Провадження №1-кс/127/6210/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 червня 2015 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю скаржника ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ ВМВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_4 від 27 травня 2015 року про закриття кримінального провадження № 0000001,-

В С Т А Н О В И В:

18 червня 2015 року до суду надійшла зазначена скарга ОСОБА_3 , яка вказала, що з постановою слідчого СВ ВМВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_4 від 27 травня 2015 року про закриття кримінального провадження № 0000001 вона не згодна, оскільки постанова винесена упереджено, передчасно, на підставі не повно з`ясованих обставин справи, досудове розслідування проведено поверхово та не об`єктивно, з порушенням кримінального процесуального законодавства України.

Слідчий ОСОБА_4 у оспорюваній постанові зазначив, що в діях службових осіб Вінницької районної ради ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ст.366 КК України, а тому слід закрити кримінальне провадження.

На думку скаржниці під час винесення оскаржуваної постанови слідчий допустив неповноту слідства, дійшов хибного висновку про відсутність події злочину, ним грубо порушено порядок збирання доказів у кримінальному провадженні, що потягло за собою винесення незаконної оспорюваної постанови.

З часу внесення в Єдиний реєстр досудових розслідувань заяви скаржниці та з часу початку кримінального провадження слідчим в супереч ст. 9 КПК України не вчинено жодної слідчої дії, спрямованої на всебічне, повне та об"єктивне дослідження обставин кримінального провадження, висновки слідчого не відповідають фактичним обставинам скоєного кримінального порушення.

Так, по кримінальному провадженню № 000001 слідчим не виконано в повному обсязі вказівок, зазначених в ухвалі слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 11 березня 2015 року.

Скаржник зазначила, що слідчим було направлено 23.04.2015 року лист за вихідним № 1/7588 інформаційно-довідковому департаменту Державної фіскальної служби України про надання інформації щодо скасування та отримання сертифікатів Вінницькою районною радою та з"ясування підписів на звітах за жовтень-грудень 2014 року. На даний лист надана відповідь від 14.05.2015 року за № 350/5/99-95-44-15 про те, що сертифікати головного бухгалтера ОСОБА_3 , за письмовою заявкою клієнта, були скасовані 17.12.2014 року та одночасно 17.12.2014 року було отримано посиленні сертифікати на головного спеціаліста відділу правового забезпечення ОСОБА_6 . По питанню приймання електронної звітності роз"яснено, що необхідно звертатися до Державної фіскальної служби України.

В поясненнях ОСОБА_6 , на які посилається слідчий, зазначено, що звіт за листопад 2014 року та за грудень 2014 року наданий до ВОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області за електронним підписом ОСОБА_6 та ОСОБА_5 . Але додатки 4, таблиці 7, таблиця 5 даного звіту за листопад та грудень 2014 року, що знаходяться в матеріалах справи, підписані ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , незважаючи на те, що підпис скаржниці уже був скасований. Тобто слідчим не надано належної оцінки вказаним розбіжностям та жодним чином не усунуто їх.

Також ОСОБА_5 , будучи допитаний в якості свідка, пояснив про те, що звіт за жовтень 2014 року до ВОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області було подано 20.11.2014 року за електронним підписом скаржниці та його електронним підписом. Але згідно з розпорядженням голови Вінницької районної ради ОСОБА_5 за № 54-рк від 17.11.2014р. ОСОБА_3 було звільнено з посади начальника відділу фінансово-господарського забезпечення діяльності ради виконавчого апарату Вінницької районної ради, головного бухгалтера. Крім того в посадові обов"язки ОСОБА_3 входило підготовка та подача вищезазначеного звіту до Вінницької об"єднанної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Вінницькій області за її електронним підписом, як головного бухгалтера, та голови районної ради ОСОБА_5 . Однак у зв"язку з тим, що з 20 жовтня по 14 листопада 2014 року включно ОСОБА_3 знаходилася на стаціонарному та амбулаторному лікуванні, що підтверджується листками тимчасової непрацездатності, які були здані у виконавчий апарат Вінницької районної ради. Також суперечить встановленому факту, що ОСОБА_3 направила вищезазначений звіт до Вінницької об"єднанної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Вінницькій області за її електронним підписом та обставина, що 17 листопада 2014 року ОСОБА_3 не мала змоги зайти до кабінету на своє робоче місце, так як в дверях був поміняний замок. З вищевикладених обставин можна зробити логічний висновок, що ОСОБА_3 , яка вже навіть не працювала головним бухгалтером у виконавчому апараті Вінницької районної ради, фізично не могла підготувати даний звіт, який був виготовлений пізніше, а саме 20 листопада 2014 р.

Тобто вказаний звіт поданий до Вінницької об*єднанної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Вінницькій області за електронним підписом ОСОБА_3 , як головного бухгалтера, та голови районної ради ОСОБА_5 виконаний невідомою особою.

Слідчим не було всебічно та повно досліджено вищевказані документи, не було згідно вказівки ухвали суду встановлено, хто використовував електронний підпис ОСОБА_3 в звітах, хто мав доступ до її електронного підпису та хто направляв дані звіти до Вінницької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області після звільнення скаржниці із займаної посади.

На думку скаржниці головою Вінницької районної ради ОСОБА_5 свідомо використано її електронний підпис, так як він знав про її звільнення. Слідчим об"єктивно не було досліджено цього факту. Також, в поясненнях свідка ОСОБА_5 зазначається, що звіт до Вінницької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області було подано 20.11.2014 року за електронним підписом скаржниці, а в поясненнях свідка ОСОБА_6 зазначається, що 20.11.2014 року розпорядженням голови Вінницької районної ради їй надано право підпису на фінансових документах. Також ОСОБА_5 в поясненнях стверджує, що ОСОБА_3 знала його електронний підпис, а її підпису він не знав. Однак скаржниця на додатковому допиті пояснила, що лише після підписання звіту на паперових носіях ОСОБА_5 надавав їй свій електронний підпис з метою направлення звіту до Вінницької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області.

Слідчим не було проведено перевірки обставин та не надано належної правової оцінки поясненням свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , не усунуто розбіжності в їх показах.

Слідчим лише додатково допитано скаржницю, хоча остання викликалася для одночасного допиту з ОСОБА_5 , на який він не з"явився.

На підставі вищевикладеного ОСОБА_3 просить скаргу задоволити та скасувати постанову слідчого СВ ВМВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_4 від 27 травня 2015 року про закриття кримінального провадження №0000001 як незаконну.

В судовому засіданні ОСОБА_3 підтримала скаргу з викладених у ній підстав.

Слідчий ОСОБА_4 заперечив проти задоволення скарги, зазначив, що по можливості виконав всі вказівки, зазначені у попередній ухвалі суду, так намагався допитати свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , однак останні надали заяви, що на підставі ст. 63 Конституції України вони відмовляються від проведення одночасного допиту з ОСОБА_3 , додатково допитав ОСОБА_3 , дослідив та проаналізував зазначені в ухвалі документи, вважає, що постанова є обґрунтованою та винесена з дотриманням вимог КПК України. Просив скаржнику відмовити.

Заслухавши пояснення скаржника, слідчого, дослідивши кримінальне провадження № 0000001 з постановою про закриття кримінального провадження, суд вважає, що дана скарга обґрунтована та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо:

1) встановлена відсутність події кримінального правопорушення;

2) встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення;

3) не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати;

4) набрав чинності закон, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою;

5) помер підозрюваний, обвинувачений, крім випадків, якщо провадження є необхідним для реабілітації померлого;

6) існує вирок по тому самому обвинуваченню, що набрав законної сили, або постановлена ухвала суду про закриття кримінального провадження по тому самому обвинуваченню;

7) потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення;

8) стосовно кримінального правопорушення, щодо якого не отримано згоди держави, яка видала особу.

З наведених підстав судом вбачається, що слідчий СВ ВМВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_4 під час проведення досудового розслідування в порядку ст. 40 КПК України не виконав у повному обсязі вимог названої статті, не вичерпав можливості отримання доказів по справі, зокрема: не виконав в повному обсязі вказівок, зазначених в ухвалі слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 11 березня 2015 року, не провів перевірки обставин та не надано належної правової оцінки показам свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , не усунув розбіжності в їх показах та не провів одночасний допит між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , хоча вказані слідчі дії прямо передбачені у ст. 40 КПК України.

За наведених обставин суд вважає, що оскаржувана постанова не може залишатися в силі, а підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303,306 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 задоволити.

Скасувати постанову слідчого СВ ВМВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_4 від 27 травня 2015 року про закриття кримінального провадження №0000001.

Матеріали кримінального провадження №0000001 направити в ВМВ УМВС України у Віницькій області для проведення додаткової перевірки.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: