новосанжарського району Полта­вської
області з внесеним змінами та апеляцію адвоката ОСОБА_2 у інтересах
засудженої ОСОБА_4 задовольнити повніс­тю, а апеляцію адвоката ОСОБА_5 у
інтересах потерпілого ОСОБА_3 залишити без задоволення, вирок Новосанжарського
районного суду Полтавської області від 10 листопада
2006 року щодо ОСОБА_4 змінити перекваліфікувати її дії із ч.1 ст. 121 КК України на ст.124 КК України за якою призначити
покарання у виді 2 років виправних робіт з
відрахуванням 20 % заробітку на користь держави.

На підставі ст. 75, 76
КК України звільнити її від відбування призначе­ного покарання з випробуванням на іспитовий строк 1 /один / рік поклавши на неї обов'язки
призначені судом першої інстанції, за винятком обов'язку публічного вибачення
перед потерпілим.

У частині часткового задоволення цивільного позову
потерпілого ОСОБА_3 до ОСОБА_4 скасувати, а справу направити у цій частині
на новий судовий розгляд в порядку
цивільного судочинства, роз'яснивши потерпі­лому право звернутися у суд із позовною заявою, у іншій частині цей вирок
суду залишити без змін.