УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 08 квітня 2015 року м. Київ Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:головуючого - судді ОСОБА_3, суддів: ОСОБА_4, ОСОБА_5, розглянувши касаційну скаргу прокурора на ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 05 січня 2015 року щодо ОСОБА_1,ВСТАНОВИЛА: Вироком Дзержинського міського суду Донецької області від 10 жовтня 2014 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, в силу ст. 89 КК України не судимого, засуджено за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки та покладенням на нього обов'язків, передбачених п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 цього Кодексу.Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 05 січня 2015 року вирок суду щодо ОСОБА_1 залишено без зміни.За вироком суду ОСОБА_1, 24 лютого 2014 року, приблизно о 19.30 год керуючи автомобілем «ВАЗ 2104» д.н.з. НОМЕР_1, рухався по вул. Маяковського у м. Дзержинську. При цьому, потерпілий ОСОБА_2, проїжджаючи поблизу автобусної зупинки по вказаній вулиці, керуючи автомобілем «Ford Transit» д.н.з. НОМЕР_2 створив аварійну обстановку. В подальшому, ОСОБА_1, діючи на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, з метою помсти, на перехресті вулиць Маяковського та Дзержинського у м. Дзержинську наніс чисельні удари кулаками в обличчя потерпілому ОСОБА_2, чим заподіяв тілесні ушкодження, які відносяться до категорії тяжких.У касаційній скарзі прокурором викладено вимогу про скасування судового рішення щодо ОСОБА_1 із призначення нового розгляду у суді апеляційного інстанції у зв'язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м'якості. На обґрунтування своїх вимог вказав, що висновок суду при призначенні засудженому покарання із застосування ст. 75 КК України є безпідставним. Наголошує, що судом апеляційної інстанції формально розглянуто доводи апеляційної скарги прокурора. Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла до висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав. Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає. Висновок суду про доведеність винуватості засудженого ОСОБА_1 у вчинені кримінального правопорушення та кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 121 КК України у касаційній скарзі прокурора не оскаржуються.Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Покарання згідно з ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не лише кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.Вирішення судом питання про призначення ОСОБА_1 покарання із застосуванням ст. 75 КК України відповідає наведеним вимогам Закону. Призначаючи покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини кримінального провадження. Також, суд зважив на особу ОСОБА_1, який позитивно характеризується за місцем проживання, відшкодував завдану шкоду потерпілому, а також всі витрати, пов'язані з його лікуванням. При цьому, суд зважив на думку потерпілого, який не наполягав на призначенні суворого покарання. До того ж, прокурор в судовому засіданні суду першої інстанції сам запропонував призначити засудженому покарання із застосуванням положень ст.ст. 75, 76 КК України. Разом із тим, суд також урахував обставини, що пом'якшують покарання - визнання вини, щире каяття, та відсутність обставин, що його обтяжують, й дійшов правильного висновку про можливість звільнення ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням. Твердження прокурора про те, що суд при застосуванні ст. 75 КК України залишив поза увагою вчинення ОСОБА_1 у минулому злочину, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки в силу закону він є таким, що не має судимості. Таким чином, призначене ОСОБА_1 покарання за своїм видом і розміром є необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження вчинення нових злочинів. Враховуючи те, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, якої засуджений не уникав за вчинене ним кримінальне правопорушення, а також другорядну роль кари, як мети покарання, його поведінку за період кримінального процесуального провадження, колегія суддів вважає, що наведені в касаційній скарзі доводи про невідповідність призначеного покарання внаслідок м'якості, є необґрунтованими, у зв'язку з чим підстав для задоволення касаційної скарги не вбачає. Аналогічні за змістом доводи прокурора були предметом перевірки суду апеляційної інстанції, який з наведенням мотивів спростування, визнав їх неспроможними. Ухвала апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України. З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити відповідно до приписів п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України. Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів, - УХВАЛИЛА: Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 05 січня 2015 року щодо ОСОБА_1. Ухвала оскарженню не підлягає.Судді: ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5