АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11- 487/2007р. Головуючий
Категорія ст. 286 ч.І КК Євтушенко
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 червня 2007 р. колегія
суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного

суду Черкаської області в складі:

головуючого Охріменка І.К.

суддів Восколовича В.І.,
Суходольського

М.І.

за
участю прокурора Гришанової Н.Д.

засудженого ОСОБА_1

потерпілої ОСОБА_2

представника потерпілої ОСОБА_3

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси кримінальну справу за
апеляціями прокурора Щербини М.Ю. та засудженого ОСОБА_1 .на вирок Соснівського
районного суду м.Черкаси від 10.03.2007
року, яким

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,
українець, громадянин України, маючий на утриманні неповнолітню дитину, інвалід
3-ї групи,
не працюючий, про­живаючий в АДРЕСА_1, раніше не судимий засуджений за ч.1
ст.286 КК України до покарання у вигляді штрафу в сумі 900 грн. з позбавленням
права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь потерпілої ОСОБА_2 в рахунок
відшкодування моральної шкоди 8000
грн. та судові витрати по справі в сумі 1500
грн., а також на користь НДЕКЦ при УМВС України в Черкаській області 188 грн.31 коп. за
проведення авто технічної експертизи.

Позов в частині відшкодування спричиненій потерпілій
матеріальної шкоди залишено без розгляду з вирішенням цього питання в порядку
цивільного судочинства.

Вирішена доля речових доказів по
справі, відповідно до вимог ст.81
КГОС Украши,-

встановила:

Згідно вироку, ОСОБА_1 визнано винним та засуджено за те, що він 02.06.2006 року близько 7 год. 55 хвилин, керуючи
автомобілем ВАЗ 2107 д.н.
НОМЕР_1, рухаючись по вул..ЗО років Перемоги в м.Черкаси, поблизу заїзду до
Черкаського пологового будинку №
2, проявив неуважність, вчасно не виявивши дорожній знак 535.2 Правил
дорожнього руху України «Пішохідний перехід» та при/виявленні на вказаному
переході пішохода ОСОБА_2
не зменшив швидкість, в порушення вимог п.п.2.3.6,4.16., 18.1 ПДР України, не
зупинив свій транспортний засіб, скоївши наїзд на вказаного пішохода, в
результаті чого

остання отримала середньої тяжкості
тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому правого стегна, перелому
правого ліктьового відростку, рани правого ліктьового суглобу та струсу
головного мозку. В своїх апеляціях:

-прокурор
Щербина М.Ю., який підтримував обвинувачення в суді першої інстанції, просить
вирок скасувати та постановити новий вирок за яким призначити ОСОБА_1 покарання
за ст.286 ч.І КК України у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. без позбавлення
його права керування транспортними засобами, посилаючись на те, що судом при
постановлені вироку не повністю враховано те, що ОСОБА_1 раніше до кримінальної
відповідальності не притягувався, позитивно характеризується, є інвалідом 3-ї групи, щиро
розкаявся у вчиненому, частково відшкодував нанесені ним збитки потерпілій,
вчинений ним злочин є необережним, що дає підстави вважати про суворість
винесеного судового рішення, -засуджений ОСОБА_1, не оспорюючи доведеність
своєї вини у вчиненому ним злочині та правильності кваліфікації скоєного,
посилаючись на обставини, що на його думку пом'якшують його покарання, просить
змінити вирок, а саме виключити із нього посилання суду про призначення
додаткового покарання та зменшити розмір відшкодування моральної шкоди до 2000 грн. та скасувати
рішення суду в частині стягнення на користь потерпілої 1500 грн. за відшкодування
їй допомоги адвоката.

В своєму запереченні потерпіла ОСОБА_2, вважаючи вирок
законним та обгрунтованим, просить його залишити без змін, а апеляції без
задоволення.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення
засудженого ОСОБА_1 та міркування прокурора, підтримавших відповідні апеляції,
пояснення потерпілої ОСОБА_2
та її представника про залишення вироку без змін, вивчивши матеріали справи
та перевіривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що вони підлягають
частковому задоволенню з таких підстав.

Висновок суду щодо доведеності вини засудженого ОСОБА_1 в
порушенні ним правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілій
середньої тяжкості тілесних ушкоджень, при обставинах, наведених у вироку,
відповідає матеріалам справи і грунтується на доказах, досліджених в судовому
засіданні, яким суд дав належну оцінку і які не оспорюють ся в апеляції.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано вірно за ч. 1
ст.286 КК України, а при призначенні

йому основного покарання суд відповідно до вимог ст.65 КК України,
достатньо врахував

ступінь тяжкості вчиненого ним злочину дані про особу
засудженого, характеризуючі його з

позитивного боку, а також обставини справи,
а тому призначене йому покарання є

відповідним скоєному.

Разом з тим, суд при призначенні ОСОБА_1 додаткового
покарання у вигляді позбавлення його права керувати транспортники засобами, в
мотивувальній частині вироку не обговорив чому він прийняв саме таке рішення,
оскільки санкція ч.І ст.286 КК України передбачає про можливість не
застосування цього додаткового покарання.

Проте матеріали справи, зокрема обставини виникнення
даної дорожньотраспортної пригоди, позитивні дані про особу засудженого дають
підстави вважати недоцільним призначати ОСОБА_1 зазначене вище додаткове
покарання.

Крім того, суд при вирішенні питання щодо заявленого
позову потерпілої в частині відшкодування їй моральної шкоди не мотивував, чому
саме сума 8000 грн. є
достатньою й необхідною для відшкодування спричиненій потерпілій моральної
шкоди з урахуванням матеріального стану засудженого та стану його здоров'я.

Колегія суддів вважає, що з урахуванням тих моральних та фізичних страждань,
які ОСОБА_2 понесла
внаслідок спричинених їй тілесних ушкоджень під час ДТП, а також
враховуючи те, що засуджений є інвалідом 3-ї
групи, отримує незначну пенсію, має на утриманні неповнолітню дитину та
частково відшкодував потерпілі спричинену їй шкоду, можливо зменшити розмір
відшкодування потерпілій моральної шкоди до 6000 грн.

В іншій
частині апеляційні вимоги не підлягають задоволенню так, як судом з цього

прийняте правильне рішення. При
таких обставинах апеляції прокурора та засудженого підлягають частковому
задоволенню з вище зазначених підстав. Керуючись CT.CT.362,366
КПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляції прокурора,
який брав участь
в судовому засіданні
та засудженого ОСОБА_1 задоволити
частково, а вирок Соснівського районного суду м.Черкаси від 19 березня 2007
року щодо ОСОБА_1 змінити.

Скасувати цей вирок в частині призначення ОСОБА_1 за ч.І
ст.286 КК України додаткове покарання у вигляді позбавлення його права керувати
транспортними засобами терміном на 2
роки.

Зменшити розмір стягнення з засудженого ОСОБА_1 на користь потерпілої
ОСОБА_2 в
рахунок відшкодування їй моральної шкоди до 6000 (шести тисяч)
грн.

В іншій частині цей вирок залишити
без змін.

і -