апеляційний суд чернівецької області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Чернівці 27 листопада 2007 р. колегія суддів
судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернівецької області у
складі:

головуючого Гончарука Г.М.

суддів: Тарбинського
В.Г., Підгорної СП.

за участю
прокурора Слюсарюк Р.Л.

розглянула
у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією засудженого
ОСОБА_1 на вирок Вижницького районного
суду Чернівецької області від 18 вересня 2007 р.

Цим вироком ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження, українець, громадянин України, з вищою освітою, одружений,
на утриманні має неповнолітнього сина,
працюючий, уродженець та
мешканець АДРЕСА_1, раніше не судимий, -засуджений за ст.
240 ч. 1 КК України до штрафу в сумі 850 грн.

Міра
запобіжного заходу залишена підписка про невиїзд з постійного місця проживання
.

Згідно з
вироком суду ОСОБА_1 визнаний винним та
засуджений за те, що він працюючи
директором Берегометського підприємства «Криниця» порушив встановлені правила
охорони надр, які встановлені ст.
ст. 49, 59 Водного кодексу України, ст. 9
Закону України "Про ліцензування певних видів господарської
діяльності", постанови Кабінету
Міністрів України від 2.10.2003 року № 1540 "Про затвердження порядку
надання спеціальних дозволів на користування надрами" у період 2006-2007
років незаконно без наявності ліцензії видобув із двох водозабірних
свердловин, які знаходяться в смт. Берегомет 5, 6 тис. м3 води та здійснив її реалізацію.

Справа №
11-389 2007 р. Головуючий
у І інстанції

Категорія: ст.
240 ч. 1 Слободян
Г.М.

КК
України Доповідач:
Гончарук Г.М.

2

Видобуток
'води із надр відноситься до корисних копалин загальнодержавного значення, а тому діями засудженого порушено право
охорони надр та заподіяно істотну шкоду нематеріального характеру державним
інтересам.

На цей
вирок засудженим ОСОБА_1 подана апеляція
в якій просить вирок скасувати та закрити провадження у справі із слідуючих
підстав:

Зокрема, апелянт посилається на те, що згідно довідки Берегометської селищної
Ради від 30 липня 2007 року підприємство "Криниця" знаходиться на її
території і займається водопостачанням та водовідведенням для потреб села, а тому відповідно до ст. 23
Кодексу України про надра, надає право
без ліцензії видобувати для своїх господарських потреб корисні копалини
місцевого значення до 300 тис. м3 води.

Крім
того, апелянт вважає, що по справі допущена однобічність, оскільки з самого початку порушення
кримінальної справи, його дії слідством
були кваліфіковані крім ст. 240 ч. 1 КК України ще за ст.
367 ч. 1 КК України, від якої
прокурор в судовому засіданні відмовився. Вважає, що в його діях відсутні ознаки будь-якого
злочину, а тому просить вирок
скасувати, а справу закрити.

Заслухавши
доповідь судді, пояснення апелянта, який підтримав свою апеляцію, міркування прокурора, який просив вирок суду залишити без
змін, а апеляцію без задоволення, перевіривши матеріали справи та обговоривши
доводи апеляції, колегія суддів
вважає, що апеляція підлягає частковому задоволенню.

Винність
засудженого у вчиненні даного злочину,
при обставинах викладених у вироку суду доведена зібраними по справі
доказами, яким судом дана правильна
юридична оцінка.

Як
вбачається із матеріалів кримінальної справи з метою забезпечення села
водою, 3 лютого 2005 року рішенням
Берегометської селищної Ради було створено підприємство
"Криниця", директором якого
призначено ОСОБА_1

Не
дивлячись на те, що відповідно до
Постанови KM України № 827 від 12.12.1994 року видобуток води із
свердловин відноситься до корисних копалин загальнодержавного значення, а згідно
ст. 8 п. 2 Постанови KM
України від 2.11.2003 р. № 1540 такий видобуток води та користування
надрами потребує спеціального дозволу (ліцензії), однак ОСОБА_1
нехтуючи цими вимогами використовував воду без необхідної ліцензії.

Про
небхідність отримання ліцензії на видобуток води із надр, зазначалось і в акті перевірки державної
екологічної інспекції в Чернівецькій області від 10 березня 2006 р. та 11 липня
2007 року.

В період
досудового слідства засуджений давав показання про те, що знав,
що необхідна була ліцензія для видобування води, але посилався на відсутність коштів на її
придбання.

3

Таким
чином, колегія суддів вважає, що районним судом дії засудженого
ОСОБА_1 за ст.
240 ч. 1 КК Укроїни кваліфіковані вірно,
оскільки доведено, що засуджений
не маючи спеціальної ліцензії незаконно видобував корисні копалини з надр загальнодержавного значення.

Доводи
наведені в апеляції про те, що видобуток
води проводився для власних господарських потреб і в кількості меньше ніж 300
тис. м. 3 води, що не потребує ліцензії є необгрутованими і
спростовуються листом державної геологічної служби України № 570 від 12.10.2006
р. в якому зазначено, що
"підприємство зобов'язане отримати спеціальний дозвіл (ліцензію) на
користування надрами незалежно від об"єму видобутої води".

Із
матеріалів справи також вбачається, що
склад злочину мав місце у 2006 році,
оскільки припис держекоінспекції від 10.03.2006 року щодо отримання
спеціального дозволу (ліцензії) на користування надрами Татарчуком виконано не
було.

Враховуючи, що злочин ОСОБА_1 скоєно до прийняття закону про амністію, а згідно довідки № 3480 від 30 липня 2007 р.
(а.с. 80) у нього на утриманні
знаходиться неповнолітній син - Степан - 1990 року народження, тому відносно ОСОБА_1 , який є суб'єктом амністії слід застосувати п.
"б" ст. ст. 1,
6 Закону України про амністію і звільнити його від кримінальної
відповідальності, на що він дав письмову
згоду.

Керуючись ст.
ст. 365, 366,
367, 382 КПК України, колегія суддів апеляційного суду, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
засудженого ОСОБА_1 задоволити частково.

Вирок
Вижницького районного суду від 18 вересня 2007 року щодо ОСОБА_1 - скасувати.

На
підставі ст. 6 Закон України "Про амністію" від
19.04.2007 року ОСОБА_1 звільнити від кримінальної відповідальності, а справу провадженням закрити на
підставі ст. 6 п. 4 КПК України.