Новоархангельський районний суд
Кіровоградської області
Кіровоградської області, вул. Слави 26
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Новоархангельський районний суд
Кіровоградської області в складі

головуючого судді:
Краснопольської Л.П.

при секретарі судового засідання:
Лясковській О.М.

з участю прокурора:
Чорнобривця Д.В.

потерпілої:
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду смт
Новоархангельськ кримінальне
провадження № 1-кп/394/108/13, що
зареєстроване в Єдиному реєстрі
досудових розслідувань 14 жовтня 2013
року за № 0000802 за обвинуваченням

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця,
громадянина України, одруженого, має на
утриманні трьох малолітніх дітей,
освіта неповна середня, не працюючого,
військовозобов'язаного, стан здоров'я
задовільний, раніше не судимого,
мешканця АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121
КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 заподіяв умисне тяжке
тілесне ушкодження, що спричинило
смерть потерпілого, при таких
обставинах:

11 жовтня 2013 року о 22.00 год. ОСОБА_2
перебуваючи у власному домоволодінні,
що розташоване по АДРЕСА_1 затіяв з
ОСОБА_3 сварку, в ході якої на ґрунті
раптово виниклих неприязних відносин,
діючи умисно та цілеспрямовано,
перебуваючи в кімнаті житлового
будинку завдав ОСОБА_3 один удар
дерев'яною табуреткою в область голови,
чим спричинив останньому тілесні
ушкодження у вигляді відкритої
черепно-мозкової травми, з
крововиливом під м'які мозкові
оболонки, забій головного мозку,
перелом кісток склепіння та основ
черепа, які в сукупності відносяться до
тяжких тілесних ушкоджень, як
небезпечних для життя та знаходяться у
причинному зв'язку з настанням смерті,
що утворились прижиттєво. Від
отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_3
помер ІНФОРМАЦІЯ_7 на території
домоволодіння своєї співмешканки
ОСОБА_4, яке розташоване по АДРЕСА_2.

Допитаний в судовому засіданні
обвинувачений ОСОБА_2 винним себе в
інкримінованому правопорушенні визнав
повністю та пояснив, що 11.10.2013 року о 22.00
год. йому зателефонувала його мати, яка
попросила забрати її співмешканця
ОСОБА_3, який крім того є його
тестем, оскільки той лежав п'яний на
вулиці. Він його забрав у власне
домоволодіння та поклав на ліжко. Після
цього, ОСОБА_3 почав ображати
нецензурною лайкою його, дітей та його
дружину. В той час він сидів біля груби,
підкидав дрова, біля грубки стояв
стільчик. У відповідь на образи він
взяв табуретку, наніс нею один удар в
область голови ОСОБА_3 ніжкою,
внаслідок чого пішла кров та він почав
її витирати мокрим рушником. В той
вечір ОСОБА_3 пролежав на ліжку, на
другий день вставав, ходив, вживав їжу,
курив, на будь-який біль не скаржився,
хоча обличчя було запухле і була дірка
в голові. Він часто ночував у них, коли
був випивший, так само неадекватно себе
поводив, грубив, ображав його дружину ,
яка є його донькою, дітей, тобто внуків,
але раніше вони закривали його в літній
кухні, а вранці, коли був тверезий, то
йшов до своєї співмешканки - його
матері. Раніше зачиняв ОСОБА_3 у кухні,
але так як було холодно забрав його до
хати.

Батько не хотів їхати до лікарні,
говорив, що все заживе, казав, що не
хоче, щоб хтось знав про те, що сталося.
Крім того, у зв'язку з відсутністю
коштів у них до лікарні ОСОБА_3 відразу
не відвезли. Наступного дня до них
прийшла його мама та сказала, що забере
свата до себе і завезе в лікарню.
Увечері мама приїхала із ОСОБА_5 і вони
втрьох перевезли батька до матері.
14.10.2013 р. вранці вони хотіли відвезти
ОСОБА_3 до лікарні, останній вийшов на
вулицю, курив та чекав автомобіля, при
цьому сів на табуретку та помер. При
житті потерпілий, який являвся рідним
батьком його дружини ображав його,
дружину та дітей.

Дуже шкодує про те, що трапилось, він не
хотів таких наслідків. Щиро кається у
вчиненому, жалкує що так сталося,
просить суворо не карати, не позбавляти
волі, дати йому шанс на виправлення.

Крім повного визнання своєї вини,
суд вважає, що виннність
обвинуваченого ОСОБА_2 у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України
повністю доведена та підтверджується
наступними доказами:

- показаннями потерпілої ОСОБА_1,
яка в судовому засіданні показала, що
11.10.2013 року вона дізналась
про те, що її батько лежить на землі в
стані алкогольного сп'яніння. Її
чоловік пішов за батьком та привів його
до них додому, де поклав на ліжко.
Батько знаходився в стані алкогольного
сп'яніння, обличчя було зчесане в
області виска, він почав обзивати
дітей. Вона в цей час вийшла надвір в
туалет. Коли повернулась, то побачила,
що батько лежав на полу, на голові та на
носі була кров, чоловік робив йому
примочки, витирав кров. Чоловік
пояснив, що батько почав ображати
дітей, після чого він його вдарив
стільчиком. Наступного дня батько
ходив, жартував, сміявся, говорив, що
сам заслуговував на це. В області лоба у
нього була наявна рана. 13.10.2013 року мати
забрала батька додому, пояснивши, що
там йому буде краще, вона його покупає і
завезе в лікарню. ІНФОРМАЦІЯ_7 батька
мали намір везти до лікарні, однак коли
він вийшов з будинку та сів на стілець,
то помер. При житті її та її сім'ю батько
постійно ображав коли знаходився в
стані алкогольного, бив матір цепком,
до дітей виражався нецензурною лайкою.
Раніше конфліктів між батьком та
чоловіком не було. Ваніна мама
телефонувала у медпункт, медсестра
сказала по телефону, щоб купити йод,
бинт, перекись, мазь, замотати голову і
везти в лікарню. Просила суд не
позбавляти волі її чоловіка, вона його
вибачила, її батька вже немає, його не
вернеш, а в них троє маленьких дітей,
одне з яких інвалід, їх треба
виховувати, а сама вона не впорається.

- показаннями свідка ОСОБА_4, яка в
судовому засіданні показала, що
ОСОБА_3 був її сватом, тобто
батьком дружини її сина та водночас
співмешканцем. 11.10.2013 року вона
попрохала співмешканця піти в центр
села в магазин по продукти. Від
односельців дізналась, що
співмешканець в магазині випив, однак
додому він не прийшов, адже вона
забороняла йому повертатись у стані
алкогольного сп'яніння. Вона
подзвонила до Вані, щоб той забрав його
до себе. Наступного дня вона прийшла до
сина, побачила співмешканця з
перебитим носом, опухлим лицем, проте
він самостійно ходив, одягався. Син
зізнався у тому, що завдав ОСОБА_3 один
удар табуреткою. 13.10.2013 р. забрала
співмешканця додому на його прохання,
кров на ньому не бачила, перевезла його
на автомобілі, так як йому було погано.
14.10.2013 р. вони вирішили повезти його до
лікарні, хоча ОСОБА_3 й відмовлявся.
Зранку, вийшовши з будинку, він присів
на табуретку, закурив, впав та помер.
Після цього вони викликали медсестру,
яка зателефонувала в міліцію.

- показаннями свідка ОСОБА_5, який в
судовому засіданні показав, що 13.11.2013
року йому зателефонувала ОСОБА_4, яка
попросила завезти її та ОСОБА_3 від сина
до них додому. У автомобіль вони сідали
та з автомобіля виходили обоє
самостійно, після чого зайшли до
будинку. ОСОБА_2 також їхав разом з ними.
На той час у ОСОБА_3 було видно на лобі
рану з засохшою кров'ю, про її
походження йому нічого не розповідали.
Наступного дня до нього зателефонувала
ОСОБА_4 та попросила завезти їх до
лікарні, однак він відмовився, оскільки
на той час вже перебував у смт
Новоархангельськ.

- протоколом огляду місця події та
фототаблицею від ІНФОРМАЦІЯ_7,
відповідно до якого було оглянуто
домоволодіння ОСОБА_4, де виявлено труп
ОСОБА_3 з тілесними ушкодженнями в
області лобної ділянки голови.

- протоколом огляду місця події та
фототаблицею від ІНФОРМАЦІЯ_7,
відповідно до якого було оглянуто
домоволодіння ОСОБА_2., де виявлено
дерев'яний стілець, футболку, штани та
вирізи з матрацу та рушника.

- висновком судово-медичної
експертизи № 107 від 14.11.2013 року,
відповідно

до якого при судово-медичному трупа
ОСОБА_3 виявлено тілесні ушкодження у
вигляді відкритої черепно-мозкової
травми: забійної лани лобної ділянки з
крововиливом у м'які тканини цієї
ділянки, синців довкола обох очей,
уламкового перелому лобної кістки,
крововиливу під м'які мозкові оболонки
та забою і набряку речовини головного
мозку, які несуть ознаки тяжких, як
небезпечних для життя та знаходяться у
причинному зв'язку з настанням смерті і
утворились прижиттєво, на що вказує
наявність крововиливів у м'які тканини
темно-червоного кольору. Також у ОСОБА_3
виявлено тілесне ушкодження у вигляді
синця правого плеча по
передньо-зовнішій поверхні, яке має
ознаки легких. Вказані тілесні
ушкодження утворились від локальної
дії твердих тупих предметів з
обмеженою контактуючою поверхнею (не
менше 4-х травматичних впливів),
індивідуальні ознаки предмету, яким
були заподіяні тілесні ушкодження на
тілі потерпілого ОСОБА_3 не
відобразились. Смерть ОСОБА_3 настала
від одержаної відкритої
черепно-мозкової травми з крововиливом
під м'які мозкові оболонки, забоєм
головного мозку, переломом кісток
склепіння та основи черепу.

- висновком судово-медичної експертизи
№ 942 від 02.12.2013 року, відповідно до якого
на штанах спортивних з місця події
знайдена кров людини, яка може належати
потерпілому ОСОБА_3 та не може походити
від підозрюваного ОСОБА_2

- висновком судово-медичної
експертизи № 940 від 02.12.2013 року,
відповідно

до якого на сорочці та піджаку знайдена
кров людини, яка може належати
потерпілому ОСОБА_3 та не може походити
від підозрюваного ОСОБА_2

- висновком судово-медичної
експертизи № 939 від 02.12.2013 року,
відповідно

до якого на фрагменті рушника з місця
події знайдена кров людини. При
визначенні групової належності в
об'єкті 1 спостерігали неусувний
неспецифічний вплив предмето-носія
даного об'єкта на діагностичну
сироватку В, що не дозволяє висловитись
відносно наявності чи відсутності
антигена В. Проте виявлення в об'єкті 1
антигена А не виключає присутності
(домішки) крові потерпілого ОСОБА_3

- висновком судово-медичної
експертизи № 938 від 02.12.2013 року,
відповідно

до якого на фрагменті наволочки з місця
події знайдена кров людини. При
визначенні групової належності в
об'єкті 1 спостерігали неусувний
неспецифічний вплив предмето-носія
даного об'єкта на діагностичну
сироватку В, що не дозволяє висловитись
відносно наявності чи відсутності
антигена В. Проте виявлення в об'єкті 1
антигена А не виключає присутності
(домішки) крові потерпілого ОСОБА_3

- висновком судово-медичної
експертизи № 937 від 02.12.2013 року,
відповідно

до якого на фрагменті тканини з матрацу
з місця події знайдена кров людини. При
визначенні групової належності в
об'єкті 1 група крові не встановлена з
неусувним впливом предмета-носія
даного об'єкта на діагностичні
сироватки А і В.

- протоколом проведення слідчого
експерименту та фото таблицею від
06.12.2013 року, відповідно до якого
підозрюваний ОСОБА_2 розповів та
показав яким чином табуреткою заподіяв
тілесні ушкодження ОСОБА_3

При проведенні слідчого експерименту
за участю обвинуваченого, деталі по
справі обвинувачений сам розповідали і
показував на відтворенні події.

Пояснення обвинуваченого, потерпілої,
свідків не протирічать проведення
слідчого експерименту, згідно якого
зафіксована обстановка на місці події,
вилучені сліди та предмети злочину.
Результати експерименту та обставин
подій обвинуваченим об'єктивно
співпадають з результатами проведених
у справі судових експертиз,
відповідність показам в якості
підозрюваного, а також в якості
обвинуваченого.

У своїй сукупності всі вони створюють
єдину систему доказів винності
обвинуваченого. Органом досудового
слідства і судом дотримано
процесуальних умов зібрання,
дослідження і закріплення цих доказів
відповідно до вимог чинного
законодавства.

Відповідно пункту 22 Постанови ПВС
України № 2 від 07.02.2003 року «Про судову
практику в справах про злочини
проти життя і здоров'я особи»суди
повинні ретельно досліджувати докази,
які мають значення для з'ясування
змісту і спрямованості умислу винного.
Питання про умисел необхідно
вирішувати, виходячи із сукупності
всіх обставин вчиненого діяння,
зокрема враховувати спосіб, знаряддя
злочину, кількість, характер і
локалізацію поранень та інших тілесних
ушкоджень, причини припинення
злочинних дій, поведінку винного і
потерпілого, що передувала події, їх
стосунки. Визначальним при цьому є
суб'єктивне ставлення винного до
наслідків своїх дій: при умисному
вбивстві, настання смерті охоплюються
умислом винного.

Суд, заслухавши обвинуваченого,
потерпілу, прокурора, свідків,
дослідивши та проаналізувавши
матеріали справи в їх сукупності,
дійшов до висновку, що ОСОБА_2 заподіяв
умисне тяжке тілесне ушкодження, що
спричинило смерть потерпілого, а його
дії правильно кваліфіковані органами
досудового слідства за ч. 2 ст. 121
КК України і суд кваліфікує дії
обвинуваченого за ч. 2 ст. 121 КК України.

Злочин вчинено умисно, оскільки
обвинувачений повинен був
усвідомлювати суспільно небезпечний
характер своїх дій та передбачати їх
суспільно-небезпечні наслідки. З
показань обвинуваченого вбачається, що
він не передбачав можливості настання
смерті потерпілого від його дій, не
бажав їх, хоча свідомо допускав. Тобто,
завдаючи удару табуреткою в голову
обвинувачений повинен був передбачати
наслідки нанесення удару, також про це
свідчать обставини нанесення удару в
життєво важливий орган - голову, не
приймав невідкладних мір до надання
необхідної допомоги, а також
суб'єктивним ставлення до наслідків
своїх дій.

Вирішуючи питання про призначення
покарання суд керується вимогами ст. 65
КК України та роз'ясненнями Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
24.10.2003 року "Про практику призначення
судами кримінального покарання " та
виходить із принципів законності,
справедливості, обґрунтованості та
індивідуалізації покарання.

Призначаючи вид та міру покарання
обвинуваченому ОСОБА_2, суд враховує
характер та ступінь суспільної
небезпечності вчиненого злочину, що
відповідно до ст. 12 КК України
відноситься до категорії тяжкого
злочину, його особу, що по місцю
проживання характеризується
позитивно, на обліку в психіатра та
нарколога не перебуває, раніше до
кримінальної відповідальності не
притягувався, має на утриманні троє
малолітніх дітей, ІНФОРМАЦІЯ_4,
ІНФОРМАЦІЯ_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, одна з яких є
інвалідом.

Пом'якшуючими покарання обставинами
суд рахує - щире каяття, щире бажання
обвинуваченого стати на шлях
виправлення, обтяжуючих покарання
обставин судом не встановлено.

Беручи до уваги вказані обставини у їх
сукупності, приймаючи до уваги
відсутність обтяжуючих обставин, а
також враховуючи позитивні
характеристику обвинуваченого,
поведінку та відносини обвинуваченого
і потерпілої, які є чоловіком та
дружиною, враховуючи думку потерпілої,
яка вибачила обвинуваченого та її
клопотання про пом'якшення йому міри
покарання, вона не бажає суворого
покарання, просить суд надати йому
можливість для виправлення без
позбавлення його волі, збіг важких
матеріальних обставин,
непрацездатний стан потерпілої, ту
обставину, що обвинувачений має на
утриманні трьох малолітніх дітей,
найменша донька є інвалідом,
доцільність здійснення соціального
догляду за ними, враховуючи
неправомірну поведінку ОСОБА_3, що
спровокувала вказане правопорушення,
суд вважає, що це є обставинами, що
істотно знижують ступінь тяжкості
вчиненого злочину і впливають на
пом'якшення покарання, виходячи з
принципу, що покарання має бути
призначене необхідне і достатнє для
виправлення обвинуваченого, суд
приходить до висновку про можливість
застосувати до підсудного положення
ст.69 КК України.

За змістом закону, підставою для
застосування ст.69 КК України є
наявність декількох обставин, що
пом'якшують покарання та істотно
знижують ступінь тяжкості вчиненого
злочину. А, тому, суд приходить до
переконання про доцільність
застосування ст. 69 КК України,
призначивши обвинуваченому покарання
з призначенням строку позбавлення волі
нижчого від найнижчої межі,
встановленої вказаною нормою, тобто
більш м'яке ніж встановлено в санкції ч.
2 ст. 121 КК України.

Проте, оцінюючи ступінь тяжкості
вчиненого злочину, суд вважає, що
виправлення засудженого неможливе без
ізоляції від суспільства.

Враховуючи вказані обставини, суд
вважає, що виправлення та
перевиховання обвинуваченого можливе
лише в місцях позбавлення волі, в
умовах ізоляції від суспільства, тому
відповідно до вимог кримінального
закону і передбачених цим законом
санкцій, обвинуваченому необхідно
призначити покарання у виді
позбавлення волі, з відбуванням в
кримінально-виконавчій установі, саме
таке покарання буде достатнім для
виправлення обвинуваченого та
попередження нових злочинів.

Речові докази - спортивні штани,
виріз з наволочки (подушки), зразок
грунту, дерев'яний стілець, футболку
синього кольору, штани коричневого
кольору, вирізи з матрацу та рушника зі
слідами речовини бурого кольору суд
вважає за необхідне знищити.

Судові витрати по справі відсутні.

Цивільний позов по справі не
заявлено.

Запобіжний захід у вигляді
домашнього арешту, обраний
обвинуваченому ОСОБА_2 суд вважає за
необхідне до набрання вироком законної
сили залишити без змін.

Враховуючи вищевикладене та
керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України,
суд

у х в а л и в :

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні
злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК
України та призначити йому покарання
за ч. 2 ст. 121 КК України із застосуванням
ст. 69 КК України у виді позбавлення волі
строком на 3 / три/ роки.

Речові докази - спортивні штани, виріз з
подушки, зразок ґрунту, дерев'яний
стілець, футболку синього кольору,
штани коричневого кольору, вирізи з
матрацу та рушника зі слідами речовини
бурого кольору - знищити.

Запобіжний захід у вигляді домашнього
арешту, обраний обвинуваченому ОСОБА_2
до набрання вироком законної сили
залишити без змін.

Строк відбування покарання
обраховувати ОСОБА_2 з моменту
затримання.

На вирок може бути подана апеляційна
скарга до апеляційного суду
Кіровоградської області через
Новоархангельський районний суд
протягом 30 (тридцяти) діб з моменту його
проголошення.

Вручити обвинуваченому та
прокурору копію вироку негайно після
його проголошення. Інші учасники
кримінального провадження мають право
отримати в суді копію вироку.

Суддя:
/підпис/

З оригіналом згідно

Суддя

Краснопольська Л.П.