ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 186/31/15-к

Провадження № 1-кп/0186/41/15

"30" квітня 2015 р. Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

законного представника обвинуваченого ОСОБА_6

представника служби у справах дітей ОСОБА_7

представника кримінальної міліції ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Першотравенську кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000940 від 03.11.2014 року по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Першотравенська Дніпропетровської області, учня 9-го класу Першотравенської загальноосвітньої спеціальної школи-інтернат, раніше не судимого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
Приблизно о 17 годині 00 хвилин 25 жовтня 2014 року ОСОБА_5 прийшов у гості в квартиру до своїх знайомих, родини ОСОБА_9 , які мешкають в квартирі АДРЕСА_2 . В квартирі в цей час знаходився лише ОСОБА_10 , тоді як його дружина ОСОБА_11 в цей час перебувала на роботі.

ОСОБА_10 знаходився в спальній кімнаті, а ОСОБА_5 в зальній кімнаті дивився телевізор. Під час перегляду телевізору ОСОБА_5 побачив на полиці у серванті, який знаходився в зальній кімнаті, дві жіночі каблучки та ланцюжок і у нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна з квартири родини ОСОБА_9 , які належали ОСОБА_11 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, маючи корисливий мотив та переслідуючи мету наживи, близько 18 години 00 хвилин 25 жовтня 2014 року, знаходячись в кімнаті зали квартири АДРЕСА_3 , шляхом вільного доступу таємно викрав дві жіночі золоті каблучки: одну вагою 2,65 г. 585 проби вартістю 1630 гривень, та другу вагою 1,96 г. 375 проби вартістю 710 гривень, після чого викрадені золоті каблучки поклав до себе у кишеню штанів та через деякий час пішов з приміщення квартири.

Викрадені дві жіночі золоті каблучки ОСОБА_5 звернув у свою власність та розпорядився ними на власний розсуд ( каблучки були здані до ломбарду за 1050 грн.), чим заподіяв ОСОБА_11 матеріального збитку на загальну суму 1050 гривень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винним у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, зазначивши, що він дійсно 25 жовтня 2014 року, перебуваючи в квартирі викрав дві золоті жіночі каблучки у ОСОБА_11 , з якою перебував у дружніх стосунках. Викрадене, в подальшому, за допомоги ОСОБА_12 та ОСОБА_13 здав у ломбард. Отримані кошти витратив на власні потреби. В скоєному розкаюється. Під час досудового слідства викрадені каблучки були викуплені його тітками з ломбарду та повернуті потерпілій ОСОБА_11 . Прохав суд його суворо не карати.

Крім визнання своєї провини самим обвинуваченим, вина ОСОБА_5 підтверджується всією сукупністю наданих та досліджених судом доказів.

Потерпіла ОСОБА_11 в ході судового розгляду пояснила суду, що у неї є знайомий ОСОБА_5 , який навчається в школіінтернат, так як позбавлений батьківського піклування. Їй було шкода хлопця, а тому вона його запрошувала до себе в гості, годувала, робила дрібні подарунки. 25 жовтня 2014 року вона попрохала ОСОБА_5 віднести до неї додому сумку з продуктами. В той час в квартирі знаходився її чоловік ОСОБА_14 . ОСОБА_5 відніс сумку і залишився в квартирі дивитися телевізор, але через деякий час пішов з квартири. Через декілька днів вона стала шукати свої золоті каблучки, які знаходилися в серванті в зальній кімнаті, але нічого не знайшла, та запідозрила в крадіжці ОСОБА_5 . Вона пішла до школи-інтернат, де ОСОБА_5 розповів їй, що дійсно вкрав належні їй золоті прикраси. В ході досудового слідства їй каблучки були повернуті. Претензій матеріального характеру до ОСОБА_5 вона не має.

В судове засідання 30 квітня 2015 року потерпіла ОСОБА_11 не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Прохала суд суворо не карати ОСОБА_5 .

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні пояснив, що в жовтні 2014 року до нього додому прийшов, знайомий його дружини неповнолітній ОСОБА_5 , який приніс сумку з продуктами. ОСОБА_5 в квартирі знаходився приблизно годину, дивився телевізор в зальній кімнаті, а потім пішов. Через деякий чач його дружина ОСОБА_11 повідомила йому, що ОСОБА_5 викрав з квартири належні їй дві золоті каблучки. В ході досудового розслідування прикраси були повернуті

Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні пояснила, що він знаходиться у дружніх відносинах з ОСОБА_5 приблизно в жовтні 2014 року він зустрів обвинуваченого, який показав йому дві золоті каблучки та попрохав їх реалізувати, пояснивши, що прикраси не крадені і ніяких проблем не буде. Він погодився допомогти, але не зміг продати каблучки, тоді він попрохав ОСОБА_13 здати каблучки до ломбарду, що той і зробив. Здав спочатку одну каблучку, а на другий день іншу. Отримані кошти він віддав ОСОБА_5 .

Свідок ОСОБА_13 підтвердив суду, що в жовтняі 2014 року він зустрів в м.Першотравенську ОСОБА_12 , який попрохав його здати до ломбарду по вул.Горького,3 м.Першотравенська золоті каблучки, мотивуючи тим, що в нього немає паспорту. Він погодився та здав каблучку до ломбарду, за дану послугу йому ОСОБА_12 дав 50 гривень. На наступний день він знову на прохання ОСОБА_12 здав до вищезазначеного ломбарду ще одну каблучку. Про те, що каблучки крадені йому нічого не було відомо.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_16 є олігофреном зі збудливою поведінкою. Він діє імпульсивно, спочатку зробить, а потім коли з ним розбираєш виниклу ситуацію він її обдумує, розуміє та вибачається. Вона є класним керівником класу в якому навчається ОСОБА_5 . Поведінка обвинуваченого на теперішній час покращилася, він спілкується з товаришами, дуже охайний, на уроках поведінка добра. Крім того свідок ОСОБА_15 пояснила, що вона була свідком, коли потерпілій ОСОБА_11 були надані для впізнання золоті прикраси, які були викуплені з ломбарду Комод. Потерпіла зазначила, що ці прикраси (дві золоті каблучки) належать їй та були викрадені ОСОБА_5 25 жовтня 2014 року.

Також в судовому засіданні були досліджені наступні письмові докази: протокол огляду від 04 листопада 2014 року, відповідно до якого ОСОБА_11 в каблучках наданих їй для огляду, впізнала прикраси, які належать їй та були викрадені в неї з квартири ОСОБА_5 ( а.крим.пров. 34-36); постанова про визнання і долучення до справи речових доказів від 04 листопада 2014 року, якою дві каблучки з металу жовтого кольору, на одній з яких є клеймо 375, а на іншій 585, визнано речовими доказами та передано під розписку для зберігання потерпілій ОСОБА_11 ( а.крим.пров.41); акт судово-психіатричного експерта №351 від 09.12.2014 року, відповідно до якого ОСОБА_5 хронічним психічним захворюванням раніше не страждав та не страждає на нього в теперішній час. Має легку розумову відсталість. В період часу, який відноситься до інкримінованого йому діяння, не мав ознаків якого-небудь тимчасового хворобливого розладу душевної діяльності міг віддавати собі звіт в своїх діях (бездіяльності) та керувати ними. Застосування примусових мір медичного характеру не потребує. Індивідуально-психологічні особливості ОСОБА_5 не зробили істотного впливу на його свідомість і поведінку при скоєнні інкримінованого йому діяння ( а.крим.пров.96-99).

Оцінюючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України доведена повністю.

Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує в межах пред`явленого обвинувачення за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Згідно ст.66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання, суд вважає щире каяття, активне сприяння при розкритті злочину, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім, відшкодування завданої матеріальної шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання, що передбачено ст. 67 КК України судом не встановлено.

Розділ ХV Кримінального кодексу України передбачає особливості кримінальної відповідальності і покарання неповнолітніх, які обумовлені психофізичною незавершеністю процесу формування особи неповнолітнього, що призводить до його нездатності повною мірою (на рівні психофізичного розвитку дорослої особи) усвідомлювати фактичні ознаки і суспільну небезпечність такого складного соціального явища як злочин, адекватно оцінювати свої вчинки. Виокремлення в КК норм про кримінальну відповідальність та покарання неповнолітніх відповідає принципам справедливості, гуманізму, економії кримінальної репресії.

Враховуючи обставини скоєння кримінального правопорушення суд вважає за доцільне обрати покарання у виді штрафу. Відповідно до ст.99 КК України штраф застосовується лише до неповнолітніх, що мають самостійний дохід, власні кошти або майно на яке може бути звернено стягнення. Розмір штрафу встановлюється залежно від тяжкості вчиненого злочину та з урахуванням майнового стану неповнолітнього.

Відповідно до довідки УПФУ в м.Першотравенськ ОСОБА_5 отримує пенсію по втраті годувальника в розмірі 524,50 грн.

За змістом ч.1 ст. 105 КК України неповнолітній,який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості,може бути звільнений судом від покарання,якщо буде визнано,що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання. У цих випадках суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру.

Кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_5 у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, він раніше не судимий, розкаявся у скоєному, відшкодував завдану шкоду.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_5 можливе без застосування покарання, у зв`язку з чим суд вважає за доцільне звільнити обвинуваченого від покарання, застосувавши до неповнолітнього примусовий захід виховного характеру у вигляді застереження, тобто осудження (осуд) суспільно небезпечної поведінки неповнолітнього, вимога припинити таку поведінку під погрозою застосування більш суворих заходів відповідальності.
Звільняючи обвинуваченого ОСОБА_5 від покарання суд враховує також відношення обвинуваченого до вчиненого, наслідки вчиненого злочину, мотив, мету та спосіб вчинення злочинного діяння, визначене законом покарання за вчинене протиправне діяння, характеристики на обвинуваченого. ОСОБА_5 є учнем дев`ятого класу Першотравенської загальноосвітньої спеціальної школи-інтернат, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Згідно акту судово-психіатричного експерта №351 від 09.12.2014 року має легку розумову відсталість.

Долю речових доказів по справі суд вирішує у відповідність до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 373, 374, 395 КПК України суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_5 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити покарання у виді штрафу на користь держави в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

На підставі ч. 1,п.1 ч. 2 ст. 105 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, застосувавши до нього примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження.

Речові докази по справі дві каблучки з металу жовтого кольору, на одній з яких мається клеймо 375, на іншій -585, передані на зберігання потерпілій ОСОБА_11 залишити за належністю.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Першотравенський міський суд протягом тридцяти діб з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1