У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого Коновалова
В.М.,

суддів Селівона
О.Ф., Шевченко Т.В. за участю прокурора Морозової
С.Ю.

розглянула в судовому засіданні 1 березня 2007 року в м. Києві кримінальну
справу за касаційними скаргами засудженихОСОБА_1. та ОСОБА_2. на вирок Корольовського районного суду м. Житомира від
14 квітня 2005 року та ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних
справах Апеляційного суду Житомирської області від 19 липня 2005 року щодо них.

Цим вироком визнано винними:

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1року народження,
уродженця м. Коростишева Житомирської області, раніше неодноразово судимого,
останнього разу 07.02.2005 р. за ч. 3 ст. 296 КК України на 2 роки позбавлення
волі,

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження,
уродженця м. Житомира, раніше неодноразово судимого, останнього разу 12.04.2002
р. за ст. 391, ст. 71 КК України на 2 роки 8 місяців позбавлення волі,

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_3 року народження,
уродженку м. Житомира, раніше судиму 12.01.2005 р. за ст. ст. 187 ч. 2, 186 ч.
2, 296 ч. 4 КК України на 7 років позбавлення волі з конфіскацією ½ майна, яке є її власністю,

кожного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187 та ч. 3 ст. 357 КК
України, і призначено їм покарання:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 кожному:

-
за ч. 4 ст. 187 КК України - 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього
майна, яке є їх власністю;

- за
ч. 3 ст. 357 КК України - 3 роки обмеження волі.

ОСОБА_3.:

- за
ч. 4 ст. 187 КК України - 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна,
яке є її власністю;

- за
ч. 3 ст. 357 КК України - 2 роки обмеження волі.

На підставі ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 кожному призначено по 10 років
позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є їх власністю.

Постановою Корольовського районного
суду м. Житомира від 19 травня 2005 року на підставі ст. 71 КК України та
згідно зі ст. 413 КПК України за сукупністю вироків ОСОБА_1 остаточно
призначено 10 років 3 місяці позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів ОСОБА_3. призначено 9 років позбавлення волі з конфіскацією
всього майна, яке є її власністю.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України
за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання за попереднім
вироком від 12 січня 2005 року більш суворим за вироком у даній справі ОСОБА_3.
остаточно призначено 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке
є її власністю.

Прийнято рішення щодо заявлених
потерпілими цивільних позовів, речових доказів та судових витрат.

Ухвалою колегії суддів судової
палати у кримінальних справах Апеляційного суду Житомирської області від 19
липня 2005 року вирок щодоОСОБА_1., ОСОБА_2. та ОСОБА_3. залишено без зміни.

Згідно з вирокомОСОБА_1., ОСОБА_2.
та ОСОБА_3. засуджено за вчинення злочинів за таких обставин.

20 вересня 2004 року, близько 20
год. 40 хв. у м. Житомирі ОСОБА_2., ОСОБА_1 та ОСОБА_3., перебуваючи у стані
алкогольного сп'яніння, діючи у складі організованої групи, вчинили напад на водія таксі ОСОБА_9 і,
погрожуючи застосуванням насильства, небезпечного для його життя та здоров'я,
заволоділи майном потерпілого на загальну суму 535 грн.

20 вересня 2004 року, близько 23
год. 20 хв., у м. Житомирі ОСОБА_2. та ОСОБА_1, перебуваючи у стані
алкогольного сп'яніння, діючи за попередньою змовою між собою, повторно, вчинили напад на водія таксі
ОСОБА_8і, застосовуючи до нього насильство та погрожуючи застосуванням насильства,
небезпечного для його життя та здоров'я, заволоділи майном потерпілого на
загальну суму 260 грн. та його важливими особистими документами.

25 вересня 2004 року, близько 22
год., у м. Житомирі ОСОБА_2., ОСОБА_1 та ОСОБА_3., перебуваючи у стані
алкогольного сп'яніння, діючи за попередньою змовою між собою, у складі
організованої групи, вчинили напад на
водія таксі ОСОБА_7 і, погрожуючи застосуванням насильства, небезпечного для
його життя та здоров'я, заволоділи майном потерпілого на загальну суму 215 грн.
та його важливими особистими документами.

29 вересня 2004 року, близько 23
год., у м. Житомирі ОСОБА_2., ОСОБА_1 та ОСОБА_3., перебуваючи у стані
алкогольного сп'яніння, діючи за попередньою змовою між собою, у складі
організованої групи, вчинили напад на водія
таксі ОСОБА_4. і, погрожуючи застосуванням насильства, небезпечного для його
життя та здоров'я, заволоділи майном потерпілого на загальну суму 237 грн. 10
коп. та його важливими особистими документами.

4 жовтня 2004 року, близько 23 год.
55 хв., у м. Житомирі ОСОБА_2., ОСОБА_1 та ОСОБА_3., перебуваючи у стані
алкогольного сп'яніння, діючи за попередньою змовою між собою, у складі
організованої групи, вчинили напад на
водія таксі ОСОБА_5 і, застосовуючи до нього насильство, небезпечне для його
життя та здоров'я, заволоділи майном потерпілого на загальну суму 738 грн.

5 жовтня 2004 року, близько 23 год.
40 хв., у м. Житомирі ОСОБА_2. та ОСОБА_1, перебуваючи у стані алкогольного
сп'яніння, діючи за попередньою змовою між собою, у складі організованої групи,
застосовуючи до водія таксі ОСОБА_6. насильство, небезпечне для його життя та
здоров'я, вчинили напад на нього з метою заволодіння його майном.

У касаційних скаргах:

Засуджений ОСОБА_1 просить судові
рішення щодо нього скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд, мотивуючи
тим, що кримінальну справу щодо нього сфабриковано, досудове та судове слідство
проведено неповно та однобічно з істотними порушеннями вимог
кримінально-процесуального закону, в тому числі права на захист, а також щодо
колегіального розгляду справи та фіксування судового процесу технічними
засобами, а розслідування справи, на його думку, провадила особа, яка підлягала
відводу. Вказує, що розбою у складі організованої групи він не вчиняв, а лише
прийняв на зберігання документи потерпілого ОСОБА_4., які йому передав ОСОБА_2.
Вважає незаконною постанову Корольовського районного суду м. Житомира від 19
травня 2005 року з тих підстав, що на момент ухвалення вироку щодо нього від 14
квітня 2005 року суду було відомо про його засудження Черняхівським районним
судом 7 лютого 2005 року. Також зазначає, що його не було ознайомлено з
протоколом судового засідання та ухвалою апеляційного суду. У доповненнях до
касаційної скарги посилається на застосування до нього незаконних методів
слідства. Крім того, просить переглянути рішення щодо цивільного позову.

Засуджений ОСОБА_2. просить вирок
та ухвалу скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд, посилаючись
на неповноту, однобічність та упередженість досудового і судового слідства,
порушення вимог кримінально-процесуального закону, а також відсутність доказів
у вчиненні ним злочинів у складі організованої групи. Зазначає про порушення
його права на захист. Просить також викликати його для дачі пояснень при
касаційній перевірці судових рішень щодо нього.

Касаційні скарги чи подання щодо
засудженої ОСОБА_3. не подано.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка вважала,
що касаційні скарги засуджених необхідно задовольнити частково, ухвалу
апеляційного суду скасувати, а справу направити на новий апеляційний розгляд,
перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційних скарг, колегія
суддів дійшла висновку, що вони підлягають задоволенню частково з таких
підстав.

Відповідно до вимог ст. 377 КПК України
в ухвалі апеляційного суду мають бути зазначені докладні мотиви прийнятого
рішення, а при залишенні апеляції без задоволення - підстави, через які
апеляцію визнано необґрунтованою.

Ці вимоги закону апеляційним судом не
виконано.

Так, з матеріалів даної справи вбачається, що засудженими
ОСОБА_1. та ОСОБА_2. було
подано апеляції на вирок щодо них, в яких вони, зокрема, заперечували вчинення
ними злочинів у складі організованої групи з ОСОБА_3.

Згідно з ч. 3 ст. 28 КК України злочин визнається
вчиненим організованою групою, якщо в його готуванні або вчиненні брали участь
декілька осіб (три і більше), які попередньо зорганізувалися у стійке
об'єднання для вчинення цього та іншого (інших) злочинів, об'єднаних єдиним
планом з розподілом функцій учасників групи, спрямованих на досягнення цього
плану, відомого всім учасникам групи.

Апеляційний суд, залишаючи апеляціїОСОБА_1. та ОСОБА_2. у цій
частині без задоволення, всупереч вимогам ст. 377 КПК України не навів у своїй
ухвалі належних мотивів такого рішення, а, пославшись на показання потерпілих
про узгодженість дій засуджених, обмежився загальними фразами про доведеність
вини та правильність кваліфікації дій засуджених, хоча сама по собі
узгодженість дій засуджених під час вчинення злочинів ще не свідчить про
вчинення ними злочинів у складі організованої групи.

Що стосується інших доводів апеляцій, зокрема: ОСОБА_2. про порушення його права на захист,ОСОБА_1. про порушення його права на колегіальний розгляд справи
та фіксацію перебігу судового процесу технічними засобами, на ознайомлення з
матеріалами справи в порядку ст. 255 КПК України, а також щодо незаконності
постанови Корольовського районного суду м. Житомира від 19 травня 2005 року, то
на них взагалі не дано відповіді в ухвалі апеляційного суду.

Натомість, вищезазначеною постановою Корольовського районного
суду м. Житомира від 19 травня 2005 року ОСОБА_1 в
порядку ст. 413 КПК України визначено порядок застосування покарання за вироком
у даній справі та попереднім вироком щодо нього від 7 лютого 2005 року
відповідно до ст. 71 КК України.

Проте, як убачається з матеріалів справи, вироком у даній
справіОСОБА_1. засуджено за злочини, які він вчинив до ухвалення
попереднього вироку щодо нього від 7 лютого 2005 року, тому правильність
застосування судом першої інстанції ст. 71 КК України викликає сумнів.

За таких обставин ухвала апеляційного
суду в даній справі підлягає скасуванню, а справа - направленню на новий
апеляційний розгляд, під час якого апеляційному суду необхідно розглянути
справу відповідно до вимог закону і ухвалити законне та обґрунтоване рішення з
наведенням у ньому відповідних мотивів.

Інші доводи касаційних скарг
засуджених, які за змістом аналогічні доводам апеляцій, мають бути перевірені
під час апеляційного розгляду справи.

Оскільки згідно з вироком кілька
злочинів ОСОБА_1. і ОСОБА_2. вчинено разом з ОСОБА_3., яка теж подавала апеляцію на вирок,
а розгляд апеляційОСОБА_1. та ОСОБА_2., враховуючи наведені у них доводи,
окремо від апеляції ОСОБА_3. неможливий, то
колегія суддів вважає за необхідне в порядку, передбаченому ст. 395 КПК України,
скасувати і ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_3.

Клопотання засудженого ОСОБА_2. про виклик його для дачі пояснень до
суду касаційної інстанції не підлягає задоволенню, оскільки згідно з ч. 1 ст.
391 КПК України таке клопотання при касаційній перевірці судових рішень,
визначених у ч. 2 ст. 383 КПК України, не є обов'язковим для суду касаційної
інстанції, а необхідності у його виклику до касаційного суду не вбачається.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 395, 396 КПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційні скарги засудженихОСОБА_1. та ОСОБА_2. задовольнити частково.

Ухвалу колегії суддів судової палати у
кримінальних справах Апеляційного суду Житомирської області від 19 липня 2005
року щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і в порядку, передбаченому ст. 395 КПК
України, щодо ОСОБА_3 скасувати, а справу направити на новий
апеляційний розгляд у той же апеляційний суд в іншому складі суду.

Судді:

Коновалов В.М. Селівон О.Ф. Шевченко Т.В.

З оригіналом згідно:

Суддя Верховного Суду України О.Ф. Селівон