В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25.02.2015 Справа №607/3005/15-к

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004357 від 24 листопада 2013 року відносно :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , українки громадянки України, з середньою освітою освітою, непрацюючої, котра зареєстрована по АДРЕСА_2 , не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В:

24 листопада 2014 року у ОСОБА_3 , яка перебувала в приміщенні квартири АДРЕСА_3 виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний намір, 24 листопада 2013 року близько 10 год. 00 хв. ОСОБА_3 , знаходячись в квартирі АДРЕСА_3 , переконавшись, що за нею ніхто не спостерігає, а також, що її дії не будуть помічені сторонніми особами, таємно викрала грошові кошти в сумі 1600 грн., що належать ОСОБА_5 .

Із викраденим майном ОСОБА_3 з місця вчинення злочину втекла, чим спричинила ОСОБА_5 шкоду на суму 1600 грн.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_3 вину у скоєнні описаного в обвинувальному акті кримінального правопорушення визнала в повному обсязі.

Пояснила, що станом на листопад 2013 року проживала в орендованій квартирі АДРЕСА_3 .

24 листопада 2013 року , перебуваючи у вказаній квартирі, вона викрала , належні власниці квартири ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 1600 грн. та втекла, зібравши речі. Більше в приміщення не поверталась.

Про скоєне щиро шкодує, обіцяє при можливості відвернути завдану потерпілій шкоду.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, однак подала на адресу суду заяву про розгляд кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_3 без її участі, зазначивши, що будь-яких претензій до обвинуваченої немає, при призначенні покарання покладається на думку суду.

Обвинувачена ОСОБА_3 , визнавши свою винність у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодилася зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовилася від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачена та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує її дії за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд відповідно до вимог ст.65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, конкретні обставини справи, особу винної, яка не працює, тобто немає змоги сплатити штраф, а тому вважає, що їй слід призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді позбавлення волі.

При цьому, суд враховує обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , а саме те, що вона визнала свою вину, те, що остання на даний час є вагітною, відсутність обставини, які б обтяжували покарання, а тому вважає за можливе застосувати ст.75 КК України, звільнивши її від відбування покарання з випробуванням, встановивши їй іспитовий строк, оскільки виправлення ОСОБА_3 можливе без відбування покарання.

Водночас, суд вважає, що з метою забезпечення належної поведінки ОСОБА_3 у період дії іспитового строку, відповідно до ст.76 КК України, її слід зобов`язати не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Крім того, з ОСОБА_3 необхідно стягнути судові витрати.

З врахуванням того, що прокурором не заявлялось клопотання щодо запобіжного заходу, суд позбавлений можливості вирішувати дане питання.

Керуючись наведеним, а також ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та призначити їй за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши їй 1 (один) рік іспитового строку.

Зобов`язати ОСОБА_3 у період дії іспитового строку, відповідно до ст.76 КК України, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Процесуальні витрати за проведення дактилоскопічної експертизи на суму 428 грн. 26 коп. стягнути з ОСОБА_3 в користь держави (УКУ м. Тернополі, м. Тернопіль, 24060300, р/р0002 в ГУ ДКСУ у Тернопільській області, МФО 838012, код ЕДРПОУ 37977726).

Апеляція на вирок може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддя підпис

З оригіналом згідно:

Головуючий суддяОСОБА_1