АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11кп/790/568/15 Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Справа № 415/3544/14-к Доповідач ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 260 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 квітня 2015 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова в режимі відеоконференції апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Лисічанського міського суду Луганської області від 25 грудня 2014 року у відношенні ОСОБА_8 за ч.2 ст.260, ч.1 ст. 263 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :
Вказаним вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Лисичанська Луганської області, громадянин України, одружений, освіта середня технічна , не працюючий, не судимий , мешкає АДРЕСА_1 , зареєстрований АДРЕСА_1

засуджений
за ч.2 ст.260 КК України до 3 років позбавлення волі,
за ч.1 ст. 263 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі .
На підставі ст. 70 КК України , за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим , призначено 3 роки 6 місяців позбавлення волі.

Відповідно до вироку ОСОБА_8 в червні 2014 року на добровільній основі увійшов до структурного підрозділу збройного формування не передбаченого законами України, діючого на території міста Лисичанська Луганської області , створеного іншою особою, діяльність якого спрямована на заволодіння окремими територіями ,силову підтримку окремих владних структур, депортацію населення з регіону знаходження збройного формування ,знищення живої сили супротивника та його матеріальних коштів, з використанням вогнепальної зброї , вибухових речовин та іншої зброї.

Вступивши в зазначене збройне формування, ОСОБА_8 виконував вказівки осіб , які були вище за рангом , та з червня 2014 року до затримання здійснював несення служби по охороні незаконно захопленої адміністративної будівлі Управління служби безпеки України в м. Лисичанську , розташованої за адресою : м. Лисичанськ вул. Революційна,87, де знаходився штаб збройного формування , та здійснював контрольно - пропускні функції , маючи при собі автоматичну зброю.

Окрім того, в червні 2014 року, ОСОБА_8 , маючи намір на незаконне придбання , носіння та зберігання вогнепальної зброї, бойових припасів та вибухових матеріалів, розуміючи незаконний характер своїх дій, у захопленому приміщенні Управління служби безпеки України в м. Лисичанську, розташованої за адресою: м. Лисичанськ вул. Революційна, 87, отримав від невстановленої особи: автоматичну зброю АКМ-74 № НОМЕР_1 , 284 патрони калібру 5,45 мм, 24 патрони калібру 7,62 мм; гранату Ф1УЗЧП № 226.

Діючи з прямим умислом та розуміючи незаконність та протиправність свої дій, зазначені автоматичну зброю, патрони та гранату ОСОБА_8 став носити при собі ,а у вільний від участі в збройному формуванні час , зберігав за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 .

У липні 2014 року, продовжуючи реалізовувати свій умисел направлений на незаконне зберігання вогнепальної зброї, бойових припасів та вибухових матеріалів без передбаченого дозволу, зазначені автоматичну зброю, патрони та гранату ОСОБА_8 закопав у дворі за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 ., де зберігав до 01.08.14р., коли автоматичну зброю, патрони та гранату вилучили працівники правоохоронних органів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_8 просить вирок суду змінити та призначити йому покарання з іспитовим строком, або вирок скасувати та призначити по справі новий судовий розгляд.

Свою апеляційну скаргу обвинувачений мотивує тим, що в ході досудового слідства від не мав змоги користуватись послугами захисника , а в судовому засіданні від участі захисника відмовився оскільки є юридично неграмотним .

Також посилається на те, що до незаконного збройного формування вступив примусово, оскільки його з застосуванням насильства примушували будувати оборонні споруди. Просить врахувати, що в бойових діях участі не приймав, зброю патрони та гранату видав добровільно при арешті.

Заслухавши доповідь судді; пояснення обвинуваченого, який підтримав свою апеляційну скаргу; пояснення захисника, який також підтримав апеляційну скаргу засудженого; з`ясувавши думку прокурора, який вважав вирок районного суду законним та обґрунтованим; перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає , зважаючи на наступне.

Дії обвинуваченого кваліфіковано правильно, висновки суду відносно фактичних обставин справи , які в суді першої інстанції не заперечувались і відносно яких відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України докази не досліджувались, колегія суддів на підставі ч.2 ст.394 та ч.1 ст.404 КПК України, не перевіряє.

Зазначене стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого, щодо вимушеної участі в незаконному збройному формуванні та добровільної видачі ним зброї , патронів та гранати.

Матеріали справи не містять даних, які б свідчили про порушення права Локотош на захист в ході досудового слідства. Відповідно до протоколу затримання особи, пам`ятки про процесуальні права та обов`язки, повідомлення про підозру, право на захист ОСОБА_8 , а також право користуватися послугами захисника було роз`яснено належним чином (а.с.41-44,45-48, 50-53,54-57, 154 т.1) Відповідно до особистого підпису ОСОБА_9 в протоколі допиту, підозрюваний не виявив бажання мати захисника (а.с.62 т.1).

Також колегія суддів не встановила порушення права на захист в ході судового розгляду. Обвинувачений, будучи ознайомлений зі своїми правами, добровільно вирішив здійснювати захист самостійно . Суд належним чином з`ясував , чи правильно розуміє обвинувачений зміст обставин, викладених в обвинувальному акті, переконався у добровільності позиції обвинуваченого і роз`яснив йому, що у такому випадку ОСОБА_8 буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

При призначенні покарання обвинуваченому суд першої інстанції діяв з дотриманням вимог ст. 65 КК України.

Суд з достатньою повнотою врахував, що ОСОБА_8 скоїв два тяжких злочини; особу винного, який раніше не судимий та добре характеризується за місцем мешкання; наявність обставин , що пом`якшують покарання у вигляді щирого каяття; призначив ОСОБА_8 покарання наближене до мінімального; на підставі ст. 70 КК України застосував принцип поглинення меш суворого покарання біль суворим, тому призначене покарання є достатнім для виправлення ОСОБА_8 та запобігання вчинення ним нових злочинів.

Даних для того, щоб вважати призначене ОСОБА_8 покарання явно несправедливим через суворість, а також для висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, з застосуванням ст. 75 КК України , колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення , а вирок Лисичанського міського суду Луганської області від 25 грудня 2014 року у відношенні ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий

Судді -