Справа № 362/4476/13-к
Провадження № 1-кп/362/269/13
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.08.2013 року
м.Васильків

Васильківський міськрайонний суд
Київської області в складі:

головуючого - судді А.А. Бабіша,

при секретарі - Н.М. Яренко,

з участю прокурора - О.В. Сідашова

обвинуваченого - ОСОБА_1

потерпілого - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні кримінальне провадження №
0001587 від 25.06.2013 року за
обвинуваченням:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.
Добрянка, Пермської області, українця,
громадянина України, освіта середня,
неодруженого, непрацюючого,
проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2,
раніше не судимого, у вчиненні
кримінального правопорушення
передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

23 червня 2013 року близько 03 години
00 хвилин ОСОБА_1, перебуваючи в стані
алкогольного сп'яніння, маючи намір на
незаконне заволодіння транспортним
засобом, перебував на території
домоволодіння, де тимчасово мешкав за
адресою: АДРЕСА_1, де реалізуючи свій
злочинний намір підійшов до автомобіля
НОМЕР_1, синього кольору, який
відповідно до свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу серії НОМЕР_2
належить ОСОБА_2.

Після цього, щоб не привернути
увагу сторонніх осіб та власника
транспортного засобу, ОСОБА_1 за
допомогою свого мобільного телефону
здійснив виклик автомобіля таксі ТОВ
К.Ф. «Євротранссервіс». Згодом за
вищевказаною адресою приїхав
автомобіль таксі, та до водія вийшов
ОСОБА_1 і запевнив, що він не може
завести свій автомобіль та за
допомогою буксировального тросу йому
необхідно витягнути автомобіль на
автодорогу, що і було зроблено.

У подальшому, коли автомобіль вже
знаходився на автодорозі, ОСОБА_1 через
незачинені двері сів до салону
автомобіля та за допомогою ключа,
котрий знаходився в замку запалення,
завів двигун автомобіля та розпочав
рух.

Допитаний в судовому засіданні
обвинувачений ОСОБА_1 свою вину у
вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 289
КК України повністю і показав, що 23.06.2013
року, перебуваючи біля будинку, де він
проживає, він побачив автомобіль ВАЗ,
двері якого були не зачинені. Він знав,
що ключі від замка запалювання
знаходяться в замку, він хотів
покататися. Авто він не заводив, щоб не
почув господар, а лише хотів викотити з
того місця, де він стояв, покататися і
поставити на місце. Він намагався сам
виштовхати автомобіль, але не вийшло,
тоді він замовив таксі. Таксисту він
сказав, що немає бензину і той тросом
викотив автомобіль на дорогу. Він з
водієм таксі розрахувався, а сам сів в
автомобіль. Він на ньому доїхав до
базару в м. Василькові і автомобіль
заглох. Він покинув автомобіль і пішов
до господаря , щоб він допоміг йому
доставити автомобіль додому. Але
нічого не встиг йому сказати, бо той
вже звернувся в міліцію, і автомобіль
вже розшукували. Міліції він зразу
зізнався, що це він викрав автомобіль.
Все це він вчинив в стані
алкогольного сп'яніння. До цього
потерпілий не давав йому керувати
вказаним автомобілем. Він зобов'язався
відремонтувати автомобіль
потерпілого.

Допитаний в судовому засіданні
потерпілий ОСОБА_2 суду показав, що
23.06.2013 року він близько 14-00 год. приїхав
додому і поставив автомобіль біля
свого будинку. А вранці, близько 5 год.
його дружина встала і побачила, що в
дворі немає автомобіля, про що його й
повідомила. Потім хлопці, які були біля
його двору розповіли, як викрали його
автомобіль. ОСОБА_1 представився його
сином, і за допомогою троса витяг його
автомобіль з двору. Він зразу повідомив
міліцію про те, що зник його
автомобіль. Обвинувачений жив в його
будинку. Діями обвинуваченого йому
нанесено матеріальні збитки,
оскільки обвинувачений зіпсував
двигун.

Не наполягав на суворому покаранні
ОСОБА_1

Головуючим у кримінальному
провадженні з'ясована думка учасників
судового провадження про те, які докази
треба дослідити та про порядок їх
дослідження.

Прокурор не заперечував проти
подальшого розгляду кримінального
провадження відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК
України, обмежившись вивченням
доказів, які характеризують
обвинуваченого ОСОБА_1

Судом з'ясована думка всіх
учасників судового провадження
стосовно подальшого розгляду
кримінального провадження відповідно
до ч. 3 ст. 349 КПК України. При цьому судом
з'ясовано, чи правильно розуміють
обвинувачений та інші учасники
кримінального провадження зміст
обставин, які ніким не оспорюються, чи
немає сумнівів у добровільності їх
позиції, а також роз'яснив їм, що у
такому випадку вони будуть позбавлені
права оскаржити ці обставини в
апеляційному порядку.

Таким чином, суд дійшов висновку
щодо недоцільності дослідження
доказів щодо тих обставин, які ніким не
оспорюються, та можливості обмежитись
вивченням доказів, які характеризують
обвинуваченого ОСОБА_1, що містяться в
матеріалах кримінального провадження
№ 0001587 від 25.06.2013 року відносно
ОСОБА_1 за обвинуваченням у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, що
були надані прокурором в судовому
засіданні.

Враховуючи вище вказане, суд
приходить до висновку про повну
доведеність вини ОСОБА_1 в незаконному
заволодінні транспортним засобом, а
його дії правильно кваліфіковані за ч. 1
ст. 289 КК України.

Визнаючи винним обвинуваченого
ОСОБА_1 і обираючи йому міру покарання,
суд враховує характер і ступінь
тяжкості вчиненого ним злочину, що
відноситься, відповідно до ст. 12 КК
України, до злочинів середньої
тяжкості, також повною мірою вивчена
особа обвинуваченого: відповідно до
вимоги ГІБ МВС України ОСОБА_1 раніше
не судимий, на обліку в лікаря
нарколога та психіатра не перебуває,
характеризується позитивно (а.с.37,38,40,41)

Судом, відповідно до ст. 66 КК
України, беруться до уваги обставини,
пом'якшуючі відповідальність
обвинуваченого ОСОБА_1: щире каяття.

Обставиною, що обтяжує
відповідальність обвинуваченого
ОСОБА_1, відповідно до ст. 67 КК України,
судом встановлено вчинення злочину
особою у стані алкогольного сп'яніння.

Підстав для застосування
відносно обвинуваченого ОСОБА_1
положень ст. 69 КК України судом не
вбачається.

Суд враховує позитивну
характеристику на ОСОБА_1 за місцем
його проживання, те, що він раніше не
судимий, щире каяття, вчинив злочин в
стані алкогольного сп'яніння, думку
потерпілого, який не наполягав на
суворому покаранні, суд вважає за
можливе призначити ОСОБА_1 покарання в
межах санкції ч. 1 ст. 289 КК України у
виді позбавлення волі, але з
застосуванням ст.ст. 75-76 КК України,
оскільки виправлення обвинуваченого
ще можливе без ізоляції від
суспільства.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України,
покарання має на меті не тільки кару, а
й виправлення засудженого, а також
запобігання вчиненню нових злочинів,
як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України,
особі, яка вчинила злочин, має бути
призначене покарання, необхідне й
достатнє для її виправлення та
попередження нових злочинів, а тому
призначене покарання ОСОБА_1 буде
відповідати його особі і вчиненому ним
кримінальному правопорушенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним за ч. 1
ст.289 КК України і призначити йому
покарання у виді 4 (чотирьох) років
позбавлення волі.

Застосувати до призначеного покарання
ОСОБА_1 ст. 75 КК України і звільнити його
від відбування покарання з
випробуванням, встановивши іспитовий
строк тривалістю 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України,
покласти на ОСОБА_1 обов'язки: не
виїжджати за межі України на постійне
проживання без дозволу
кримінально-виконавчої інспекції,
повідомляти кримінально-виконавчу
інспекцію про зміну місця проживання,
роботи або навчання; періодично
з'являтися для реєстрації в
кримінально-виконавчу інспекцію.

Іспитовий строк ОСОБА_1
відраховувати з дня постановлення
вироку.

Вирок набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржено протягом 30
днів з дня його проголошення до
Апеляційного суду Київської області.

Копію вироку після його проголошення
вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового розгляду мають право
отримати в суді копію вироку.

Суддя
А.А. Бабіш