АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/790/1854/14 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.185 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2015 р. м. Харків

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

засудженого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Жовтневогорайонного суду м. Харкова від 27 жовтня 2014 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Борівського районного суду Харківської області від 16 травня 2014 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі.
14 жовтня 2014 р. до Жовтневого районного суду м. Харкова надійшло клопотання засудженого про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2014 році».
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 27 жовтня 2014 року, ОСОБА_7 відмовлено у задоволенні його клопотання про застосування до нього вимог Закону України «Про амністію у 2014 році», оскільки амністія не може бути застосована до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких та/або особливо тяжких злочинів, крім випадків індивідуальної амністії.
Не погоджуючись із таким рішенням суду, засуджений подав апеляційну скаргу, в якій міститься прохання скасувати ухвалу районного суду та застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2014 році» на підставі ст.ст.6,9,10 Закону України «Про амністію у 2014 році». В обґрунтування своїх вимог, апелянт зазначив, що судом першої інстанції допущено помилки, оскільки суд керувався ст. 8 Закону України «Про амністію у 2014 році».
Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення засудженого, який просив застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2014 р.», думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого, обговоривши ці доводи та перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» №392/96-ВР від 1 жовтня 1996 р., амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили.

19 квітня 2014 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2014 році» №1185-VI від 8 квітня 2014 р., до якого 6 травня 2014 р. Законом України №1246-VII були внесено зміни.

Згідно із ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 8 квітня 2014 р. підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст.12 КК України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до ст.12 КК України, а також особи, які на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнані інвалідами першої, другої чи третьої групи, а також хворими на активну форму туберкульозу (диспансерні категорії 1-4), онкологічні захворювання (ІІІ, ІV стадії за міжнародною класифікацією TNM), СНІД (ІІІ, ІV клінічні стадії за класифікацією ВООЗ) та інші тяжкі хвороби, що перешкоджають відбуванню покарання та підпадають під визначення Переліку захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань та Міністерства охорони здоров`я України від 18 січня 2000 року № 3/6 та особи, які мають одного чи обох батьків, які досягли 70-річного віку або визнані інвалідами першої групи, за умови, що в цих батьків немає інших непрацездатних дітей.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про амністію у 2014 р.» від 8 квітня 2014 р., скорочується наполовину не відбута частина покарання засудженим, що відбувають покарання у виді позбавлення волі на певний строк, та інші покарання, не пов`язані з позбавленням волі, які не підлягають звільненню від відбування покарання на підставі ст. ст.1-5 цього Закону.

Разом з тим, згідно ч.1 ст. 8 Закону України «Про амністію у 2014 р.», амністія не застосовується до осіб, зазначених у статті 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні".

Пунктом «в» Закону України «Про застосування амністії в Україні» передбачено, що амністія не може бути застосована до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких та/або особливо тяжких злочинів, крім випадків індивідуальної амністії.
Як вбачається з матеріалів особової справи, ОСОБА_7 був засуджений 31.0.2007 року Борівським районним судом Харківської області за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 , ст.71 КК України до 6 років позбавлення волі, 14.10.2013 року Борівським районним судом Харківської області за ч.1 ст.125 КК України до штрафу у розмірі 510 грн., 14.11.2013 року Борівським районним судом Харківської області за ч.1 ст.125 КК України до 200 годин громадських робіт, 14.03.2014 року Борівським районним судом Харківської області за ч.3ст.185 , ч.1 ст. 71 КК України до 3 років 3 днів позбавлення волі, 14.05.2014 року Борівським районним судом Харківської області за ч.3ст.185 , ч.1 ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, 16.05.2014 року Борівським районним судом Харківської області за ч.2 ст.185 , ч.4 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі.

Дві останні судимості 14.05.2014 року та 16.05.2014 року мали місце після 19.04.2014 року, тобто після набрання чинності Закону України «Про амністію у 2014 році».

До набрання чинності Закону України «Про амністію у 2014 році», ОСОБА_7 був засуджений 1 жовтня 1996 року за ч.1 ст. 101 КК України ( в ред. 1960р.), а також 31.05.2007 року та 14.03.2014 року за злочини, передбачені ч.3 ст.185 КК України, а які також являються тяжкими злочинами.

Окрім того, ОСОБА_7 двічі був засуджений за злочини, які не є тяжкими, наявні в нього судимості не зняті і не погашені.

Оскільки амністія не підлягає застосуванню до ОСОБА_7 згідно заборон, встановлених п. «в» ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» від 01.10.1996 року та ст. 8 «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року, тому доводи апелянта колегія суддів визнає необґрунтованими і погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для застосування амністія.

Керуючись ст.ст. 407, 419 КПК України, ст.1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» від 1 жовтня 1996 р., ст.1, ст.8 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 8 квітня 2014 р., колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 27 жовтня 2014 р. про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 щодо застосування до нього Закону України «Про амністію у 2014 році» залишити без зміни, а апеляційну скаргу засудженого без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий

Судді