Справа № 136/1/15-к
УХВАЛА
іменем України
"04" лютого 2015 р. м.Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні № 0000309 відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, учениці , раніше не судимої,
за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст. 125 ч.2 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:

зі сторони обвинувачення : прокурора ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6

зі сторони захисту: неповнолітньої ОСОБА_7 , її законного представника ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9

з участю : представника служби у справах дітей Липовецької райдержадміністрації ОСОБА_10 та представника кримінальної міліції у справах дітей Липовецького РВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_11

В С Т А Н О В И В:

Під час досудового розслідування встановлено, що 17 жовтня 2014 біля 23.00 год. неповнолітня ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, під час суперечки з неповнолітньою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що виникла на ґрунті особистих неприязних відносин, перебуваючи біля будинку культури, що розташований в с. Стара Прилука, на перехресті вулиць Гагаріна та Некрасова, Липовецького району Вінницької області, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, нанесла останній два удари долонею руки в область обличчя. Після чого схопила її за волосся та нанесла один удар коліном правої ноги в область голови зліва, спричинивши тим самим їй фізичну біль, від якого ОСОБА_5 , втративши рівновагу, впала на землю. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_7 перебуваючи біля ОСОБА_5 , яка лежала на землі, сіла на неї зверху та умисно нанесла ще декілька ударів кулаками рук в область шиї та голови останньої. При цьому, ОСОБА_7 умисно нанесла декілька ударів по руках ОСОБА_5 , яка перебуваючи на землі захищалась від ударів, прикриваючи руками обличчя. Своїми умисними діями неповнолітня ОСОБА_7 спричинила тілесні ушкодження неповнолітній ОСОБА_5 у вигляді садна в області шиї, забою першого пальця та правої кисті, забою шийного відділу хребта, які згідно висновку експерта №288 від 17.12.2014 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.

В діях неповнолітньої ОСОБА_7 , вбачаються ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч.2 ст. 125 КК України, а саме умисне спричинення легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
В своєму клопотанні старший прокурор прокуратури Липовецького району просить суд звільнити неповнолітню підозрювану ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності та застосувати до неї примусовий захід виховного характеру у вигляді передачі її під нагляд матері ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки с.Лісова Лисіївка Калиновського району Вінницької області, жительки АДРЕСА_2 , строком на 1 рік.

Неповнолітня підозрювана в судовому засіданні винною себе у інкримінованому їй правопорушенні визнала повністю, розкаялась у вчиненому.

В судовому засіданні прокурор , підтримавши клопотання про застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру, вважає за можливе виправлення неповнолітньої підозрюваної без застосування кримінального покарання і пропонує суду застосувати примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі неповнолітньої ОСОБА_7 під нагляд матері.

Захисник ОСОБА_9 та законний представник неповнолітньої підозрюваної - ОСОБА_8 не заперечують проти застосування примусових заходів виховного характеру.

Потерпіла ОСОБА_5 та її законний представник ОСОБА_6 в судовому засіданні не заперечували проти застосування щодо ОСОБА_7 примусових заходів виховного характеру.

Представник служби у справах дітей Липовецької РДА Вінницької області та представник відділу кримінальної міліції у справах неповнолітніх Липовецького РВ УМВС України у Вінницькій області також не заперечували проти задоволення вказаного клопотання. Просили його задовольнити.

Вислухавши думки учасників судового провадження, приймаючи до уваги, що неповнолітня ОСОБА_7 не оспорює фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, з`ясувавши, що вона вірно розуміє зміст обставин справи, у зв`язку з чим відсутні сумніви в добровільності її позиції, тобто визнання нею вини не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, тому суд в порядку ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорювалися, і обмежився її допитом та дослідженням матеріалів, що характеризують особу неповнолітньої.

Аналізуючи зібрані докази в ході слухання кримінального провадження, суд вважає, що вина неповнолітньої ОСОБА_7 знайшла своє підтвердження в судовому засіданні.

Тому, заслухавши думку прокурора та інших учасників судового провадження, суд прийшов до висновку, що клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог частини першої статті 97 КК України неповнолітнього, який вперше вчинив злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо його виправлення можливе без застосування покарання. У цих випадках суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру у виді передачі неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання.

Частиною 3 статті 105 КК України передбачено, що тривалість заходів виховного характеру, передбачених пунктами 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15 травня 2006 року Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру передбачено, що строк нагляду, передбаченого п. 3 ч. 2 ст. 105 КК, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього. Як свідчить практика, цей нагляд має здійснюватись, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж до досягнення особою повноліття).

Пунктом 2 даної Постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено, що відповідно до чинного законодавства примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років учинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, учинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України.

Примусові заходи виховного характеру, зокрема, застосовують:

- у разі постановлення судом рішення про звільнення неповнолітнього від кримінальної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 97 КК;

- до особи, котра до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння (ч. 2ст. 97 КК );

- при звільненні неповнолітнього від покарання відповідно до ч. 1 ст. 105 КК.

Пунктом 7 цієї ж Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15 травня 2006 року передбачено, що неповнолітнього можна передати під нагляд батьків. При цьому вони мають бути спроможні здійснювати виховний вплив на неповнолітнього, постійно й належним чином контролювати його поведінку та зобов`язані це робити.

Відповідно до інформаційного листа ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 223-1134/0/4-13 від 18.07.2013 року Про деякі питання здійснення кримінального провадження щодо неповнолітніх, суд ухвалює судове рішення щодо неповнолітнього, керуючись принципом найкращих інтересів дитини, встановленого у ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, відповідно до положеньглави 29 КПК та розділу ХІ КК України.

Матеріалами кримінального провадження підтверджується те, що неповнолітня ОСОБА_7 проживає разом з матір`ю ОСОБА_8 , яка згодна на передачу доньки їй під нагляд.

Тому заявлене прокурором клопотання про застосування до неповнолітньої ОСОБА_7 примусових заходів виховного характеру у виді передачі її під нагляд матері обґрунтоване належним чином доказами, які є належними та допустимими, матеріалами кримінального провадження та знайшли своє підтвердження під час судового розгляду.

Вирішуючи питання про застосування до неповнолітньої підозрюваної примусових заходів виховного характеру, суд враховує її особу , вік, стан здоров`я та рівень розвитку, умови життя та виховання .

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_7 є неповнолітньою, кримінальне правопорушення вчинила вперше, раніше до кримінальної та до адміністративної відповідальності не притягувалась. Відповідно до ст.12 КК України вчинений нею злочин, передбачений ч.2 ст. 125 КК України, є злочином невеликої тяжкості.

ОСОБА_7 щиро розкаялась, активно сприяла розкриттю злочину, задовільно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, та не перебуває на обліку у лікаря психіатра. Потерпілим повністю відшкодована завдана злочином шкода. Її мати згодна на передачу дочки їй під нагляд. Тому суд вважає, що є всі підстави для застосування до ОСОБА_7 примусових заходів виховного характеру у виді передачі її під нагляд матері.

Згідно з п1 ч.2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

На підставі п.1 ч.2 ст.284 , ч. 3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрювану від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

За таких обставин суд вважає, що кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, підлягає закриттю, в зв`язку зі звільненням її від кримінальної відповідальності та застосуванням до неї примусових заходів виховного характеру у вигляді передачі під нагляд матері .
Запобіжний захід неповнолітній підозрюваній не обирався.

На пiдставi ч.1 ст.97, ч.2 ст.105 КК України, керуючись ст.ст.284, 285,286, 288, 369-372,376,392-395,497 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Закрити кримінальне провадження №0000309 внесене до ЄРДР 18.10.2014 року по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, та звільнити неповнолітню ОСОБА_12 від кримінальної відповідальності.

Застосувати до неповнолітньої ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі її під нагляд матері ОСОБА_8 строком на 1 рік. .
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня проголошення до апеляційного суду Вінницької області через Липовецький районний суд Вінницької області.

Суддя:ОСОБА_1