Справа№751/2784/15-к
Провадження №1-кп/751/110/15

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 травня 2015 року м. Чернігів
Новозаводський районний суд міста Чернігова
головуючого судді: ОСОБА_1
прокурора ОСОБА_2 ,
малолітнього потерпілого ОСОБА_3 ,
законного представника малолітнього потерпілого ОСОБА_4 ,
неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 ,
законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
представника служби у справах дітей Новозаводської
районної у м. Чернігові ради ОСОБА_8
представника кримінальної міліції у справах дітей
ЧМВ УМВС України в Чернігівській області ОСОБА_9
практичного психолога
Чернігівського промислово-економічного коледжа ОСОБА_10
практичного психолога Чернігівської загальноосвітньої
школи I-Ш ступенів № 35 ОСОБА_11
при секретарі судового засідання ОСОБА_12 ,
в с т а н о в и в :
20.11.2014 року, близько 19 години 10 хвилин, неповнолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись на полі між вул. Незалежності та вул. Любецька в м. Чернігові, діючи умисно, з метою заволодіння чужим майном, мобільним телефоном, приставив ножа до горла малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , погрожуючи застосувати насильство, що є небезпечним для його життя та здоров`я, відкрито викрав в нього мобільний телефон «Леново А316і», вартістю 950 гривень та сім-карту «Лайф», вартістю 10 гривень, чим спричинив останньому матеріальну шкоду на загальну суму 960 гривень.
В судовому засіданні неповнолітній обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав. Одночасно показав , що 20.11.2014 року, біля 19 години, він із ОСОБА_13 були біля магазину « Велика кишеня» в м. Чернігові . Мимо них пройшов хлопчик , який розмовляв по телефону . Він сказав ОСОБА_14 « дивись який телефон, давай заберемо». ОСОБА_14 відповів, що він на іспитовому терміну не може, відмовляв його. Але , він побіг та догнав хлопця, схватив за ручку портфеля , повернув його до себе та сказав « давай телефон». Хлопець не відреагував, тоді він ще раз сказав, щоб той дав телефон, після чого хлопець віддав телефон. Ножем потерпілому він не погрожував. Потім підійшовши до ОСОБА_14 , сказав «побігли». Удвох сіли в маршрутку. Мобільний телефон він забрав додому, на другий день продав знайомому за 400 чи 450 грн., купив собі продукти . Пізніше, телефон віддав працівникам міліції . У скоєному розкаюється , запевняє , що більше ніколи не буде вчиняти правопорушень , попросив пробачення у потерпілого та його матері.
Законний представник неповнолітнього обвинуваченого - ОСОБА_6 , яка допитана як свідок , в судовому засіданні пояснила, що в листопаді 2014 року , в тому числі і 20.11.2014 року вона працювала в м. Києві , син залишався із сусідкою , яка готувала йому їжу. Про подію, яка сталася 20.11.2014 року вона дізналася 27 чи 28 листопада 2014 року. До неї додому приїхали працівники міліції , попросили прийти в приміщення міліції на бесіду, де повідомили , що син підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення. У неї із сином довірені відносини , вона розпитала сина і він розказав , що до нього подзвонив ОСОБА_15 , вони їздили в район Масанів. Він побіг за хлопчиком , взяв його за рюкзак, що був на плечах , хлопчик повернувся і він йому в грубій формі сказав « віддай телефон». Чому він вчинив кримінальне правопорушення вона не може пояснити . Гроші у нього завжди були : вона залишала і стипендію він отримує, мобільного телефону не було , але вона йому пообіцяла на день народження , 4 грудня , купити.
Малолітній потерпілий ОСОБА_3 в судовому засіданні показав, що 20.11.2014 року , після школи , він хвилин 20 погуляв із другом , і пішов додому. Розмовляючи із мамою по телефону , побачив як пробіг вперед хлопець . А потім, ОСОБА_16 взяв його ззаду за портфель , повернув , лівою рукою тримав портфель , правою ніж і сказав : « віддавай телефон , а то заріжу». Він злякався та віддав телефон. Забравши телефон, ОСОБА_16 штовхнув його , він упав. Тоді ОСОБА_16 ще запитав , чи є щось цінне, на що він відповів що немає. Потім підбіг ОСОБА_17 ударив ногою по животі , але болісно не було, сказав ОСОБА_18 «погнали». Він ще 5 секунд полежав, коли хлопців вже не було видно , пішов додому та все розказав матері. ОСОБА_16 у нього просив пробачення , але він йому не пробачив, тому що останній говорить неправду, якби він сказав правду , він би пробачив .
Законний представник малолітнього потерпілого ОСОБА_4 , яка допитана як свідок, в судовому засіданні показала, що 20.11.2014 року , після уроків син подзвонив , сказав , що він уже на полі . Його не було біля 7 хвилин , прийшов переляканий . На запитання « що сталось?» , відповів , що у нього забрали телефон. Розказав, що мимо нього пробіг хлопець , другий ззаду схватив за рюкзак , розвернув до себе обличчям, далі розказав як говорив у слідчого та у суді. Із самого початку він розказував , що ОСОБА_16 приставив до нього ніж, і сказав «віддавай телефон , а то заріжу». Він до цього часу боїться сам йти зі школи. Даний телефон вона купила сину після дня народження , взяла в кредит за 999 грн. та картку за 100 грн. Телефон сину повернули через два тижні, вона пробачила обвинуваченому його вчинок , претензій немає.
Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні показав , що він проживає із ОСОБА_5 в одному домі, разом гуляють в одній компанії. 20.11.2014 року , ввечері він подзвонив ОСОБА_5 і вони удвох поїхали до магазину « Велика кишеня» , що в районі Масани. Коли стояли біля магазину, ОСОБА_16 побачив у малого хлопця мобільний телефон , запропонував відібрати . Він відмовився, у нього іспитовий термін , він говорив ОСОБА_18 , які будуть наслідки. Але ОСОБА_16 , перейшовши дорогу, побіг до хлопця, який пішов по доріжці, щоб скоротити дорогу. Коли він перейшов дорогу, ОСОБА_16 уже повертався. Вони пробігли мимо магазину «Седам» , вийшли в район Подусівки та сіли в маршрутку, там ОСОБА_16 йому все розповів.
Крім показів обвинуваченого, потерпілого та свідків, які є джерелами доказів, вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України підтверджується іншими доказами, передбаченими ч. 2 ст. 84 КПК, які досліджені в судовому засіданні :
Згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 20.11.2014 року, ОСОБА_4 , яка є законним представником малолітнього ОСОБА_3 , повідомила про відкрите заволодіння мобільним телефоном марки «Леново» , в корпусі чорного кольору , що мало місце приблизно в 19 год. 50 хвилин на полі , між вулицями Незалежності та Любецькою . Мобільний телефон вартістю 1000,00 грн. належав малолітньому сину, ОСОБА_3 ( а.с. 63-64)
Проведеним оглядом місця події встановлено ділянку місцевості , яка є частиною ґрунтової доріжки , що веде через поле , розташована між мікрорайоном «Масани» та вул.. Любецькою в м. Чернігові . При огляді ділянки місцевості сторонніх предметів та слідів не виявлено ( а.с. 65,66).
Згідно заяви ОСОБА_6 , яка є матір`ю ОСОБА_5 вона не заперечує щодо добровільної видачі сином мобільного телефону марки « Леново» , який був викрадений 20.11.2014 року. ( а.с. 69)
27.11.2014 року в ході огляду місця події , в присутності понятих та законного представника , у ОСОБА_5 виявлено мобільний телефон « Леново А 316 і» , який вилучено( а.с. 67, 68).
Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 04.03.2015 року , за участі підозрюваного ОСОБА_5 , останній повідомив , що 20.11.2014 року , приблизно в 19-00 чи 19-20 , він зі своїм другом ОСОБА_13 перебували поряд з буд. АДРЕСА_2 . Поряд проходив незнайомий хлопець 11-12 років та тримав у руках мобільний телефон . Він запропонував ОСОБА_20 відібрати телефон , але останній відмовився. Тоді ОСОБА_5 побіг за хлопцем самостійно на поле, між АДРЕСА_3 та вул.. Незалежності . Вказав, що пробігши 50 метрів по стежці наздогнав хлопця, показав як взяв його за рюкзак, розвернув та сказав « давай телефон» Після цього він відкрито заволодів телефоном і побіг в напрямку « боулінгу» ( а.с. 84-90).
При проведенні 12.03.2015 року слідчого експерименту з участю малолітнього потерпілого ОСОБА_3 , останній вказав на місце, на полі , між вул.. Любецькою та вул. Незалежності , де його обігнав один хлопець , а другий підійшов ззаду , взяв за рюкзак , потім розвернув його , приставив до горла ножа та сказав: « віддавай телефон». Він віддав телефон , незнайомий хлопець штовхнув його , від чого він впав, після того хлопець нахилився над ним та спитав чи є ще цінні речі . Він відповів що немає , і хлопець побіг в сторону « боулінгу» , за ним хлопець , який випереджав потерпілого (а.с 91-98).
Покази неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 у судовому засіданні суд розцінює, як такі, що дані ним з метою уникнути більш суворого покарання за вчинене ним суспільно небезпечного діяння.
Оцінюючи показання малолітнього потерпілого ОСОБА_3 , у суду немає підстав сумніватися у достовірності його показів, оскільки вони послідовні, з моменту розповіді матері про вчинені відносно нього дії , вони не змінювались, погроза сприйнята потерпілим як така , що дійсно може бути, він і після того випадку боїться йти зі школи сам. З його слів , якби ОСОБА_16 сказав правду , він би йому простив, суд переконується що покази потерпілого є правдиві.
Покази свідка ОСОБА_19 , який в судовому засіданні сказав , що він не бачив спілкування ОСОБА_5 та потерпілого ОСОБА_3 , оскільки стояв на дорозі , яку ще не перейшов та був зайнятий своїми справами , суд розцінює як такі , що дані ним з метою формування думки , що він зовсім не бачив та не знав , що вчинив ОСОБА_5 .
Сукупність досліджених при судовому розгляді доказів , їх оцінка , переконують суд , що дії обвинуваченого ОСОБА_5 органами досудового слідства вірно кваліфіковані за ч.1 ст. 187 КК України , як напад з метою заволодіння чужим майном (розбій), поєднаному із погрозою застосування насильства, що є небезпечним для життя та здоров`я малолітнього ОСОБА_3 .
Представник служби у справах дітей Новозаводської районної у м. Чернігові ради в судовому засіданні висловив думку, що з метою перевиховання, відносно обвинуваченого можливо призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі, оскільки він вперше вчинив кримінальне правопорушення, за місцем проживання та навчання характеризується добре, в сім`ї відносини доброзичливі, у вчиненому розкаюється , відшкодував потерпілому шкоду .
Представник кримінальної міліції в судовому засіданні висловила думку, що окрім вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, до його поведінки претензій немає, на обліку в кримінальній міліції не перебував, просить призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі.
Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує, що обвинувачений вчинив тяжке , найбільш небезпечне кримінальне правопорушення проти власності; відносно малолітньої особи; до адміністративної відповідальності не притягувався ; за місцем проживання та навчання характеризується добре; відсутність претензій матеріального та морального характеру у потерпілого та його законного представника; обставиною, що обтяжує покарання є вчинення злочину щодо малолітнього; обставинами, що пом"якшують покарання є : вчинення злочину неповнолітнім , добровільне відшкодування шкоди.
Тому суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_5 необхідними та достатнім покаранням для його виправлення та попередження нових злочинів буде покарання у виді позбавлення волі, мінімум санкції ч. 1 ст. 187 КК України, без ізоляції від суспільства, із застосуванням ст.ст. 104, 76 КК України.
Цивільний позов та судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Речові докази у кримінальному провадженні: мобільний телефон «Леново А316і», сім-карту «Лайф» повернути потерпілому ОСОБА_3 .
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 65-67, 76, 104, 187 КК України, ст.ст. 2, 94, 100, 371, 373-376, 395, 484, 485, 487 КПК України, суд
Засудив:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 104 КК України засудженого ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку - 2 (два) роки не вчинить нове кримінальне правопорушення.
На підставі ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_5 обов`язки:
- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-
виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання;
- періодично з`являтись для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.
Речові докази у кримінальному провадженні: мобільний телефон «Леново А316і», сім-карту «Лайф» повернути потерпілому ОСОБА_3 .
Вирок суду може бути оскаржено до апеляційного суду Чернігівської області через Новозаводський районний суд м. Чернігова, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1