Справа № 166/429/15-к Провадження №11-кп/773/247/15 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч. 2 ст.289,ч. 3 ст. 185 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 липня 2015 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000032 щодо

ОСОБА_6
ІНФОРМАЦІЯ_1

уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , Республіки Білорусь

громадянина Республіки Білорусь,

з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, не судимого

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 289, ч.3 ст.185 КК України

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

перекладача ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_6 , в своїй апеляційній скарзі на вирок Ратнівського районного суду від 08 квітня 2015 року, не оспорюючи фактичних обставин справи, посилається не невідповідність призначеного покарання тяжкості скоєного ним злочину та даних про його особу. Вказує, на порушення його конституційних прав, а саме те, що досудовим розслідуванням не витребувані дані з місця його проживання відносно хвороби та перебування на обліку в психіатра, на досудовому розслідуванні він не був забезпечений захисником також не повідомлено рідних про місце перебування останнього. Просить змінити вирок суду, врахувати, що він визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому злочинів, щиро розкаявся і потерпілі до нього претензій не мають та депортувати його в Республіку Білорусь для відбування покарання.

В запереченні на апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 , прокурор вказує на законність та обґрунтованість вироку суду, а призначене йому покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України. Зазначає, що зауваження обвинувачено щодо недотримання його права на захист під час досудового засідання, наявність у нього психічних хвороб та не повідомлення його близьких про місце його перебування є безпідставними та не підтверджуються доказами наявними в матеріалах кримінального провадження. Депортація ж останнього до Республіки Білорусії можлива лише після набрання вироком законної сили.

Вироком Ратнівського районного суду Волинської області від 08 квітня 2015 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.289, ч.3 ст.185 КК України та призначено йому покарання: за ч.2 ст.289 КК України п`ять років позбавлення волі без конфіскації майна; за ч.3 ст.185 КК України три роки позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_6 призначено покарання у виді п`яти років позбавлення волі без конфіскації майна в кримінально виконавчій установі.
Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_6 ухвалено рахувати з часу затримання з 04 лютого 2015 року.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_10 майнову шкоду, у розмірі 500 (п`ятсот) грн..
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_11 майнову шкоду, у розмірі 554 (п`ятсот п`ятдесят чотири) грн. та в дохід держави процесуальні витрати в справі, у розмірі 1264 (одна тисяча двісті шістдесят чотири) грн. 86 коп.
За вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він 01 лютого 2015 року, на початку 01 год., на хуторі Саховичі Самари Оріхівської сільської ради Ратнівського району Волинської області, шляхом злому сокирою навісного замка вхідних дверей гаража належного ОСОБА_10 , таємно проник в це приміщення, де незаконно заволодів належним потерпілому мотоциклом марки Мінськ, вартістю 959 грн. 79 коп., заподіявши останньому майнову шкоду на вказану суму.
ОСОБА_6 01 лютого 2015 року, о 02 год., в АДРЕСА_2 , через вхідні двері проник в сарай належний ОСОБА_11 , звідки таємно викрав консервацію - дві банки білих грибів, дві банки в`яленої ковбаси, дві банки тушкованої свинини, одну банку кукурудзи, одну банку зеленого горошку, заподіявши потерпілому шкоду, у розмірі 554 грн.

Після чого, ОСОБА_6 , повторно, 01 лютого 2015 року, на початку 03 год., в АДРЕСА_2 , через вхідні двері проник в комору, розташовану в під`їзді багатоквартирного житлового будинку та сарай, розташований біля будинку, належні ОСОБА_12 , звідки таємно викрав алюмінієву каструлю ємкістю 5 л.; 3 кг. домашньої ковбаси, 1 кг. м`яса свинини, автомобільний насос, 3 л. бензину марки А-92, заподіявши потерпілій майнову шкоду, у розмірі 427 грн. 47 коп.
Заслухавши доповідача, який доповів зміст вироку суду першої інстанції, повідомив ким і в якому обсязі він оскаржений, виклав основні доводи апеляційної скарги обвинуваченого та заперечення на неї прокурора, доводи обвинуваченого і його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, пояснення прокурора про безпідставність апеляційної скарги, розглянувши матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Як видно з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини скоєння злочинів та дав належну юридичну оцінку діям ОСОБА_6 і його висновок про доведеність винуватості останнього у незаконному заволодінні транспортного засобу належного ОСОБА_10 , з проникненням у приміщення та у таємному викраденні майна ОСОБА_11 , і ОСОБА_12 , вчинених повторно та з проникненням у приміщення ніким не оспорюється. Дії ОСОБА_6 вірно судом кваліфіковані за ч.2 ст. 289, ч.3ст.185 КК України і в апеляційній скарзі теж не оскаржуються.

Крім того, як видно з носія технічного засобу інформації, обставини скоєння ОСОБА_6 вказаних злочинів, останній підтвердив у суді, не оспорювались ці обставини і іншими учасниками судового провадження, тому судом дане кримінальне провадження розглянуто відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України.

Посилання обвинуваченого на те, що на досудовому розслідуванні було порушено його право на захист, оскільки він не був забезпечений захисником, є безпідставними. Відповідно до матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 був затриманий 04.02.2015 року, що підтверджується протоколом затримання ( а.с 84-85) і відразу ж йому призначено державного захисника ОСОБА_8 , відповідно до доручення Волинського обласного центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги ( а.с.92-93), якою здійснювався захист під час досудового розслідування, судового розгляду та в суді апеляційної інстанції.

Твердження обвинуваченого про перебування його на обліку у психіатричній лікарні за місцем проживання у зв`язку із хворобою, і те, що ні під час досудового розслідування, ні розгляду справи судом не були витребувані документи щодо його хвороби, токож є безпідставними. Відповідно до матеріалів кримінального провадження та носія технічного засобу інформації, з клопотанням про витребування документів з психіатричної лікарні чи поясненням про наявність хвороби ОСОБА_6 не звертався. Згідно отриманих документів органом досудового розслідування, ОСОБА_6 на облікуза місцем проживання у лікаря нарколога чи психіатра Кобринської районної центральної лікарні не перебуває ( а.с.265- 266). Перед поміщенням ОСОБА_6 в ізолятор тимчасового тримання Ратнівського райвідділу міліції, було проведено медичний огляд останнього, за результатами якого він може перебувати у цьому закладі та слідчому ізоляторі, що підтверджується наданою апеляційному суду довідкою. Згідно довідки медичної частини Луцького СІЗО, дослідженої апеляційним судом, ОСОБА_6 , перебуваючи у Луцькому слідчому ізоляторі з 13.02.2015 року по даний час, за медичною допомогою в медичну частину цієї установи, не звертався.

Про затримання ОСОБА_6 за підозрою у вчиненні ним злочину на території України органи досудового розслідування негайно повідомили дипломатичне представництво Республіки Білорусь в Україні та родичів останнього ( а.с. 84-85, 88-89). Про повідомлення мами обвинуваченого щодо знаходження його в слідчому ізоляторі в м. Луцьку Волинської області, що в Україні, підтвердила в судовому засіданні і захисник ОСОБА_8 . Тому, посилання ОСОБА_6 в апеляції у цій частині не відповідають дійсності.

Доводи апелянта про те, що він помилково потрапив на територію України, є безпідставними і будь -якого відношення до обставин вчиненого ним злочину і призначеного покарання не мають.

Прохання обвинуваченого, щодо передачі його для відбування покарання на території Республіки Білорусь вирішується у відповідності до ст.606 КПК України, лише щодо вироків, які набрали законної сили.

Тому апеляційна скарга ОСОБА_6 в цій частині з вищенаведених підстав задоволенню не підлягає.

Разом з тим, відповідно до ст.ст. 50,65 КК України, особі, яка вчинила злочин має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів справедливості, індивідуалізації та законності, покарання повинно відповідати характеру вчинених дій, ступеню тяжкості скоєного та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Про те, судом першої інстанції ці вимоги, в повній мірі, дотримані не були. Як вбачається з вироку, призначаючи ОСОБА_6 покарання, як за ч.2 ст.289, ч. 3 ст. 185 КК України, так і за сукупністю злочинів у виді п`яти років позбавлення волі, без конфіскації майна, місцевий суд насамперед врахував підвищений характер і ступінь суспільної небезпечності скоєних останнім злочинів, не зазначивши у чому це виразилось, а також послався на негативну характеристику обвинуваченого.

Водночас, суд не звернув уваги, що дана характеристика належним чином не завірена, тому не може братися до уваги.

Крім того, ОСОБА_6 , як під час досудового розслідування, так і під час розгляду кримінального провадження судом, давав показання щодо обставин скоєних ним злочинів, тим самим сприявши досудовому розслідуванню у їх розкритті, визнав себе винним у вчиненому та щиро покаявся у скоєному, що є обставинами, які пом`якшують покарання.

Згідно матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 є не судимим в Україні, особою молодого віку, як пояснив останній в Республіці Білорусь він має цивільну дружину та мололітню дитину. Як видно з носія технічної інформації, потерпілі не наполягали на суворому покаранні, обвинувачений є громадянином іншої держави, тому не мав змоги повністю відшкодувати заподіяну шкоду потерпілим, перебуваючи під вартою.

Встановлено також судом і відсутність будь яких обтяжуючих покарання обставин та відсутність тяжких наслідків від вчиненого.

Тому, апеляційний суд, враховуючи вище наведені обставини, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів ОСОБА_6 , з урахуванням даних про особу винного, який є несудимим, особою молодого віку, в Республіці Білорусь має дружину та малолітню дитину, що підтверджується його поясненнями, відсутність обтяжуючих покарання обставин, думку потерпілих при розгляді справи, відсутність будь яких тяжких наслідків від скоєного, вважає за можливе пом`якшити призначене останньому покарання за ч.2 ст.289 КК України із та застосувати ст.69 КК України, призначивши покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції даної статті, а також пом`якшити покарання за сукупністю злочинів.

Покарання призначене ОСОБА_6 із застосуванням ст.69 КК України та пом`якшенням йому покарання за сукупністю злочинів, буде справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Тому, відповідно до пункту першого частини першої статті 408 КПК України, вирок суду в частині призначеного покарання ОСОБА_6 за ч.2ст.289 КК України слід змінити, застосувавши ст.69 КК України, а також пом`якшити покарання за сукупністю злочинів, оскільки обране йому покарання судом першої інстанції за своєю суворістю, не відповідає тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого.

Також відповідно до ч.2 ст. 404 КПК України, слід внести зміни у мотивувальну частину вироку, замість вказаних судом « обтяжуючих і пом`якшуючих відповідальність обставин» вважати «пом`якшуючі і обтяжуючі покарання обставини».

З вищенаведених підстав апеляційна скарга ОСОБА_6 підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 408,419 КПК України, суд апеляційної інстанції

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Ратнівського районного суду Волинської області від 08 квітня 2015 року щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання змінити.

ОСОБА_6 призначити покарання за ч.2 ст.289 КК України, із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 ( три ) роки 1 місяць, без конфіскації майна.

За ч.3 ст.185 КК України залишити покарання обране судом у виді позбавлення волі на строк 3 ( три ) роки.

На підставі ч.1ст.70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 ( три ) роки 1 місяць, без конфіскації майна.

В порядку ч.2 ст.404 КПК України, в мотивувальну частину вироку внести зміни: замість вказаних судом «обтяжуючих і пом`якшуючих відповідальність обставин» вказати « обтяжуючі і пом`якшуючі покарання обставини».

В решті вирок залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим в той же строк з дня вручення копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4