Справа № 405/9498/13-к
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2013 року Ленінський районний суд м.
Кіровограда у складі

головуючого судді
Плохотніченко Л.І.

при секретарях
Балаж А.О., Прадіденко А.В.

за участю:

прокурора
Дьолог В.В.

потерпілого
ОСОБА_1

обвинуваченого
ОСОБА_2

захисника - адвоката
ОСОБА_3

свідків
ОСОБА_4

ОСОБА_5

ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому
засіданні у м. Кіровограді кримінальне
провадження відносно ОСОБА_2
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Кіровограда,
Кіровоградської області, громадянина
України, українця, з середньою не
повною освітою, не одруженого, не
працюючого, проживаючого за адресою:
АДРЕСА_1, раніше не судимого, у вчиненні
кримінального правопорушення за
ознаками ч.2 ст. 286 КК України, відомості
про яке внесено до Єдиного реєстру
досудових розслідувань за № 0000729
від 21.06.2013 року суд

В С Т
А Н О В И В:

ОСОБА_2 під час керування транспортним
засобом вчинив порушення правил
безпеки дорожнього руху, в результаті
якого потерпілому заподіяно тяжкі
тілесні ушкодження.

Кримінальне правопорушення вчинено за
наступних обставин.

20.06.2013 приблизно о 23 год. 00 хв. ОСОБА_2,
керуючи автомобілем ВАЗ - 2109,
реєстраційний номер НОМЕР_1, який
належить на праві приватної власності
ОСОБА_7 рухаючись по вул. Кримській в
напрямку від пров. Черняхівського до
вул. Десантників, навпроти будинку № 93
в м. Кіровограді, в порушення вимог
правил дорожнього руху рухаючись в
темну пору доби, проявив власну
необережність та недбалість до
елементарних вимог безпеки дорожнього
руху, невірно відреагував на зміну
дорожньої обстановки, котра виразилась
у появі транспортного засобу, що
рухався у зустрічному напрямку з
увімкненим світлом фар, від якого
сталося тимчасове засліплення, в
момент виникнення небезпеки для
подальшого руху, не вжив заходів, для
зменшення швидкості аж до зупинки
транспортного засобу, а навпаки
продовжив рух далі в результаті чого
допустив наїзд на пішохода ОСОБА_1
ІНФОРМАЦІЯ_5, який стояв біля правого
краю проїзної частини, в результаті
чого пішохід ОСОБА_1, отримав тілесні
ушкодження у вигляді поєднаної травми:
а) закритої черепно - мозкової травми:
забою головного мозку середнього
ступеню, епідуральної гематоми правої
тім'яної області, лінійного перелому
кісток склепіння та основи черепу
справа, забою, гематоми правої лобно -
тім'яної ділянки справа, б) закритої
тупої травми верхніх та нижніх
кінцівок: забою правого колінного
суглобу та правої гомілки, саден
верхніх кінцівок, саден в ділянці
правого колінного суглобу, крайового
перелому зовнішнього виростка правої
стегнової кістки зі зміщенням уламку,
відриву кортикальної платини від
зовнішнього виростка правої стегнової
кістки, які згідно висновку судової
медичної експертизи № 1210 від 19.09.2013 в
сукупності відносяться до категорії
тяжких тілесних ушкоджень, і є
небезпечні для життя в момент їх
настання.

Після скоєного наїзду на пішохода,
обвинувачений умисно, з метою укриття
скоєного злочину зник з місця пригоди
у невідомому напрямку, чим грубо
порушив вимоги п.п. 2.10 (а, д, е) ПДР
України, згідно яких:

п. 2.10 - у разі причетності до
дорожньо-транспортної пригоди водій
зобов'язаний:

а) негайно зупинити транспортний засіб
і залишатися на місці пригоди;

д) повідомити про дорожньо-транспортну
пригоду орган чи підрозділ міліції,
записати прізвища та адреси очевидців,
чекати прибуття працівників міліції;

е) вжити всіх можливих заходів для
збереження слідів пригоди, огородження
їх та організувати об'їзд місця
пригоди.

Обвинуваченим грубо порушені вимоги п.
1.5 правил дорожнього руху, якими
передбачено, що дії або бездіяльність
учасників дорожнього руху та інших
осіб не повинні створювати небезпеку
чи перешкоду для руху, загрожувати
життю або здоров'ю громадян, завдавати
матеріальних збитків;

п. 2.3 , яким передбачено, що для
забезпечення безпеки руху водій
повинен:

б) бути уважним, стежити за дорожньою
обстановкою, відповідно реагувати на
її зміну, стежити за правильністю
розміщення та кріплення вантажу,
технічним станом транспортного засобу
і не відволікатися від керування цим
засобом у дорозі;

д) не створювати своїми діями загрози
безпеці дорожнього руху;

п. 12.2. У темну пору доби та в умовах
недостатньої видимості швидкість руху
повинна бути такою, щоб водій мав
змогу зупинити транспортний засіб у
межах видимості дороги;

п.12.3. У разі виникнення небезпеки для
руху або перешкоди, яку водій
об'єктивно спроможний виявити, він
повинен негайно вжити заходів для
зменшення швидкості аж до зупинки
транспортного засобу або безпечного
для інших учасників руху об'їзду
перешкоди;

п.19.3. У разі погіршення видимості у
напрямку руху, викликаного світлом
фар зустрічних транспортних засобів,
водій повинен зменшити швидкість до
такої, яка б не перевищувала
безпечної за умовами фактичної
видимості дороги в напрямку руху, а у
разі засліплення - увімкнути аварійну
світлову сигналізацію і, не змінюючи
смуги руху, зупинитися. Відновлення
руху дозволяється лише після того, як
пройдуть негативні наслідки
засліплення.

Допитаний у судовому засідані
обвинувачений ОСОБА_2 свою вину у
вчиненні кримінального правопорушення
визнав повністю, підтвердив обставини,
викладені в обвинувальному акті та
показав суду, що 20.06.2013 року, приблизно
23.00 год. їхав в районі Кущевка
автомобілем ВАЗ 2109, рухався по правій
полосі, назустріч їхав зустрічний
автомобіль, осліпив його чим позбавив
можливості спостерігати за проїзною
частиною. Їхав приблизно зі швидкістю 50
км. за годину на ближньому світлі,
дорожнє покриття було нормальним,
перед керуванням транспортним засобом
спиртні напої не вживав. З правого боку
на проїзній частині він помітив трьох
хлопців, які стояли біля бордюру, почав
вивертати кермо в лівий бік, але не
встиг. Коли наблизився до хлопців,
відчув якийсь удар об автомобіль, не
зупинившись на місці пригоди поїхав
далі. Слідом за ним поїхав автомобіль
Ланос. Поставив автомобіль, повернувся
на місто пригоди, де побачив
працівників ДАІ, на той час швидка
допомога вже забрала потерпілого до
лікарні. За весь час перебування
потерпілого в лікарні, потерпілого не
відвідував, матеріальну допомогу під
час його лікування не надавав. Пояснив,
що частково визнає позов потерпілого, а
саме на суму 2992 грн. 93 коп., з яких
відшкодував потерпілому 2000 грн. ,решту
зобов'язується сплатити. Моральну
шкоду, заподіяну потерпілому визнав
частково, а саме на суму 3000 грн., яку
зобов'язується сплатити.

Вина обвинуваченого ОСОБА_2 у вчиненні
злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК
України також підтверджується
сукупністю доказів зібраних та
перевірених в ході судового слідства, а
саме:

- показаннями в суді свідка ОСОБА_4, який
показав, що 20.06.2013 року, приблизно біля
22.00 години, він , ОСОБА_8 та ОСОБА_1
знаходилися на зупинці й чекали
маршрутне таксі, стояли біля бордюра.
Свідок ОСОБА_4 стояв посередині, з
лівого боку від нього стояв ОСОБА_8, з
правого, боком до авто, яке наближалося
стояв ОСОБА_1. Одягнені вони були в
білий одяг, вулиця частково
освітлювалася. Автомобіль, який до них
наближався їхав дуже тихо, тому що їхав
з горки, але як вважає свідок ОСОБА_4, що
швидкість автомобіля була щонайменше
100 км.за годину. Все вийшло раптово, він
та ОСОБА_8 побачили ОСОБА_1, що лежав на
землі без свідомості. Автомобіль,що
скоїв дорожньо-транспортну пригоду
також зачепив ОСОБА_8 та не зупинившись
і не збавивши швидкості поїхав далі. У
зв'язку з дорожньо-транспортною
пригодою, яка сталася до них під`їхало
таксі, водій якого наздогнав
автомобіль, який скоїв
дорожньо-транспортну пригоду та
записав номер автомобіля. Вони
викликали карету швидкої медичної
допомоги та свідок ОСОБА_4
супроводжував потерпілого ОСОБА_1 до
лікарні;

- показаннями в суді свідка ОСОБА_8, який
показав, що 20.06.2013 року, приблизно з 22 до
23.00 години, він разом з ОСОБА_1 та ОСОБА_4
стояли на зупинці й чекали маршрутне
таксі. Свідок ОСОБА_8 стояв спиною до
автомобіля котрий до них наближався,
ОСОБА_4 стояв боком до авто, а ОСОБА_1
стояв обличчям на авто, що рухалося
йому назустріч, але, як пояснив свідок
ОСОБА_8 він стояв напроти ОСОБА_1,
зосередивши його увагу на розмові, яка
між ними відбувалася, таким чином
позбавивши ОСОБА_1 можливості помітити
автомобіль, що наближався до них. Всі
стояли за бордюром, на проїзній
частині. Ніхто з них не бачив світла фар
автомобіля, який рухався та наближався
до них та не чув обертів двигуна
автомобіля. Помітив разом з ОСОБА_4, як
їх товариш ОСОБА_1 лежав без свідомості
на землі, а автомобіль не зупинившись
проїхав на великій швидкості далі.
Свідок ОСОБА_8 пояснив,що швидкість
автомобіля, що скоїв
дорожньо-транспортну пригоду, на його
думку була не менше 100 км. за годину.
Приблизно через 1-2 хвилини. В
результаті дорожньо-транспортної
пригоди також постраждав він, тому, що
автомобіль його зачепив та наніс
незначні тілесні пошкодження;

- показаннями в суді свідка ОСОБА_6, який
показав, що 20.06.2013 року, приблизно о 23.00
годині він їхав на автомашині разом зі
своїм дядьком ОСОБА_9 на заправку через
балку. Хлопців, які стояли на зупинці
він побачив приблизно за 5-6 метрів, їх
було 2 чи три, більш за все три ніж два.
Їхали вони з дядьком зі швидкістю
приблизно 50-60 км.за годину,але на
зустріч їм їхала машина та осліпила їх,
що спричинило на його думку
дорожньо-транспортну пригоди, після
якої не зупинилися, тому що злякалися;

- показаннями в суді потерпілого
ОСОБА_1, який показав, що 20.06.2013 року,
близько 23.00 год. він разом з друзями
ОСОБА_4 та ОСОБА_8 на перехресті вулиці
Кримської та провулку Веселого, біля
будинку №93 стоявши на проїзній частині
дороги, чекали маршрутне таксі.
Наближення транспортного засобу не
бачив і не чув. Момент скоєння
дорожньо-транспортної пригоди не
пам'ятає з причини втрати свідомості,
але пам'ятає, що каретою швидкої
медичної допомоги його було доставлено
до лікарні. Під час перебування в
лікарні, обвинувачений ОСОБА_2 жодного
разу до нього не прийшов та
матеріальної допомоги на лікування не
надав. В обґрунтування позовних вимог
щодо стягнення з обвинуваченого
матеріальної та моральної шкоди
пояснив, що за час його лікування він
витратив 6752 грв. та втратив можливість
отримати очікувану ним заробітну плату
у сумі 15000 грн. в результаті поїздки, яку
він планував до м. Київа. Надав суду, як
доказ чеки, які свідчать про придбання
ним лікувальних препаратів на суму 5471,48
грн. Пояснив, що в рахунок
відшкодування шкоди, йому
обвинуваченим було сплачено 4000 грн.
Щодо заподіяної йому обвинуваченим
моральної шкоди пояснив, що моральна
шкода полягає у душевних та фізичних
стражданнях, які від переніс у зв'язку з
отриманнях тяжких тілесних ушкоджень в
результаті дорожньо-транспортної
пригоди та втрати можливості вжити
відповідних заходів організації
працевлаштування та інших питань у
повсякденному житті. Просить стягнути
з обвинуваченого ОСОБА_2 на його
користь 20000 грн. моральної шкоди.

Потерпілим до початку судового
розгляду заявлено цивільний позов до
обвинуваченого на суму 21752 грн.
матеріальної шкоди та 20000 грн.
моральної шкоди.
Прокурором до початку судового
розгляду в інтересах держави в особі
Кіровоградської обласної лікарні до
обвинуваченого заявлено цивільний
позов на суму 6733,03 грн. Відповідно до
ч.3 ст. 349 КПК України, з урахуванням
визнання вини обвинуваченого, його
показань, показань свідків та
потерпілого, вивченням письмових
матеріалів справи, які характеризують
особу обвинуваченого, згоди учасників
судового провадження, судом було
визнано недоцільним дослідження
доказів щодо тих обставин, які ніким не
оспорюються. Суд впевнився у
правильності розуміння обвинуваченим
та іншими учасниками судового
провадження змісту цих обставин,
відсутності сумнівів у добровільності
їх позиції, а також судом було
роз'яснено учасникам, що у такому
випадку вони будуть позбавлені права
оскаржити ці обставини в апеляційному
порядку.

Дослідивши та перевірив представлені
по справі докази у зазначеному вище
порядку, надавши їм належну оцінку в їх
сукупності, суд вважає вину
обвинуваченого ОСОБА_2 доведеною і
кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 286 КК
України, як порушення правил безпеки
дорожнього руху особою, яка керувала
транспортним засобом, що заподіяло
потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

При визначенні покарання
обвинуваченому суд, відповідно до
вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь
тяжкості вчиненого кримінального
правопорушення, обставини їх вчинення,
наслідки, які настали, дані, що
характеризують особу обвинуваченого, а
також обставини, що пом'якшують та
обтяжують покарання.

Обставинами, що пом'якшують покарання
обвинуваченого суд визнає щире каяття
у вчиненному кримінальному
правопорушенні, активне сприяння
розкриттю злочину, часткове
відшкодування завданої шкоди.

Заявлений потерпілим цивільний позов
підлягає частковому задоволенню.

Заявлений прокурором цивільний позов в
інтересах держави в особі
Кіровоградської обласної лікарні на
суму 6733,03 грн. підлягає задоволенню.

Витрати пов`язанні з проведенням
експертиз у сумі 1174,80 грн. підлягають
стягненню з обвинуваченого на користь
держави.

Обставиною, що обтяжує покарання
обвинуваченого, є тяжкі наслідки
завдані злочином.

Відповідно до ст. 12 КК України, вчинений
обвинуваченим ОСОБА_9 злочин, є
тяжким злочином.

Характеризуючи обвинуваченого ОСОБА_2,
як особу, суд бере до уваги позитивні
характеристики за місцем проживання
обвинуваченого, те що на обліку у
лікаря-нарколога та лікаря-психіатра
не перебуває, раніше не судимий .

Із врахуванням всіх обставин справи,
особи обвинуваченого, суд вважає
можливим виправлення і перевиховання
обвинуваченого ОСОБА_2 без ізоляції від
суспільства, звільнивши його від
відбування покарання з випробуванням,
іспитовим строком та встановленням
обов'язків, передбачених ст. 76 КК
України.

Таке покарання, на думку суду, буде
необхідним та достатнім для його
можливого виправлення, перевиховання
та профілактики вчинення нових
злочинів.

Речові докази - липку стрічку та три
відрізки темної дактило - плівки
залишити при матеріалах кримінального
провадження, автомобіль марки ВАЗ-2109,
реєстраційний номер НОМЕР_1 підлягає
поверненню власнику ОСОБА_7.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, 75 КК
України суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та
призначити покарання у виді 4 (чотирьох)
років позбавлення волі з позбавлення
права керування транспортними
засобами на 2 роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити
ОСОБА_2 від відбування основного
покарання з випробуванням, іспитовим
строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України
зобов'язати ОСОБА_2:

-повідомляти кримінально-виконавчу
інспекцію про зміну місця проживання,
навчання, роботи;

-періодично з'являтися для реєстрації в
кримінально-виконавчій інспекції.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_1
задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
заподіяну матеріальну шкоду у сумі 1471,48
грн. та моральну шкоду у сумі 4000 грн.

Цивільний позов прокурора заявлений в
інтересах держави в особі
Кіровоградської обласної лікарні до
обвинуваченого на суму 6733,03 грн.
задовольнити в повному обсязі.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь
Кіровоградської обласної лікарні 6733,03
грн.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь держави
судові витрати у сумі 1174,80 грн.

Речові докази автомобіль марки ВАЗ-2109,
реєстраційний номер НОМЕР_1 повернути
власнику ОСОБА_7, липку стрічку та три
відрізки темної дактило - плівки
залишити при матеріалах кримінального
провадження.

Запобіжний захід на апеляційний період
обвинуваченому ОСОБА_2 обрати у
вигляді особистого зобов'язання.

Матеріали кримінального провадження
залишити у справі.

Вирок може бути оскаржено до
апеляційного суду Кіровоградської
області через Ленінський районний суд
м. Кіровограда протягом 30 днів з дня
його проголошення, а особа, яка
перебуває під вартою, строк подачі
апеляційної скарги обчислюється з
моменту вручення їй копії судового
рішення.

Вирок набирає законної сили після
закінчення строку на подачу
апеляційної скарги за відсутності
такої скарги, а при оскарженні вироку -
після постановлення ухвали
апеляційним судом.

Копію вироку негайно вручити
засудженому та прокурору після його
проголошення.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда
Л. І. Плохотніченко