УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати в кримінальних справах

Верховного
Судові України в складі:

головуючого Федченка О.С.,

суддів Школярова В.Ф. та Гриціва М.І.,

з участю прокурора Брянцева В.Л.,

засудженої ОСОБА_1,

розглянувши в судовому засіданні в місті Києві 07 серпня 2007 року справу
за касаційним поданням прокурора, який брав участь у розгляді справи судом
першої інстанції, та касаційною скаргою засудженої ОСОБА_1 на вирок
апеляційного суду Харківської області від 21 березня 2007 року,

встановила:

цим вироком

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця села Розумівка Карлівського району Полтавської області, громадянина
України, згідно з ст. 89 КК України раніше не судимого,

засуджено за пп. 4, 7, 12 ч. 2 ст. 115 КК України до позбавлення волі на
строк 13 (тринадцять) років.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженку міста Донецька, громадянку України, раніше не судиму,

засуджено за пп. 4, 7, 12 ч. 2 ст. 115 КК України до позбавлення волі на
строк 12 (дванадцять) років.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_1:

- солідарно на користь потерпілого ОСОБА_3 10 000 (десять
тисяч) гривень на відшкодування моральної шкоди;

- на користь експертної установи судові
витрати в розмірі по 1156 (одній тисячі сто п'ятдесят шість) гривень 22 копійки
з кожного.

Вирішено питання з речовими доказами.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 визнано винними в злочині, який ними
було вчинено за таких обставин.

01 вересня 2006 року неповнолітній ОСОБА_2 та його
мати ОСОБА_1 у будинку її колишнього
співмешканця ОСОБА_4, розташованого АДРЕСА_1, розпивали спиртні напої разом з
ним. Біля 20 години ОСОБА_4 намагався простягнути руку до шиї ОСОБА_1, що не
сподобалось неповнолітньому ОСОБА_2 Використавши цей рух руки як нікчемну
зачіпку для умисного вбивства з хуліганських мотивів, ОСОБА_2, будучи в стані
алкогольного сп'яніння, безпричинно почав бити ОСОБА_4 Спочатку кулаком, а
потім пляшкою з-під вина він ударив його декілька раз по голові. Коли від удару
в пляшки відбилось дно, тримаючи її уламок за шийку, продовжив завдавати удари
його гострими краями в шию, від яких
ОСОБА_4 впав на підлогу.

Присутня на місці події ОСОБА_1, будучи обізнаною про
привід до заподіяння ударів ОСОБА_4, з метою умисного вбивства останнього з
особливою жорстокістю, діючи за попередньою змовою групою осіб, приєдналась до
дій ОСОБА_2 і стала разом з ним бити його сковорідкою по голові. Коли
неповнолітній ОСОБА_2 завдав удари ножем у шию, сказала виколоти йому очі.
Усвідомлюючи, що останній був живим й ці дії спричинять йому особливі
страждання, ОСОБА_2 виконав вказівку матері. З тих же спонукань на спині
ОСОБА_4 він зробив порізи у вигляді хреста, а також бив ним у груди. Від одного
з ударів лезо відламалось від рукоятки і залишилось у тілі останнього.

Довершуючи задумане до кінця, ОСОБА_1 ребром металевого
совка завдала два удари по голові ОСОБА_4, а неповнолітній ОСОБА_2 - декілька
ударів косою по тулубу, після одного з яких залишив її лежати встромленою в
грудях потерпілого.

Внаслідок множинних різаних і колото-різаних ран голови,
шиї та тулуба, спричинених протягом тривалого проміжку часу й які призвели до
ушкодження внутрішніх органів та гострої крововтрати, ОСОБА_4 помер.

У касаційному поданні прокурор, який брав участь у
розгляді справи судом першої інстанції, не заперечуючи фактичних обставин
справи, вважає, що призначене засудженим покарання за розміром є явно
несправедливим внаслідок м'якості, у зв'язку з чим просить вирок скасувати з
направленням справи на новий судовий розгляд.

У касаційній скарзі та доповненнях до неї засуджена
ОСОБА_1 просить вирок змінити та призначити їй більш м'якше покарання. Свої
вимоги мотивує тим, що в справі немає доказів її участі в умисному вбивстві
ОСОБА_4. Вважає, що суд безпідставно не прийняв до уваги показання ОСОБА_5,
якими заперечується її причетність до злочину, а віддав перевагу обвинувальним
показанням, даними ним під час досудового слідства. Також мотивує свої вимоги
тим, що раніше не судима, утримує малолітніх дітей.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України,
міркування прокурора, який підтримав касаційне подання й, заперечуючи доводи
касаційної скарги, просить вирок скасувати з направленням справи на новий
судовий розгляд, доводи засудженої ОСОБА_1 про пом'якшення їй покарання з
урахуванням наведених у її скарзі мотивів, дослідивши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що касаційне подання та касаційна скарга задоволенню не
підлягають.

Висновок суду про доведеність винності засуджених у
вчиненні інкримінованого їм умисного вбивства з обтяжуючими кримінальну
відповідальність кваліфікуючими ознаками відповідає фактичним обставинам справи
та підтверджується сукупністю зібраних і досліджених в судовому засіданні
доказах.

У своїх показаннях під час досудового слідства та
судового розгляду справи ОСОБА_2 визнав свою винуватість у заподіянні
насильницької смерті ОСОБА_4, тільки в останніх показаннях заперечив участь
ОСОБА_1 у побитті ОСОБА_4 та її вказівку проколоти останньому очі.

З цих показань видно, що під час розпивання спиртних
напоїв у будинку ОСОБА_4 ОСОБА_2 не сподобався характерний рух руки останнього,
який намагався покласти її на шию ОСОБА_1. Незважаючи на нікчемність цього
вчинку та за відсутності будь-яких особистих чи інших причин, ОСОБА_2
використав його як привід для побиття й з хуліганських спонукань став завдавати
удари ОСОБА_4 в різні частини тіла. Спочатку він ударив його декілька раз
кулаком в обличчя, а коли ОСОБА_4 впав на диван, ножем порізав спину, залишивши
рану у вигляді хреста, та став завдавати удари пляшкою з-під вина по голові.
Після того як у пляшки відбилось дно, він, тримаючи верхню частину цієї
посудини за шийку, став бити її гострими краями у шию, внаслідок чого ОСОБА_4
впав на підлогу. Далі схопив ніж, який був у будинку, й почав ним завдавати
удари. Цим же ножем він проколов очі потерпілому, усвідомлюючи при цьому, що
той був живий й ці ушкодження, як інші завдані ним поранення, спричиняють йому
особливі страждання. Після того як від одного з ударів лезо ножа відламалось
від рукояті й залишилось у тілі, взяв косу, яка була в будинку, й почав нею
завдавати удари по тулубу. Останній удар потрапив у груди, після якого він
залишив її встромленою в цій частині тіла потерпілого.

Про місце, час, спосіб заподіювання ударів, їх характер,
кількість і локалізацію, положення й стан потерпілого в момент та після
побиття, засуджений ОСОБА_2 пояснив та показав на місці події в ході проведення
відтворення обстановки та обставин події (т. 1 а.с. 52-53).

Обґрунтовуючи винуватість ОСОБА_2 в умисному вбивстві за
попередньою змовою в групі з ОСОБА_1, та спростовуючи заперечення останньої її
причетності до цього злочину, суд послався на первинні показання засуджених,
які ними були дані під час досудового слідства.

Зокрема, із показань засудженого ОСОБА_2 вбачається, що
ОСОБА_1 було відомо з якого приводу він почав побиття ОСОБА_4. Схваливши ці дії, вона приєдналася до
нього й стала разом з ним бити потерпілого сковорідкою та металевим совком по
голові.

У цих показаннях зазначається також, що ОСОБА_1 сказала
ОСОБА_2 виколоти ОСОБА_4 очі, а після вбивства замкнула труп останнього в
будинку й по дорозі додому викинула ключ від замка.

З показань ОСОБА_1, підтверджених нею при проведенні
відтворення обстановки та обставин події, випливає, що вона аналогічно
показанням ОСОБА_2 описала обставини, що передували початку побиття ОСОБА_4 та
відбувались під час його вбивства. В них вона визнала, що двічі вдарила його
ребром металевого совка по голові для того, щоб він, як вона пояснила, “... не
мучився”. З цих показань також видно, що словами про можливе залишення в очах
потерпілого відображення вбивці, вона сказала ОСОБА_2 виколоти очі ОСОБА_4 (т.
1 а.с. 51).

Суд першої інстанції правильно надав віри цим показанням
і обґрунтовано поклав їх в основу обвинувачення, оскільки у матеріалах справи
немає ні документальних, ні будь-яких інших даних, які б викликали сумніви в їх
достовірності та об'єктивності. Ці показання засуджені висловлювали
неодноразово та у присутності незаінтересованих осіб, зокрема, понятих при
проведенні відтворення обстановки та обставин події, а ОСОБА_2 - за участі
захисника.

Окрім того, ці показання узгоджуються з іншими доказами
обвинувачення.

Так, малолітній свідок ОСОБА_6 пояснив, що був очевидцем
того, як його брат ОСОБА_2, намотавши на руку сорочку, почав бити ОСОБА_4.
Злякавшись бійки, він вийшов на вулицю, а коли подивися у вікно, то побачив, як
ОСОБА_2 завдає удари потерпілому косою.

Показаннями цього свідка також спростовуються твердження
засудженої ОСОБА_1 про її перебування під час вбивства на вулиці біля будинку.
За свідченнями ОСОБА_6, з якими, як видно з протоколу судового засідання,
засуджені погодились, з початку побиття ОСОБА_4 й до його вбивства засуджена
ОСОБА_1 знаходилась не біля будинку, а була у ньому разом із засудженим ОСОБА_2 (т. 3 а.с. 39-40).

Те, що злочин було скоєно в будинку ОСОБА_4,
підтверджується даними огляду місця події, під час якого в одній з його кімнат
були виявлені труп останнього з множинними тілесними ушкодженнями на тілі, з
встромленими у нього косою та лезом ножа, уламки розбитої пляшки, металеві
сковорідка й совок та плями крові на підлозі, дивані, одязі вбитого та перелічених
вище предметах, яка за даними висновків судово-цитологічних експертиз може
походити від ОСОБА_4(т. 1 а.с. 3-22, 172-176, 160-165, 183-187, 215-220,
227-230, т. 2 а.с. 48-52).

Про перебування засуджених і потерпілого в будинку останнього підтвердив свідок ОСОБА_7,
який бачив засуджених, малолітнього ОСОБА_6 та ОСОБА_4 на дорозі, які, зі слів
останнього, йшли до нього додому. На прохання потерпілого він підвіз ОСОБА_1 та
її малолітнього сина до будинку ОСОБА_4

Даними висновків судово-медичних експертиз
підтверджується відповідність між способом застосованого засудженими насильства
й причиною смерті ОСОБА_4 та характером ушкоджень, виявлених на трупі убитого,
їх локалізацією та механізмом утворення.

Як встановлено експертизою смерть настала внаслідок
гострої крововтрати, спричиненої заподіянням проникаючих колото-різаних ран
грудей та живота з ушкодженням внутрішніх органів. Виявлені на тілі вбитого
множинні проникаючі колото-різані рани та інші ушкодження на голові, шиї,
грудях та череві, дійсно могли утворились як від ударів предметами, які назвав
засуджений ОСОБА_2, так і від ударів
ОСОБА_1 металевими сковорідкою та совком (т.1 а.с. 125-134).

Те, що на тілі вбитого були виявлені характерні
ушкодження від ударів сковорідкою та совком, ствердив судово-медичний експерт
Борсук І.О., який, уточнюючи дані проведеної ним експертизи, пояснив також, що
проколювання очей, порізи ножем на тілі, удари уламком розбитої пляшки були
прижиттєвими й болісними для ОСОБА_4

Згідно з показаннями потерпілого ОСОБА_3 сковорідка,
металевий совок, ніж та коса належали його брату ОСОБА_4 й у момент вбивства
знаходились у будинку останнього.

Таким чином, оцінивши наведені докази в сукупності, суд
першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 ознак умисного вбивства, вчиненого з особливою жорстокістю,
хуліганських мотивів і за попередньою змовою групою осіб, та правильно
кваліфікував їх за пп.4, 7, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Колегія суддів вважає, що наведена у вироку мотивація є
правильною, оскільки вона випливає з характеру та послідовності дій засуджених.
ОСОБА_1 знала з приводу чого її син ОСОБА_2 почав бити потерпілого й
усвідомлювала, що використана ним зачіпка для цього за своїм значенням була
нікчемною. Погоджуючись з діями ОСОБА_2, вона приєднались до нього й, діючи з
єдиним умислом на вбивство, продовжили спільно удвох завдавати удари, від яких
ОСОБА_4 помер.

Такого характеру обставини, а також дії ОСОБА_1 після
вбивства, як-от: замикання трупа в будинку та викидання ключа від замка, дають
підстави вважати, що засуджені діяли умисно на позбавлення життя ОСОБА_4 з
хуліганських мотивів, а узгодженість їхніх дій свідчить про наявність між ними
попередньої змови на скоєння цього злочину.

Обґрунтованою є кваліфікація дій засуджених за ознакою
особливої жорстокості, оскільки, завдаючи значну кількість ударів потерпілому,
серед яких й такі, як ножові поранення очей, порізи на тілі, засуджені
усвідомлювали, що цими діями спричиняють потерпілому біль та особливі
страждання.

При перевірці справи не виявлено порушень
кримінально-процесуального закону чи неправильного застосування кримінального
закону, з огляду на які вирок підлягав би зміні з наведених у касаційні скарзі
підстав.

Покарання засудженим призначено відповідно до вимог ст.
65 КК України з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, конкретних
обставин справи, даних про особу винних, у тому числі й тих, що зазначені в
касаційній скарзі, та обставин, що впливають на розмір і вид покарання.

Зокрема, суд врахував щире каяття засудженого ОСОБА_2,
його неповнолітній вік та виховання в неблагополучній сім'ї, першу судимість
ОСОБА_1, утримування нею двох неповнолітніх дітей. Разом з тим, було взято до
уваги, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за місцем проживання, а ОСОБА_2 і за місцем
навчання, характеризується негативно, схильність ОСОБА_2 до скоєння злочинів,
що ОСОБА_1 ніде не працює.

Обставиною, що обтяжує покарання, судом правильно визнано
вчинення злочину в стані алкогольного сп'яніння.

Обране покарання є необхідним і достатнім для їх
виправлення та попередження нових злочинів, тому доводи касаційного подання про
невиправдану м'якість покарання, а також доводи касаційної скарги засудженої
ОСОБА_1 про надмірну його суворість є необґрунтованими.

Керуючись ст.ст.394-395 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

вирок судової колегії у кримінальних справах апеляційного
суду Харківської області від 21 березня 2007 року щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_1 залишити без зміни, а касаційне подання
прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, та
касаційну скаргу засудженої ОСОБА_1 - без
задоволення.

Судді

Федченко О.С. Школяров
В.Ф. Гриців М.І.