Справа № 635/3225/15-к
Номер провадження 1-кп/635/512/2015
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 травня 2015 року смт. Покотилівка.

Харківський районний суд Харківської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду в с. Покотилівка Харківського району Харківської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001240 від 02.04.2015 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Мерефа Харківського району Харківської області, українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, не працює, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в:
02 квітня 2015 року, приблизно о 14 годині, ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу поля, яке належить Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України, реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно, із корисної зацікавленості, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав з колодязя зрошувальної системи задвижку ДУ 100, вартість якої згідно висновку товарознавчої експертизи № 3979 від 10.04.2015 року складає 550 гривень. Після цього ОСОБА_4 звернув викрадене майно на свою користь та розпорядився ним за власним розсудом, чим заподіяв Інституту овочівництва і баштанництва національної академії аграрних наук України матеріальну шкоду на суму 550 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, визнав повністю та пояснив про скоєння правопорушення при викладених вище обставинах.

Зазначені обставини ніким із учасників судового провадження не оспорювались.

Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо обставин правопорушення, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження.

За таких обставин суд вважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 в скоєнні правопорушення повністю доведеною і його дії кваліфікує за ч. 1 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 судом не встановлено.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття, повне визнання своєї вини.

Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 є громадянином України, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується задовільно, раніше не судимий (а.с. 73-77).

Суд знаходить, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , в своїй сукупності не є виключними та істотно не знижують ступінь тяжкості скоєного правопорушення, не знижують суспільну небезпеку правопорушення до рівня, що виходить за межи, встановлені у санкції ч.1 ст. 185 КК України, покарання, що виключає застосування до обвинуваченого положень статті 69 КК України призначення більш м`якого покарання, ніж передбаченого законом.

В зв`язку з відсутністю обставини, яка пом`якшує покарання, передбаченої п.2 ч.1 ст.66 КК України, а саме добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди, підстав до застосування обвинуваченому ОСОБА_4 положень ст. 69-1 КК України, суд не має.

Суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без відбування покарання, із застосуванням до нього положень ст. 75 КК України звільнення від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Судові витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи № 3979 від 10.04.2015 року в розмірі 307 гривень 50 копійок, стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь Держави Україна.

Цивільний позов в провадженні відсутній.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Питання щодо речового доказу вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373-376 КПК України, суд -

у х в а л и в:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк два роки.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбуття призначеного покарання, якщо він, на протязі двох років не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України, суд покладає на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

2) повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання;

3) періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Судові витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи № 3979 від 10.04.2015 року в розмірі 307 гривень 50 копійок, стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь Держави Україна.

Речовий доказ залізну задвижку, передану на зберігання представнику потерпілого ОСОБА_5 , після набрання вироком законної сили, вважати переданим за належністю.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційної інстанції.

Апеляційну скаргу на вирок можуть подати: обвинувачений, його захисник у частині, що стосується інтересів обвинуваченого, прокурор, потерпілий, його представник у частині, що стосується інтересів потерпілого, але в межах вимог, заявлених ними в суді першої інстанції, при цьому вирок не підлягає оскарженню в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України.

Апеляція на вирок суду подається до апеляційного суду Харківської області через Харківський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду.

Суддя: ОСОБА_1 .