Справа №
ВИРОК

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

24
квітня 2008 року Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді - Лисенко М..Є,

при секретарі
- Колодязній Л.М.,

з участю прокурора - Гамера Н.В.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду АДРЕСА_1 кримінальну справу за
обвинуваченням ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженця АДРЕСА_1, українця,
громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, на утриманні має сина -ІНФОРМАЦІЯ_2 народження,
не військовозобов'язаного, працюючого охоронцем ПП “Дайм-Сервіс” м. Миколаїва,
мешканця АДРЕСА_1, раніше не судимого,

за ст. 190 ч.1
КК України,

ВСТАНОВИВ:

Приблизно
в період з серпня 2006 року по лютий 2007 року більш точну дату в судовому засіданні встановити не
представилось можливим, ОСОБА_1 користуючись довірою ОСОБА_2,
отримав від нього на тимчасове зберігання кредиту карту “Універсальна”
ЗАТ “ПриватБанку”, разом з конвертом з пін-кодом яка належить останньому.

Діючи з корисливих спонукань та єдиним
умислом направленим на заволодіння чужим майном, та зловживаючи довірою
ОСОБА_2, зазначену картку власнику не повернув, а в період часу з лютого 2007 року
по 28 вересня 2007 року , шляхом зняття готівкових коштів з банкоматів ЗАТ “ПриватБанк”,
розташованих в населених пунктах Миколаївської області, та незаконно заволодів
грошима для особистих потреб в загальній сумі 2840 грн, які привласнив та
розпорядився на власний розсуд.

ПідсуднийОСОБА_1 винним у вчиненні злочину себе визнав повністю.
Суду пояснив, що дійсно зловживаючи довірою ОСОБА_2, отримав від нього пластикову карту “Унверсальна” ЗАТ
“ПриватБанку”, а в період часу з лютого 2007 року по 28 вересня 2007 року,
знімав кошти в банкоматі ЗАТ “ПриватБанку” що розташований в приміщенні
Укртелекома, в сумі 2657,40 грн, а кошти
в сумі 260 грн, в банкоматах ЗАТ “ПриватБанку”
в смт. Березнегувате не знімав. Тому цю суму визнає та добровільно частково відшкодував
потерпілому в сумі тисячі гривень. Моральну шкоду потерпілого визнає частково в сумі
300гривень.

У вчиненому злочині розкаюється, просив суд
слухати справу без дослідження доказів.

На підставі ч.3 ст. 299 КПК України та згодою
учасників процесу, суд вважає, недоцільним дослідження доказів стосовно
фактичних обставин справи оскільки вони ніким не оспорюються, а винність
підсудного у вчиненні злочину підтверджена, окрім його особистих зізнань,
доказами, а саме:

копією кредитного договору та кредитної карти
ОСОБА_2 (а.с. 5-6),

випискою руху грошових коштів по кредитному
рахунку ОСОБА_2 (а.с. 13-14),

повідомленням та фотографіями, що надані
Снігурівським відділенням МРУ ЗАТ “ПриватБанк” (а.с. 16-22),

позовною заявою ОСОБА_2, щодо відшкодування
матеріальних та моральних збитків та розпискою про отримання коштів на
відшкодування збитків.(а.с.34,92).

Суд
кваліфікує дії підсудного за ст. 190 ч.1 КК
України як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).

По
епізоду знімання ОСОБА_1., грошових коштів з банкоматів ЗАТ “ПриватБанка” смт.
Березнегувате, суд вважає недоведеним та виключає з обвинувачення
постільки не знайшов свого підтвердження
в судовому засіданні.

Призначаючи,
покарання суд враховує тяжкість та суспільну небезпечність злочину, вчинено
злочин невеликої тяжкості, особу винного, який за місцем проживання
характеризується позитивно, визнання
вини і розкаяння у вчиненому злочині, його першу судимість, часткове
відшкодування матеріальних збитків в сумі 1000 гривень.

Обставин,
що обтяжує відповідальність підсудного, суд не вбачає.

Враховуючи, викладене суд вважає, що особа
підсудного не являється небезпечною для суспільства і його виправлення можливе
без ізоляції від суспільства, а тому застосовує до нього ст. ст. 75, 76 КК України.

Цивільні
позови потерпілого підлягають задоволенню на підставі ст. ст. 1166, 1167 ЦК
України, матеріальні збитки частково в сумі 1657,40грн, а моральні в
повному обсязі в розмірі 1000 грн, як
такі, що знайшли своє підтвердження під час судового слідства.

Керуючись, ст..ст.. 323, 324 КПК України,
суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1
визнати винним у вчинені злочину передбаченого ст. 190 ч.1 КК України та призначити покарання два роки обмеження волі.

Застосувати ст.
75 КК України і від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим
терміном на два роки.

Згідно ст..76 КК України покласти на засудженого слідуючі обов'язки:

2.- не
виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу КВС;

3.-повідомляти
органи кримінально - виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи;

4.-
періодично з”являтися для реєстрації в органи в кримінально - виконавчої
системи.

Міру
запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу залишити попередню - підписка про невиїзд з
постійного місця проживання.

Стягнути з ОСОБА_1
на користьОСОБА_2 на
відшкодування матеріальних збитків 1657,40 грн, (одна тисяча шістсот п'ятдесят
сім гривень), а на відшкодування моральних збитків 1000 (
одна тисяча ) грн..

Речові докази: (а.с.37) пластикова картка “Універсальна” ЗАТ
“ПриватБанк”, яка передана на зберігання ОСОБА_2., вважати повернутою власнику.

Залишити арешт на майно
що належитьОСОБА_1, як забезпечення виконання вироку в частинні
відшкодування матеріальних та моральних збитків потерпілому.(а.с.63).

На вирок може бути подано апеляцію до
Миколаївського апеляційного суду через місцевий суд протягом 15-ти днів з
моменту його проголошення.

СУДДЯ