АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Єдиний унікальний номер справи: 654/4752/14-к
Судове Провадження № 11-кп/791/419/15 Головуючий в 1-й Інстанції
категорія: ст. 366 ч. 1 КК України ОСОБА_1
Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 квітня 2015 року м. Херсон

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_3
суддів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
при секретарі ОСОБА_6 ,
за участі прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001955, щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Засілля Жовтневого району Херсонської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 366 ч. 1 КК України,

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Голопристанського районного суду Херсонської області від 25 лютого 2015 року, -

встановила:

Цим вироком ОСОБА_8 , визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 366 ч. 1 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян тобто у сумі 1700 гривень з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на два роки.

Вирішено питання про долю речових доказів.

Вироком суду ОСОБА_8 визнаний винним і засуджений за злочин, вчинений ним за таких обставин.

ОСОБА_8 обіймаючи, відповідно до наказу директора Південної державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту водних проблем і меліорації Національної академії аграрних наук України №35 від 29.12.2011 року, посаду виконуючого обов`язки директора ДП ДГ «Великі Клини» Південної державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту водних проблем і меліорації Національної академії аграрних наук України, являючись службовою особою, яка виконує організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції та на яку, відповідно до п.п. 2.1, 2.2 посадової інструкції директора господарства, покладено функції щодо здійснення поточного керівництва господарством та організації його виробного-господарської діяльності, забезпечення складання у встановленому порядку річного фінансового плану та забезпечення його виконання, високоефективного використання земельних ресурсів, основних фондів та іншого майна господарства, та яка, відповідно до п. 5.2.2 Статуту підприємства, несе персональну відповідальність за додержанням порядку ведення оперативного та бухгалтерського обліку і статистичної звітності, перебуваючи у службовому кабінеті в період часу з травня по червень 2014 року, переслідуючи прямий умисел, з метою використання у власних інтересах земельної ділянки державного господарства розміром 50 га, вніс завідомо неправдиві відомості до статистичного звіту № 4 СГ затвердженого наказом Держкомстату України № 181 від 14.06.2013 року, відповідно до якого зазначив, що під «паром» знаходиться 267 га землі господарства, в тому числі 50 га. на полі № 14, що фактично не відповідало дійсності. Оскільки протоколом огляду від 15.08.2014 року було зафіксовано факт вирощування соняшнику на вказаному полі, яке ОСОБА_8 засіяв та використовував у власних інтересах.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 не оспорюючи доведеність вини і правильність кваліфікації його дій, посилається на невідповідність призначеного судом додаткового покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості. В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що судом не було враховано, що він засіяв поле не для власних потреб, а для виплати заробітної плати працівникам установи, яку очолює. Вказує, що також на його утриманні знаходиться непрацездатна матір 1940 року народження, яка втратила зір після інсульту, і яка потребує постійної допомоги та лікування. Призначаючи додаткове покарання, суд першої інстанції позбавив його роботи, що в свою чергу позбавляє його можливості належним чином доглядати за хворою матір`ю та позбавив установу, яку він очолює досвідченого керівника саме на час посівної, що в умовах економічної кризи ставить під загрозу результат діяльності установи та благополуччя її працівників. На думку апелянта судом була допущена неповнота судового розгляду, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення. Просить вирок суду першої інстанції змінити, застосувавши ст. 69 КК України, виключити з вироку рішення суду про позбавлення його права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на два роки.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо суті поданої апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого, який підтримав свою апеляційну скаргу з підстав зазначених у ній, думку прокурора про залишення апеляційної скарги обвинуваченого без задоволення, вислухавши сторони у дебатах, які залишилися на попередніх позиціях, останнє слово обвинуваченого ОСОБА_8 , в якому він просив звільнити його від додаткового покарання, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає за таких підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні злочину за який він засуджений, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами у відповідності з ч. 3 ст. 349 КПК України, яким суд дав належну оцінку, та є обґрунтованим.

Злочин, який вчинив ОСОБА_8 за ст. 366 ч. 1 КК України, як службове підроблення, тобто внесення до офіційних документів за відомо неправдивих відомостей, кваліфікований правильно та ніким з учасників судового провадження не оспорюється.

На думку колегії суддів доводи апеляційної скарги обвинуваченого про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через його суворість та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є необґрунтованими.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та запобіганню вчинення нею нових злочинів.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року „Про практику призначення судами кримінального покарання покарання засудженому призначається виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи ОСОБА_8 вид та міру покарання, суд врахував характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним злочину, дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, обставини, що пом`якшують покарання визнання вини та щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання, та дійшов обґрунтованого висновку про призначення йому покарання ближче до мінімальних меж, визначених у санкції ч. 1 ст. 366 КК України, у виді штрафу з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій.

У суду не було підстав для визнання в якості обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 ще й інші обставини.

На думку колегії суддів, у суду першої інстанції не було також підстав для призначення ОСОБА_8 покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України та звільнення останнього від призначення додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, оскільки останній вчинив злочин у сфері службової діяльності та з використанням свого службового становища, а обставини, на які суд послався у вироку, лише пом`якшують покарання, але істотно не знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину.

Посилання обвинуваченого на наявність у нього утриманні непрацездатної матері, яка потребує постійної допомоги та лікування не підтверджено жодним медичним документом, у зв`язку з чим також не можуть бути прийняті до уваги.

Призначене судом покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, та є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили суду ухвалити законне, обґрунтоване та справедливе судове рішення та були безумовною підставою для скасування або зміни вироку, колегією суддів, - не встановлено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги обвинуваченого про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є необґрунтованими і до уваги не приймаються.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Голопристанського районного суду Херсонської області від 25 лютого 2015 року щодо нього без зміни.

Ухвала може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня її проголошення, безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: (підписи)

З оригіналом згідно,

Суддя: ОСОБА_3