Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/163/13-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"07" травня 2015 р. м.Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Олевську подання першого заступника начальника ЛВ на ст. Коростень начальника СВ УМВС України на ПЗЗ про вирішення питання щодо речових доказів по кримінальному провадженню стосовно ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого за ч.2 ст.185 КК України, суд, -

ВСТАНОВИВ:
Вироком Олевського районного суду від 18.02.2015 року визнано винуватим ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, і призначено йому покарання у виді двох років позбавлення волі та на підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання за даним вироком частково приєднано не відбуту частину покарання за попереднім вироком Олевського районного суду Житомирської області від 15.06.2011 року і остаточно визначено ОСОБА_3 , покарання за сукупністю вироків у виді трьох років і одного місяця позбавлення волі.

Однак, при винесенні вироку судом не було вирішено питання щодо речових доказів, а саме: сокири та одного сліду низу взуття, зафіксованого у гіпсовому зліпку.

В силу ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку. До питань про будь-які сумніви і суперечності, що виникають при виконанні вироку, які належить вирішувати суду, що ухвалив вирок, відносяться питання про долю речових доказів і документів, якщо їх не вирішено вироком суду.

На разі, як вбачається із матеріалів кримінального провадження, судом при ухвалені вироку не було вирішено питання про речові докази, а саме: сокири та одного сліду низу взуття, зафіксованого у гіпсовому зліпку, які зберігаються у кімнаті для зберігання речових доказів при ЛВ на ст. Коростень УМВС України на ПЗЗ, хоча докази наявності останніх малися у матеріалах провадження на час розгляду його судом, так в порядку ст.100 ч.9 КПК України, якою передбачено, що питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Перевіривши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що при ухваленні вироку питання про долю речових доказів розглянуто не було, суд, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов висновку, що речові докази необхідно знищити.

Керуючись ст.ст.100, 537, 539 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Подання першого заступника начальника ЛВ на ст.Коростень начальника СВ УМВС України на ПЗЗ - задовольнити.

Речовій доказ по кримінальному провадженню №0000032 по обвинуваченню ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 185 КК України, а саме: сокиру та один слід низу взуття, зафіксованого у гіпсовому зліпку, які зберігаються в ЛВ на ст. Коростень УМВС України на ПЗЗ, за вироком Олевського районного суду Житомирської області від 18.02.2015 року - знищити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Житомирської області через Олевський районний суд Житомирської області протягом семи діб.
Суддя: ОСОБА_1