У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати Верховного Суду України

у кримінальних справах у складі:

головуючого-судді

Міщенка С.М.

суддів

Кармазіна Ю.М., Нікітіна Ю.М.

за участю прокурора

Опанасюка О.В.

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві 23 жовтня 2007 року кримінальну справу за
касаційним поданням заступника прокурора Чернівецької області та касаційними
скаргами засуджених ОСОБА_1 і ОСОБА_3 на вирок Шевченківського районного суду
м. Чернівці від 11 грудня 2006 року та ухвалу Апеляційного Суду Чернівецької
області від 27 лютого 2007 року.

Вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11 грудня 2006 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,

громадянина України, раніше неодноразово

судимого,

засуджено:
- за ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі;

- за ч.
3 ст. 187 КК України на 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна,
яке є його власністю, але без конфіскації житла.

На підставі ст. 70 КК України за
сукупністю цих злочинів ОСОБА_1 О.Г. призначено остаточне покарання у виді 7
років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, але
без конфіскації житла.

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження,

громадянина України, раніше тричі судимого,

та

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_3 року народження,

громадянина України, в силу ст. 89 КК України

не судимого,

засуджено
за ч. 3 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі кожного.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_4,
судові рішення щодо якої в касаційному порядку не оскаржено і касаційного
подання не внесено.

Стягнуто з ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 і
ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь ОСОБА_5 10699 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Чернівецької
області від 27 лютого 2007 року вирок щодо ОСОБА_2 змінено, призначене
покарання за ч. 3 ст. 186 КК України пом'якшено із застосуванням ст. 69 КК
України до 2 років позбавлення волі. В решті вирок залишено без зміни.

Згідно з вироком, 20 січня 2006 року
ОСОБА_1 знаходячись у квартирі АДРЕСА_1 вчинив крадіжку майна потерпілої
ОСОБА_6 на загальну суму 720 грн.

Крім того, ОСОБА_4, ОСОБА_3 і ОСОБА_2
23 січня 2006 року, приблизно о 22 год., знаходячись у квартирі АДРЕСА_2,
перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, діючи за попередньою змовою між
собою, відкрито заволоділи майном потерпілої ОСОБА_5 на загальну суму 3590
грн., а ОСОБА_1, вийшовши за межі попередньої домовленості про відкрите
викрадення чужого майна вчинив на неї розбійний напад.

У касаційному поданні прокурора порушено питання про скасування ухвали
апеляційного суду щодо ОСОБА_2 та
направлення справи на новий апеляційний розгляд у зв'язку з невідповідністю
призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок м'якості
та з посиланням на те, що при пом'якшенні покарання засудженому апеляційний суд
врахував ті ж самі обставини, які повною мірою були враховані судом першої
інстанції і призвели до призначення йому покарання в мінімальних межах санкції
закону.

У касаційних скаргах:

- засуджений ОСОБА_3, за змістом скарги, просить судові рішення скасувати,
а справу направити на нове розслідування, посилаючись на те, що попередньої
змови на заволодіння майном потерпілої ОСОБА_5 з іншими засудженими у нього не
було і цього злочину він не вчиняв. Справу просить розглянути в його
присутності;

- засуджений ОСОБА_1, за змістом скарги, не оспорюючи кваліфікацію дій за
ч. 2 ст. 185 КК України, просить в решті судові рішення змінити,
перекваліфікувати його дії з ч. 3 ст. 187 на ч. 3 ст. 186 КК України,
посилаючись на те, що розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_5 він не вчиняв. Крім того зазначає, що
органами досудового і судового слідства допущена неповнота дослідження обставин
справи, а під час досудового слідства було порушено його право на захист.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав
касаційне подання, але заперечував проти задоволення касаційних скарг,
перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційного подання і
касаційних скарг, колегія суддів вважає,
що касаційне подання та касаційні скарги задоволенню не підлягають з таких
підстав.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що висновки
суду про винність засуджених ОСОБА_3 у вчиненні грабежу та ОСОБА_1 у вчиненні
розбою за обставин, встановлених судом і викладених у вироку, підтверджені
показаннями засудженого ОСОБА_2 у судовому засіданні, з яких вбачається, що
заволодіння майном потерпілої ОСОБА_5 було сплановане за участю усіх засуджених
та відповідним розподілом ролей кожного із них. Тому ОСОБА_3 взяв участь у
вчиненні цього злочину згідно розробленого плану і визначеної йому ролі. Разом
із тим ОСОБА_1 вийшов за межі спільної домовленості і вже коли вони виходили з
квартири, зайшов усередину та почав погрожувати потерпілій ножем. Скориставшись
появою ОСОБА_1 у квартирі вони вибігли на вулицю.

Підстав для сумніву у правдивості показань засудженого ОСОБА_2
немає, оскільки вони об'єктивно узгоджуються із показаннями потерпілої ОСОБА_5,
яка підтвердила, що засуджені діяли узгоджено між собою, а чоловік, який
останнім зайшов у квартиру, застосував до неї насильство і погрожував
застосуванням ножа.

Про те, що ОСОБА_3 був у квартирі потерпілої разом зі
всіма засудженими, підтвердила також засуджена ОСОБА_4. Сам ОСОБА_3 не
заперечував, що знаходився у квартирі потерпілої разом із ОСОБА_2, ОСОБА_4 та
ОСОБА_1.

Тому доводи касаційної скарги засудженого ОСОБА_3 про
необгрунтованість його засудження за вчинення грабежу у квартирі потерпілої
ОСОБА_5 колегія суддів вважає такими, що суперечать фактичним обставинам
справи, у зв'язку з чим підстав для задоволення його касаційної скарги не
знаходить.

Немає також підстав для перекваліфікації злочинних дій
засудженого ОСОБА_1, оскільки він дійсно вийшов за межі домовленості із іншими
співучасниками грабежу і вчинив розбій, поєднаний із застосуванням насильства,
небезпечного для життя та здоров'я потерпілої ОСОБА_5, а тому доводи його
касаційної скарги про перекваліфікацію дій із ч. 3 ст. 187 на ч.3 ст. 186 КК
України колегія суддів вважає безпідставними.

Таким чином, виходячи із встановлених у справі фактичних
обставин, колегія суддів дійшла однозначного висновку про те, що кримінальний
закон щодо засуджених ОСОБА_3 і ОСОБА_1 судом застосовано правильно.

Не допущено у справі й порушень
кримінально-процесуального закону, які б тягнули безумовне скасування судових
рішень.

Як видно із матеріалів справи, ОСОБА_1 було роз'яснено
право на участь у справі захисника, від участі якого він спочатку добровільно
відмовився (т. 1, а.с. 109), а потім заявив клопотання про його участь і це
клопотання слідчим було задоволене, після чого захисник брав участь у справі
протягом усього часу досудового слідства (т.1, а.с. 119, 121). Тому доводи
засудженого про порушення його права на захист є безпідставними.

Покарання засудженим ОСОБА_3 та ОСОБА_1 призначено судом
відповідно до вимог ст. 65 КК України.

Що ж стосується покарання щодо засудженого ОСОБА_2, то
воно призначено йому правильно як із застосуванням ст. 65, так і ст. 69 КК
України, оскільки апеляційний суд обгрунтовано виходив із каяття засудженого,
сприяння розкриттю злочину та стану здоров'я самого засудженого і його родичів.
З урахуванням цього апеляційний суд правильно врахував зазначені обставини як
такі, що є достатніми підставами для призначення ОСОБА_2 покарання із
застосуванням ст. 69 КК України. При цьому порушень кримінального закону
апеляційним судом не допущено.

Тому доводи касаційного подання про неправильне та
необгрунтоване пом'якшення призначеного покарання засудженому ОСОБА_2 колегія
суддів не бере до уваги через їх безпідставність.

Клопотання засудженого ОСОБА_3 про його участь у розгляді
справи касаційним судом задоволенню не підлягає, оскільки не грунтується на
вимогах кримінально-процесуального закону.

З урахуванням наведеного, керуючись статтями 394-396 КПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

касаційне подання заступника прокурора Чернівецької області, касаційні
скарги засуджених ОСОБА_1 і ОСОБА_3 залишити без задоволення, а вирок
Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11 грудня 2006 року та ухвалу
Апеляційного Суду Чернівецької області від 27 лютого 2007 року щодо ОСОБА_1,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - без зміни.

С У Д Д І :

Міщенко С.М. Кармазін Ю.М. Нікітін Ю.І.