справі - Є. П. РИМАР
Доповідач - В.С.ПОІЮСЕНКО
№ 11а-17-2007
УХВАЛА

Іменем України

16 березня 2007
року м.
Київ

Військовий
апеляційний суд Центрального регіону України в складі: головуючого
генерал-майора юстиції КУЗЬМИНА
А.С., суддів: підполковників юстиції ПАЛЕНИКА І. Г та ПОЛОСЕНКА B.C., при секретарі
ОСТАПОВІЙ І. В., за участю
начальника відділу військової прокуратури Центрального регіону України
підполковника юстиції САНДУЛА І. М., розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_1 на постанову судді
військового місцевого суду Київського гарнізону від 22 січня 2007 року,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2006
року адвокат ОСОБА_1 звернувся до військового місцевого суду Київського
гарнізону зі скаргою на постанову старшого слідчого військової прокуратури
Центрального регіону України ЗБАРИХА С.
М. від 15 грудня 2006 року про відмову в порушенні кримінальної справи
стосовно заступника начальника УВБ СБУ ОСОБА_2 та старшого оперуповноваженого
цього ж органу ОСОБА_3, в задоволені якої постановою суду від 22 січня 2007
року відмовлено.

Не погоджуючись
рішенням суду, адвокат ОСОБА_1 подав апеляцію, в якій просить постанову
скасувати, а матеріали по заяві направити на новий судовий розгляд в іншому
складі суду.

В обґрунтування
скарги апелянт посилається на те, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню
з підстав невідповідності висновку суду першої інстанції фактичним обставинам
справи.

Зокрема, адвокат
ОСОБА_1 вказує, що судом не дано належної правової оцінки і не спростовані
факти, зазначені в скарзі від 21 грудня 2006 року щодо вчинення незаконних дій
стосовно нього з боку співробітників СБУ ОСОБА_2 та ОСОБА_3, направлених на
втручання в діяльність захисника особи, а також негласне спостереження за ним.
Крім того, на думку апелянта, суд не прийняв до уваги і не дав правової оцінки
тому факту, що перевірка його

2

заяви
про злочин від 4 грудня 2006 року слідчим ЗБАРИХОМ С. М. здійснювалася
формально, без дотримання принципів всебічності, повноти і об'єктивності. Також
апелянт звертає увагу на те, що суд не дав належної оцінки листу-повідомленню
ОСОБА_2 на адресу військової прокуратури Центрального регіону України, в якому
він підтверджує, що розмова між адвокатом ОСОБА_1 і його клієнтом ОСОБА_4
одержана в результаті оперативно-розшукових заходів.

Зважаючи на це,
адвокат вважає, що у серпні 2006 року УВБ СБУ до нього здійснювалися негласні
оперативні заходи, що і є прямим доказом про втручання в діяльність захисника
під час надання ним юридичних послуг ОСОБА_4 та здійснення функцій захисту ОСОБА_4 відповідно до
закону.

Заслухавши
доповідача, виступ прокурора, який вважав необхідним постанову суду залишити
без змін і апеляцію - без задоволення, а також розглянувши представлені
матеріали і обговоривши доводи апеляції, суд регіону дійшов висновку, що
постанова суду повинна бути залишена без змін, виходячи з наступного.

Так, подана
апеляція не містить переконливих підстав, з якими закон пов'язує можливість
скасування постанови суду, яка була винесена в порядку, передбаченому ст. 236-2
КПК України.

При цьому, одне
з рішень, що передбачені вказаною статтею, суд приймає на підставі вивчених
матеріалів та пояснень особи, яка подала скаргу, в залежності від того, чи були
при відмові у порушенні справи відповідними посадовими особами прокуратури,
дізнання виконані вимоги ст. 99 КПК України. Будь-які дані про порушення вимог
ст. 99 названого Кодексу в представлених матеріалах відсутні, не наведені вони
і в апеляції.

До того ж, суд
регіону враховує і те, що на стадії порушення кримінальної справи, відповідно
до вимог, передбачених главою 8 КПК України, основним питанням при розгляді
відповідної заяви чи повідомлення про злочин є питання про достатність даних,
які вказують на наявність в діях тієї чи іншої особи ознак злочину, а не
повнота проведеної перевірки, яка згідно вимог, передбачених ч. 4 ст. 97 КПК
України, не є обов'язковою, а проводиться лише в разі необхідності.

Не передбачають
наведені вище статті КПК України і надання критичної оцінки діям особи, яка
вирішує питання щодо відмови в порушенні кримінальної справи.

Всупереч доводам
апелянта, при розгляді скарги судом першої інстанції будь-яких фактичних
доказів втручання в правомірну діяльність адвоката ОСОБА_1
або вчинення у
будь-якій формі перешкод
до

3

здійснення правомірної діяльності по наданню правової
допомоги АРТАМОНОВІЙ, зокрема негласного зняття інформації, тобто наявності
приводів і підстав для порушення кримінальної справи відносно співробітників
СБУ ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судовому засіданні не встановлено.

Не знайшов таких
даних також суд регіону під час апеляційного розгляду справи.

Виходячи з
наведеного, посилання .апелянта на те, що висновки суду першої інстанції не
відповідають фактичним обставинам справи, є безпідставними.

За таких
обставин, апеляційний суд не вбачає законних підстав для задоволення апеляції і
скасування постанови військового місцевого суду Київського гарнізону від 22
січня 2007 року, оскільки при розгляді скарги на постанову про відмову в
порушенні справи та винесенні зазначеної постанови не було допущено порушень
вимог кримінально-процесуального закону.

На підставі
викладеного та керуючись ст. ст. 365, 366 і 377 КПК України, військовий
апеляційний суд Центрального регіону,

ухвалив:

Постанову
військового місцевого суду Київського гарнізону від 22 січня 2007 року про
залишення без задоволення скарги адвоката ОСОБА_1 на постанову старшого
слідчого відділу військової прокуратури Центрального регіону України
підполковника ЗБАРИХА С.М. від 15 грудня 2006 року про відмову в порушенні
кримінальної справи у відношенні співробітників СБУ ОСОБА_2 та ОСОБА_3 залишити
без змін, а апеляційну скаргу адвоката - без задоволення.