Справа № 299/4557/14-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и
27.05.2015 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області у складі суддів :
ОСОБА_1 / головуючої /
ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю секретаря судових засідань ОСОБА_4
з участю прокурора ОСОБА_5 , представника потерпілих- адвоката ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 ,
Цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, неодруженого , раніше несудимого :
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286 КК України з призначенням покарання у виді трьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки;
Строк відбуття покарання відраховується з моменту затримання ОСОБА_13 , тобто з 19.10.2014 р.
Обраний щодо обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишений до вступу вироку в законну силу без зміни.
Вирішено питання про речові докази в порядку ст. 100 КПК України.
Стягнуто на користь держави з обвинуваченого ОСОБА_14 судові витрати по справі: 245,96 грн. - за проведення судово-транспортно-трасологічної експертизи, 245,96 грн. - за проведення судово-автотехнічної експертизи, 196,56 грн.- за проведення судово-дактилоскопічної експертизи, 245,70 грн.- судово-трасологічної експертизи, 368,94 грн. - за проведення судово-автотехнічної екстпертизи.
Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що 19.10.2014 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи легковим автомобілем марки "ВАЗ - 2106", реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по своїй смузі руху на ділянці проїжджої частини вул.Копанська м.Виноградів в напрямку центра міста, навпроти будинку № 246, в порушення вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України в момент виникнення небезпеки для руху при появі в полі зору велосипедиста, не застосував заходів до зниження швидкості або зупинки транспортного засобу, внаслідок чого допустив зіткнення передньою правою частиною свого автомобіля із задньою частиною велосипеда під керуванням ОСОБА_15 , зникши з місця дорожньо-транспортної пригоди. В результаті зіткнення потерпілий ОСОБА_15 отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких ІНФОРМАЦІЯ_2 помер у лікарні.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок в частині призначеного покарання скасувати через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого в наслідок його м`якості, та постановити новий вирок, яким ОСОБА_7 за ч.2 ст.286 КК України призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки. Вказує, що ОСОБА_7 після вчинення наїзду на велосипедиста , не вжив заходів для надання йому своєчасної медичної допомоги та не повідомив про злочин органи внутрішніх справ, самовільно залишив місце ДТП в м.Виноградів та поїхав на пошкодженому автомобілі в с. Гудя Виноградівського району, хоча проживає в с. Новоселиця. Після чого залишив автомобіль в с. Гудя, а сам поїхав в м.Виноградів, де придбав переднє вітрове скло на власний автомобіль і в подальшому повернувшись замінив його, а пошкоджене скло викинув у канаву з метою приховати ДТП. Також вказує, що обвинуваченим ні в ході досудового розслідування, ні в ході судового розгляду не було відшкодовано потерпілим завдані збитки.

В апеляційній скарзі обвинувачений не оспорює правильність кваліфікації дій за ч.2 ст.286 КК України, доведеність його вини, так як в цій частині вважає вирок законним і обгрунтованим, але вважає, що призначене йому покарання, яким його реально позбавлено волі є занадто суворим і в цій частині вирок просить змінити. Обгрунтовує тим, що кримінальне правопорушення вчинене ним з необережності, велосипедист рухався по проїзній частині дороги і він не міг зупинитися, бо був засліплений зустрічним автомобілем; як на досудовому слідстві так і в судовому засіданні підтвердив всі фактичні обставини справи, повністю визнав свою вину у вчиненні правопорушення; попросив щире пробачення у потерпілих і частково відшкодував їм завдані моральні та матеріальні збитки. Також зазначає, що за час перебування під вартою в повній мірі зрозумів, що накоїв, про свій вчинок дуже шкодує, раніше судимим не був, по місцю проживання характеризується виключно з позитивної сторони. Зазначає, що потерпілі по даному кримінальному провадженні просили не позбавляти його волі, а призначити йому умовний термін, щоб зміг працювати і відшкодовувати завдані їм збитки в повному обсязі.

В апеляційній скарзі потерпілі просять вирок в частині призначеного покарання - скасувати, призначити ОСОБА_14 покарання у виді восьми років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки. Вказують на те, що після ухвалення вироку суду першої інстанції ОСОБА_7 повністю знехтував всіма їхніми домовленостями, заборонив своїм близьким виплачувати потерпілим будь-яку суму коштів, почав наговорювати на покійного, мовляв, що він був сліпий і сам винуватий у своїй смерті. Вважають дії обвинуваченого зухвалими та нестерпними, а тому вирок суду в частині призначення покарання вважають занадто м`яким. Також вказують на ОСОБА_14 як особу, що раніше вчинила злочин, але спромігся уникнути відповідальності. Крім того, наголошують, що ОСОБА_14 під час вчинення ДТП, перебував у стані алкогольного сп`яніння і ганебно втік з місця ДТП.

В запереченні на апеляційну скаргу потерпілих, обвинувачений ОСОБА_7 просить їх апеляційну скаргу залишити без задоволення, як необгрунтовану. Вважає, що твердження потерпілих про те, що вони не отримували від нього ніяких коштів суперечить матеріалам кримінального провадження, оскільки він надіслав поштовим переказом суму 18500 грн., а також потерпілі підтвердили розпискою, що отримали загалом 59 тис. гривень у відшкодування. Тому вважає, що потерпілі вводять суд в оману, крім того негативно характеризують його, чим принижують його честь і гідність.

В запереченні на апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 обвинувачений ОСОБА_7 також просить апеляційну скаргу відхилити. В обґрунтування цього, обвинувачений посилається на те, що прокурор вказуючи в апеляційній скарзі на його стан алкогольного сп`яніння, не зазначив ступінь сп`яніння, рівень проміле в його крові, який становив 0,4 проміле та що ступінь сп`яніння незначна. Також прокурор не вказав в апеляційній скарзі про те, що ДТП сталося не тільки з його вини, а і з вини потерпілого, що підтверджується висновком експерта. Не відповідає дійсності твердження прокурора про те, що ним не було відшкодовано потерпілим завданих збитків, оскільки воно спростовується матеріалами кримінального провадження. Прохання прокурора про скасування вироку та призначення йому п`ять років позбавлення волі вважає також необґрунтованим, оскільки в суді першої інстанції, будучи державним обвинувачем, прокурор просив призначити йому чотири роки позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, прокурора, який не підтримав апеляційні скарги, обвинуваченого та захисника про підтримання своєї апеляційної скарги, представника потерпілих про заперечення щодо інших апеляційних скарг та підтримання апеляційної скарги потерпілих, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.

Фактичні обставини справи судом першої інстанції не досліджувалися, в апеляційних скаргах порушується питання з приводу призначеної міри покарання обвинуваченому, тому суд на підставі ч.1 ст. 404 КПК України переглядає вирок в межах заявлених апеляційних вимог.

Судова колегія вважає, що вирок відповідає вимогам ст. 370 КПК України, суд призначив покарання ОСОБА_7 за ч.2 ст. 286 КК України з дотриманням вимог ст. 50 КК та ст. 65 КК України.

З матеріалів провадження убачається, що ОСОБА_14 вину у вчиненому визнав, щиро розкаявся, родичі останнього відшкодували потерпілим значну суму завданих збитків, особа раніше до кримінальної відповідальності не притягалася, характеризується позитивно, що давало підстави суду першої інстанції призначити покарання за санкцією статті в межах мінімального строку позбавлення волі.

У зв`язку з цим апеляційний суд відхиляє апеляційні доводи прокурора та потерпілих про м`якість призначеного покарання, як необгрунтовані. Апелянти не довели суду, що обвинувачений характеризується негативно, що будучи під вартою, він не вживав заходів для відшкодування заподіяної шкоди. Та обставина, що ОСОБА_14 залишив місце події, і під час керування транспортним засобом, був у станні сп`яніння, судом першої інстанції враховано.

Одночасно судова колегія відхиляє апеляційне прохання обвинуваченого про пом`якшення покарання із застосуванням ст. 75 КК України. Хоча ОСОБА_14 щиро розкаявся, однак беручи до уваги суспільну небезпеку вчиненого, тяжкість наслідків що настали від кримінального правопорушення - смерть особи, а також те, що ОСОБА_14 залишив місце події, судова колегія вважає, що позбавлення волі особи є справедливим покаранням і не вбачає підстав для застосування ст. 75 КК України.

Керуючись ст. 405, 407 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :
Вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 11 лютого 2015 року, яким ОСОБА_7 засуджений за ч. 2 ст. 286 КК України - залишити без зміни, а апеляційні скарги прокурора, обвинуваченого, потерпілих - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Судді: