Справа № 473/775/15-к 06.07.2015 06.07.2015 06.07.2015
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
6 липня 2015 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0000344, за апеляційною скаргою заступника прокурора Миколаївської області ОСОБА_5 на вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 березня 2015 року, відносно
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт Олександрівка Вознесенського району Миколаївської області, проживає в АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 297 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7 ,
обвинувачений ОСОБА_6 .
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Прокурор просить вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 13.03.2015 р. в частині звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 засудженим за ч. 3 ст. 297 КК України до 4 років позбавлення волі.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 березня 2015 року ОСОБА_6 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 297 КК України та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, відповідно до ст. 76 КК України на обвинуваченого покладено обов`язки не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання.
Вирішено питання щодо речових доказів у провадженні.
Узагальнені доводи апелянта.
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи висновків суду щодо доведеності вини обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 297 КК України, вважає вказаний вирок незаконним та таким, що підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування судом закону який не підлягав застосуванню ст. 75 КК України.
На думку апелянта, при звільненні обвинувачено від покарання суд недостатньо врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким, те що обвинувачений неодноразово судимий, в тому числі і за аналогічний злочин, продовжив злочинну діяльність, що вказує на те, що на шлях виправлення він не став.
Апелянт вважає, що посилання суду на відсутність обставин, які обтяжують покарання не відповідають дійсності, оскільки судом не враховано, що в інкримінованих ОСОБА_6 діях вбачаються ознаки рецидиву злочину.
Обставини, встановлені судом першої інстанції.
25.01.2015 р. в смт Олександрівка Вознесенського району Миколаївської області о 12.00 годині ОСОБА_6 , перебуваючи на території Олександрійського кладовища, з корисливих мотивів, викрав частину архітектури поховального пам`ятника, встановленого на могилі ОСОБА_8 , а саме металевий хрест, з метою продажу його в подальшому на металобрухт.
Дії ОСОБА_6 судом кваліфіковані за ч. 3 ст. 297 КК України, як незаконне заволодіння предметом, що знаходиться в місці поховання, вчинене повторно, з корисливих мотивів.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги, думку обвинуваченого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив вирок суду першої інстанції залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до наступного.
Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.
Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчинені наруги над могилою є обґрунтованими та відповідають дослідженим судом доказам.
Дії обвинуваченого ОСОБА_6 кваліфіковані вірно за ч. 3 ст. 297 КК України. Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 та кваліфікація його дій за ч. 3 ст. 297 КК України не оспорюються.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 судом першої інстанції враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, які пом`якшують його покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, його характеристику як особи, похилий вік та матеріальне становище. Покарання ОСОБА_6 призначено відповідно до вимог ст. ст. 65-67 КК України, в межах санкції ч. 3 ст. 297 КК України.
Вирок суду в цій частині апелянтом не оскаржується.
Приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, суд першої інстанції не мотивував своє рішення.
Обвинувачений є особою похилого віку, розкаявся у вчиненому, але ці обставини достатньо враховані при призначенні виду та розміру покарання за ч. 3 ст. 297 КК України.
Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 р. рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.
Наведені вимоги залишились поза увагою суду.
З урахуванням вчинення ОСОБА_6 злочину, який відноситься до тяжких злочинів, його судимостей, в тому числі і за аналогічний злочин, які в законному порядку не зняті і не погашені, негативної характеристики, є неправильним висновок суду першої інстанції про можливість звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з покладанням обов`язків з числа, передбачених ст. 76 КК України. Реальне відбування ОСОБА_6 покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчинення нових злочинів.
За таких обставин, вирок суду відносно ОСОБА_6 підлягає скасуванню в частині звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, з ухваленням нового вироку, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 407, п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України у зв`язку із неправильним звільненням обвинуваченого від відбування покарання.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 420, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд,
у х в а л и в :
апеляційну скаргу заступника прокурора Миколаївської області задовольнити.
Вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 березня 2015 року відносно ОСОБА_6 в частині звільнення від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, - скасувати.
Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 3 ст. 297 КК України на 4 роки позбавлення волі.
В іншій частині зазначений вирок суду першої інстанції залишити без змін.
Строк покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту його затримання.
Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим ОСОБА_6 , який відбуває покарання, в той самий строк з дня вручення йому копії вироку.
.
Судді

_____________________ _______________ ___________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3