Справа № 500/1319/13-к
Провадження № 1-кп/500/54/13
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________
ВИРОК

Іменем України

27 березня 2013 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

у складі: головуючого судді Яковенка І.І.,

за участю: секретаря судового засідання Ткачової В.В.,

прокурора Купцова І.П.,

обвинуваченого ОСОБА_1,

захисника ОСОБА_2,

потерпілого ОСОБА_3,

представника потерпілого ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 3 в м. Ізмаїлі Одеської області кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_1, що народився ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Стаханів Луганської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, працюючого електриком-донкерманом в ДП «Ізмаїльський морський торгівельний порт», перебуваю чого у фактичних шлюбних відносинах, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

встановив:

23 січня 2013 року, приблизно о 18:00 годині, більш точний час встановити не надалось можливим, в будинку АДРЕСА_2, ОСОБА_1, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, умисно, з метою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, на ґрунті сварки, наніс 10 ударів викруткою в область грудної клітини, живота та лівого плеча ОСОБА_3, заподіявши останньому тілесні ушкодження у вигляді численних (числом 9) однотипних непроникаючих поранень грудної клітини, живота та лівої руки, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 47 від 08.02.2013 р. відносяться до категорії легких з короткочасним розладом здоров'я тілесних ушкоджень, а також проникаючого в грудну клітину поранення грудей ліворуч в області 4-го міжребер'я по середньо-ключичній лінії, що супроводжувалось гематорексом, яке згідно висновку цієї ж експертизи відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпечності для життя.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_1 повністю визнав себе винним в обсязі пред'явленого йому обвинувачення. В ході судового розгляду він детально розповів про обставини злочину та щиро розкаявся в його вчиненні, не піддавши сумніву фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, пояснивши, що 23.01.2013 р., приблизно о 15:00 год., на прохання потерпілого він прийшов до нього додому по роботі, де вони розпивали алкогольні напої, та посварилися в процесі спілкування, після чого він приблизно о 15:30 год. пішов додому. Вдома він ще вжив алкогольних напоїв та приблизно о 18:00 год. прийшов додому до потерпілого для того, щоб зясувати стосунки, але розмова у них не вийшла та він дістав викрутку та наніс нею декілька ударів потерпілому ОСОБА_3

Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_1 своєї вини в обсязі пред'явленого йому обвинувачення, а також те, що він не піддавав сумніву фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції обвинуваченого, у суду також не виникає сумнівів в добровільності позиції інших учасників судового провадження. У звязку з цим, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченого ОСОБА_1, допитом потерпілого ОСОБА_3, дослідженням даних судово-медичної експертизи, а також дослідженням доказів, що стосуються особи обвинуваченого. При цьому судом розяснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_1, його вина в повному обсязі також підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_3, який в судовому засіданні пояснив, що 23.01.2013 р., приблизно о 15:00 год., до нього додому на його прохання прийшов обвинувачений ОСОБА_1, у звязку з робочою необхідністю. Вони разом почали розпивати алкогольні напої, в процесі чого посварилися та він відправив його додому. Приблизно о 18:00 год. обвинувачений прийшов до нього додому, дістав викрутку та почав наносити йому удари, наніс приблизно 12 ударів. Він перехопив викрутку та вдарив його у відповідь. Шкода йому відшкодована повністю, претензій до обвинуваченого немає, просив суд не позбавляти його свободи.

Згідно даних судово-медичної експертизи № 47 від 08.02.2013 р. у ОСОБА_3 виявленні проникаюче в грудну клітину поранення грудей ліворуч в області 4-го міжребер'я по середньо-ключичній лінії, що супроводжувалось гематорексом, яке відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпечності для життя; а також чисельні (числом 9) однотипні непроникаючі поранення грудної клітини, живота та лівої руки, які відносяться до категорії легких з короткочасним розладом здоров'я тілесних ушкоджень. Загальна кількість ушкоджень дорівнює 10. Зазначені тілесні ушкодження є результатом многократної дії одного і того ж предмету, що має загострену травмуючи поверхню, яким могла бути викрутка.

Таким чином, суд вважає, що зазначені докази є належними, допустимими та достовірними, а в сукупності вони є достатніми та взаємоповязаними для постановлення обвинувального вироку.

Тому, суд вважає доведеною винність ОСОБА_1 у вчиненні ним злочину, та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_1, суд у відповідності до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а також обставини, що помякшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_1 вчинив тяжкий злочин.

ОСОБА_1 за місцем роботи, а також за місцем проживання сусідами характеризується позитивно.

До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України помякшують покарання ОСОБА_1, суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування заподіяного збитку.

Суд також враховує ту обставину, що у обвинуваченого ОСОБА_1 перебуває на утриманні мати похилого віку, та позицію потерпілого, який просив суд не позбавляти волі обвинуваченого.

До обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_1, суд відносить вчинення злочину в стані алкогольного сп'яніння.

З урахуванням вказаних обставин, суд у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій вважає, що винному ОСОБА_1 необхідним та достатнім для його виправлення та запобігання нових злочинів буде призначення покарання у вигляді позбавлення волі в мінімальних межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України.

Крім того, враховуючи зазначені обставини у справі, а саме обставини, що помякшують його покарання, те, що він вперше притягається до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, має на утриманні мати похилого віку, а також позицію потерпілого, який просив суд не позбавляти обвинуваченого волі, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_1 можливе без ізоляції від суспільства, у звязку з чим суд на підставі ст. 75 КК України вважає можливим звільнити його від відбування покарання з випробуванням.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 затримувався по цій справі 23.01.2013 р., що підтверджується реєстром матеріалів досудового розслідування, та перебував під вартою до 25.01.2013 р., у звязку з тим, що відносно нього було обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. У звязку з тим, що ОСОБА_1 затримувався у цій справі, то в строк його покарання у вигляді позбавлення волі слід зарахувати строк тримання його під вартою з 23.01.2013 р. по 25.01.2013 р.

Суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили запобіжний захід у відношенні ОСОБА_1 залишити без змін у вигляді домашнього арешту.

Керуючись ст. ст. 369 371, 373 375 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у вигляді позбавлення волі строком на пять років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнити від відбування покарання з випробуванням строком на два роки.

Строк покарання ОСОБА_1 обчислювати з моменту виконання вироку, зарахувати у строк його покарання у вигляді позбавлення волі строком на пять років строк тримання його під вартою з 23 по 25 січня 2013 року; іспитовий строк ОСОБА_1 обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 27 березня 2013 року.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо ОСОБА_1 залишити без змін у вигляді домашнього арешту.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Апеляційним судом Одеської області.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, а обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду І.І. Яковенко