Справа № 11-340, 2008 року Головуючий в 1-й інстанції Продана Б.Г.
Категорія: ст.291 КК України Доповідач Майданюк К.І.
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2008
року Колегія
суддів судової палати у
кримінальних справах апеляційного суду Хмельницької області у складі:

головуючого - судді
Ковтуна В.П.

суддів Майданюк К.І.,
Цугеля І.М.

з участю прокурора
Сарело В.П.

захисника ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в
М.Хмельницькому кримінальну справу за апеляцією
прокурора, який брав участь у розгляді справи, на вирок Хмельницького міськрайонного
суду від 25 березня 2008 року.

Цим вироком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уроженця м.Норільськ, Красноярського краю, Росія,
жителя АДРЕСА_1, грека, громадянина України, з вищою
освітою, не працюючого, неодруженого, раніше не судимого, -

засуджено
за ст.291 КК України до 510 грн. штрафу.

Запобіжний захід
залишено попередній - підписку про невиїзд.

Цивільний позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1
на користь ОСОБА_2 - 186 грн.
матеріальної шкоди та 1000 грн. моральної шкоди, в решті позову -відмовлено.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 81 КПК
України.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь НДЕКЦ при УМВС України в
Хмельницькій області судові витрати
в сумі 405 грн. 65 коп.

ОСОБА_1
засуджено те, що він 31 серпня 2007 року, близько 14 год., керуючи велосипедом „Атала", рухаючись по вул.
Кам'янецькій зі сторони вул.Купріна в напрямку вул.Пушкіна, біля будинку № 101
не обравши безпечний боковий інтервал, не врахував дорожню обстановку, скоїв наїзд на неповнолітнього
пішохода ОСОБА_3, який стояв біля краю проїзної частини.

Внаслідок
наїзду велосипедистом, неповнолітній ОСОБА_3, згідно висновку судово-медичного
експерта № 3093 від 13.12.07 року отримав тілесні ушкодження у вигляді - рани
м'яких тканин лівої гомілки і відкритого перелому тіл обох кісток лівої гомілки
зі зміщенням уламків, які за своїм характером
є тяжкими тілесними ушкодженнями, що є небезпечними для життя в момент
заподіяння.

Причиною даної ДТП і її наслідків, стало не виконання
велосипедистом ОСОБА_1 вимог правил безпеки дорожнього руху, передбачених п.п.
1.3; 1.5; 1.7; 2.3; 12.3; 12.4 Правил Дорожнього руху
України.

Невиконання
ОСОБА_1 вище вказаних пунктів Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв'язку з
дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками у вигляді заподіяння
потерпілому тілесних ушкоджень.

Як вбачається з апеляції прокурора, він, не оспорюючи
правильності кваліфікації дій засудженого, просить
скасувати вирок суду першої інстанції в зв'язку з м'якістю призначеного покарання та постановити новий вирок, яким засудити ОСОБА_1 за
ст.291 КК України до 2 років обмеження волі та застосувавши ст.75 КК України
призначити 2 роки

1

іспитового строку.
Прокурор вказує, що суд не в повній мірі врахував ступінь важкості та суспільну
небезпеку вчиненого злочину, засудженому безпідставно призначено мінімальне покарання, оскільки ОСОБА_1 не відшкодував
заподіяні збитки, що свідчить про відсутність у нього щирого каяття.

В поданому запереченні засуджений ОСОБА_1 просить
залишити в силі вирок суду першої інстанції, вказує,
що він в зв'язку з скрутним матеріальним становищем частково відшкодував заподіяну потерпілому шкоду та сплатив
штраф, отже вважається таким, що відбув покарання, а тому
не може бути за один проступок двічі притягнутий до відповідальності.
Крім того, апелянт зазначає, що він не втік з місця події, намагався надати
допомогу потерпілому, від слідства не переховувався, а ОСОБА_2 в судовому
засіданні заперечувала проти призначення
йому покарання у вигляді обмеження волі.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав подану
апеляцію, пояснення засудженого та його
захисника про законність і обґрунтованість вироку, думку представника потерпілого, перевіривши матеріали кримінальної
справи, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає,
що апеляція задоволенню не підлягає.

Висновок суду про доведеність вини засудженого у вчиненні
злочинних дій при викладених у вироку обставинах, ґрунтується
на досліджених в судовому засіданні доказах, відповідає фактичним обставинам
справи і ніким із учасників процесу не оспорюється.

Дії
ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ст. 291 КК України.

Що стосується призначеного ОСОБА_1 покарання, то при його
обранні суд в повній мірі врахував
ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, що пом'якшують покарання та особу винного.

Посилаючись на невідповідність призначеного покарання
особі винного, прокурор вказав, що підставою, яка свідчить про відсутність
щирого каяття, є те, що засуджений не відшкодував заподіяні збитки. Разом з
тим, як свідчать матеріали справи, судом на користь потерпілого стягнуто 1186 грн. матеріальних і моральних
збитків, із яких 500 грн. засудженим було
відшкодовано ще в період досудового слідства та 400 грн. - до часу апеляційного розгляду, про що свідчить подана ним квитанція.

Крім
того ОСОБА_1 вперше вчинив не умисний злочин, а з необережності, повністю визнав вину та розкаявся у вчиненому, позитивно
характеризується, а потерпілі не наполягають на застосуванні до нього
більш тяжкого покарання.

Вищенаведені обставини в їх сукупності давали суду першої
інстанції підстави для призначення засудженому
покарання у вигляді штрафу, який він сплатив після постановлення вироку.

З такою позицією місцевого суду вважає можливим
погодитись і суд апеляційної інстанції, поскільки
призначене ОСОБА_1 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України
і підстав для скасування вироку з мотивів м'якості покарання не вбачається.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів -

Ухвалила:

Вирок
Хмельницького міськрайонного суду від 25 березня 2008 року щодо засудженого ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляцію прокурора -
без задоволення.

Головуючий /підпис/

Судді /підписи/

Копія вірна: суддя апеляційного суду К.І.
Майданюк

2