У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у
кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі

головуючого Лагнюка М.М.,

суддів Франтовської Т.І., Суржка А.В.,

захисника ОСОБА_1,

з участю прокурора Матюшевої І.Г.,

розглянула в судовому засіданні в м.
Києві 14 серпня 2014 року кримінальну
справу за касаційною скаргою
прокурора, який брав участь у справи
судом першої інстанції, на вирок
Дергачівського районного суду
Харківської області від 29 квітня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Харківської області від 29 жовтня
2013 року щодо ОСОБА_2

Вироком Дергачівського районного суду
Харківської області від 29
квітня 2013 року засуджено

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, не судимого,

- за ч. 2 ст. 189 КК України
на 3 роки позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 365 КК України
на 4 роки позбавлення волі з
позбавленням права обіймати
атестовані посади в правоохоронних
органах та посади, пов'зані з
виконанням функцій представника влади
строком на з роки зі штрафом у розмірі
8500 грн. та з позбавленням спеціального
звання майор міліції.

На підставі ст. 70 КК України, шляхом
поглинення менш суворого покарання
більш суворим, ОСОБА_2 остаточно
визначено покарання у виді 4 роки
позбавлення волі з позбавленням права
обіймати атестовані посади в
правоохоронних органах та посади,
пов'зані з виконанням функцій
представника влади строком на з роки зі
штрафом у розмірі 8500 грн. та з
позбавленням спеціального звання
майор міліції

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_2
звільнено від відбування покарання з
випробуванням з іспитовим строком 3
роки з покладенням на нього обов'язків,
передбачених ст. 76 КК України.

Ухвалою Харківської області від 29
жовтня 2013 року вирок районного суду
щодо ОСОБА_2 залишено без зміни.

За вироком суду ОСОБА_2 визнано винним
та засуджено за вчинення злочинів за
таких обставин.

Як встановив суд, ОСОБА_2, працюючи на
посаді старшого дільничного
інспектора Золочівського РВ ГУ МВС
України в Харківській області, маючи
спеціальне звання майор міліції,
будучи службовою особою вчинив
перевищення влади і службових
повноважень, що супроводжувалися
насильством і образою гідності
потерпілого, а також вчинив вимагання
грошових коштів за наступних обставин.

Так, 27 лютого 2012 року о 20 годині 15
хвилин, ОСОБА_2, перебуваючи при
виконанні службових обов'язків, будучи
одягненим в форму працівника міліції,
діючи в інтересах служби, без наявності
законних підстав на в'їзді в сел.
Золочів Харківської області зупинив
автомобіль «Газель», реєстраційний
номер НОМЕР_1 під управлінням водія
ОСОБА_3, в якому перевозилися
освітлювальні прилади і жіночий одяг
на загальну суму 37170 грн.

Після візуального огляду автомобіля і
водія, ОСОБА_2 з надуманих причин
зобов'язав ОСОБА_3 проїхати до
Золочівського РВ ГУ МВС України в
Харківській області, де не доповів
керівництву РВ про здійснене ним
затримання, а перевищуючи свої
службові повноваження, у своєму
службовому кабінеті, руками наніс
ОСОБА_3 2 удари по тулубу і зажадав від
потерпілого повідомити власника
товару гр. ОСОБА_4 про затримання та про
необхідність останнього приїхати до
вищевказаного відділу міліції.

Свої вимоги ОСОБА_2 супроводжував
погрозами підкинути в «Газель»
наркотичні засоби і притягти ОСОБА_3 до
відповідальності за їх зберігання,
зважаючи на що, останній по телефону
повідомив ОСОБА_4 про затримання
автомобіля.

Після прибуття ОСОБА_4 о 22 годині 15
хвилин до райвідділу міліції, ОСОБА_2,
став вимагати від нього за звільнення
автомобіля і товару 5 тисяч доларів США.

28 лютого 2012 року о 8 годині ОСОБА_2
отримав на вказану вимогу від ОСОБА_4 4000
грн. і 1500 доларів США, а о 21 годині цього
ж дня - 9000 грн. і 800 доларів США, після
чого був затриманий на місці скоєння
злочину співробітниками Служби
Безпеки України.

У касаційній скарзі, прокурор, не
оспорюючи фактичних обставин справи,
кваліфікацію дій засудженого та
доведеності його вини, порушує питання
про скасування судових рішень щодо
ОСОБА_2 у зв'язку з невідповідністю
призначеного покарання ступеню
тяжкості вчинених злочинів та особі
засудженого внаслідок м'якості та
направлення справи на новий судовий
розгляд. Зокрема, зазначає, що суд
неналежним чином мотивував своє
рішення про звільнення ОСОБА_2 від
відбування покарання, а апеляційний
суд, при розгляді апеляції прокурора,
лише формально перерахував обставини,
що пом'якшують покарання, не навівши
підстави, через які відхилив апеляцію.

Заслухавши доповідача, думку захисника
ОСОБА_1, який заперечував проти
задоволення касаційної скарги
прокурора, думку прокурора Матюшевої
О.В., яка підтримала касаційну скаргу
частково та просила скасувати ухвалу
апеляційного суду, а справу направити
на новий апеляційний розгляд,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Висновки суду про винність ОСОБА_2 у
вчиненні ним зазначених у вироку
злочинів та правильність кваліфікації
дій засудженого прокурором у
касаційній скарзі не оскаржуються.

Доводи прокурора про невідповідність
призначеного покарання тяжкості
вчинених ОСОБА_2 злочинів та даним про
його особу, на думку колегії суддів,
заслуговують на увагу.

Згідно зі ст. 65 КК України покарання
призначається, враховуючи ступінь
тяжкості вчиненого злочину, особу
винного, обставини, що пом'якшують та
обтяжують покарання. Призначене особі
покарання має бути необхідним й
достатнім для її виправлення та
попередження нових злочинів.

При призначенні покарання ОСОБА_2 суд
зазначив, що він раніше не судимий,
позитивно характеризується за місцем
проживання та роботи, має на утриманні
неповнолітню доньку, в повному обсязі
визнав себе винним у вчиненні
інкримінованих йому злочинів, активно
сприяв розкриттю злочинів.

В той же час, суд при призначенні
покарання ОСОБА_2 із застосуванням ст. 75
КК України, належним чином не врахував
тяжкість вчинених ним злочинів, які
відповідно до ст. 12 КК України
відносяться до категорії тяжких,
ступінь суспільної небезпеки
вчиненого, їх наслідки, корисливий
мотив вчиненого.

На підставі викладеного, колегія
суддів вважає, що призначення
ОСОБА_2 покарання із застосуванням ст. 75
КК України є передчасним, і не може
вважатись законним та обґрунтованим.

Наведене порушення колегією суддів
визнається істотним, оскільки, воно
перешкодило суду повно та всебічно
розглянути справу і постановити
законне, обґрунтоване та справедливе
рішення.

Відповідно до ст. 377 КПК України в
редакції 1960 року, в ухвалі апеляційного
суду має бути зазначено суть апеляції
та докладні мотиви прийнятого рішення.
У разі залишення апеляції без
задоволення в ухвалі апеляційного суду
мають бути зазначені підстави, через
які апеляцію визнано необґрунтованою.

Проте апеляційний суд ці вимоги
процесуального закону належно не
виконав, переконливих мотивів
прийнятого рішення не навів і не
зазначив підстави, з яких визнав доводи
скарги прокурора необґрунтованими.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку про необхідність часткового
задоволення касаційної скарги
прокурора, через неправильне
застосування судом апеляційної
інстанцій кримінального закону та
невідповідності призначеного
покарання тяжкості злочину та особі
засудженого. За таких обставин судове
рішення апеляційної інстанції
підлягає скасуванню на підставі ст. 398
КПК України в редакції 1960 року, а справа
- направленню на новий апеляційний
розгляд.

При новому апеляційному розгляді
справи суду необхідно усунути
зазначені недоліки і за умови
підтвердження обсягу обвинувачення
ОСОБА_2 та за відсутності інших
обставин, які відповідно до вимог
закону можуть істотно вплинути на
висновки суду щодо виду та розміру
покарання, призначене засудженому
покарання із застосуванням ст. 75 КК
України слід вважати м'яким.

Керуючись статтями 394 - 396 КПК України в
редакції 1960 року та розділом ХІ
«Перехідні положення» КПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу прокурора, який брав
участь у розгляді справи судом першої
інстанції, задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Харківської
області від 29 жовтня 2013 року щодо
ОСОБА_2 скасувати, а справу направити на
новий апеляційний розгляд.

Судді:

_________________ ________________
_________________

М.М. Лагнюк Т.І. Франтовська А.В. Суржок