УХВАЛА

іменем України

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_8,
суддів:при секретаріОСОБА_9, ОСОБА_10,ОСОБА_11,
за участю прокурора ОСОБА_12,
розглянувши у судовому засіданні в м. Києві 17 лютого 2015 року кримінальне провадження щодо

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, не судимого,

встановила:

У касаційній скарзі прокурор порушує питання про скасування вироку та ухвали суду посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень через м'якість, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 6 грудня 2013 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 289 КК України до 7 років позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю; за ч. 2 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України до 10 років позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено до відбуття 10 років позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю. За ч.1 ст. 263 КК України виправдано.

Вирішена доля цивільного позову, судових витрат та речових доказів, відповідно до положень статей 100, 124, 129 КПК.

Згідно вироку суду ОСОБА_6 засуджено за те, що 14 грудня 2012 року, близько 14.30 год., переслідуючи мету злочинного збагачення, маючи умисел направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, перебуваючи біля будинку № 21 по вулиці Гагаріна в місті Черкаси, утримуючи в руках револьвер для тренувальних стрільб, умисно, з корисливих спонукань, вчинив напад з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров'я потерпілого та з погрозою застосування такого насильства, проник в салон автомобіля «Мітсубіші - Лансер», вартістю 114 636,43 грн., який був припаркований біля вищевказаного жилого будинку, за кермом якого знаходився раніше незнайомий йому потерпілий ОСОБА_7, розмістився на передньому сидінні і погрожуючи водієві застосуванням на ураження зброєю, почав вимагати від останнього, щоб він завів двигун автомобіля і їхав. Однак потерпілий почав чинити активний опір його протиправним діям, в ході якого вони обидва вийшли з салону автомобіля. Обвинувачений знову проник в салон вищевказаного транспортного засобу і, розмістившись на передньому сидінні водія, намагався самостійно завести двигун автомобіля і рушити з місця, проте потерпілий продовжував чинити опір, намагаючись припинити його протиправні дії. Тоді він, продовжуючи свої злочинні дії, з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на незаконне заволодіння транспортним засобом, маючи на меті здолати опір потерпілого, позбавивши його життя, направив на нього пістолет і здійснив в нього сім пострілів, внаслідок чого заподіяв потерпілому тілесних ушкоджень у вигляді: рани правого передпліччя та рани правого стегна, які виникли від дії куль, відстріляних зі зброї спорядженої пневматичними кулями, наслідками яких став розвиток вираженого больового синдрому правого стегна, що обумовило тривалий розлад здоров'я і які у відповідності до висновків судово-медичної експертизи № 62 від 16 січня 2013 року відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров'я. Однак обвинувачений не зміг довести свій злочинний умисел до кінця по причинам, що не залежали від його волі, так як потерпілий, незважаючи на заподіяні йому тілесні ушкодження продовжував чинити активний фізичний опір протиправним діям, намагаючись затримати останнього, а той, усвідомивши, що не зможе здолати опір потерпілого і заволодіти транспортним засобом, почав тікати, але через деякий час переслідувань потерпілим був затриманий сторонніми особами.

Обгрунтовуючи прохання про скасування судових рішень щодо ОСОБА_6 прокурор вказує, що суд недостатньо врахував ступінь тяжкості вчинених засудженим злочинів. Також зазначає, що суд безпідставно прийшов до висновку, що вина ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України органами досудового розслідування не доведена. Також зазначає про те, що апеляційний суд не звернув уваги на вказані порушення та безпідставно залишив вирок без зміни.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора, який вважав касаційну скаргу безпідставною, а судові рішення правильними, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає її такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду про відсутність у діях засудженого складу злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України є правильним, належним чином вмотивованим та таким, що відповідає, зазначеним у вироку фактичним обставинам справи, які ніяким чином не підтверджують наявності об'єктивної сторони зазначеного злочину у діях засудженого. Вирок суду відповідає вимогам ст.374 КПК, є законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Касаційна скарга прокурора не спростовує зазначеного висновку суду про виправдання ОСОБА_6 за ч.1 ст.263 КК.

Покарання ОСОБА_6 призначено у відповідності до вимог ст.65, 68 КК України у межах, установлених санкціями законів, за якими він визнаний винуватим і засуджений та є необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення засудженим нових злочинів.

Тому, підстав визнавати призначене ОСОБА_6 покарання м'яким, як про це зазначено у касаційній скарзі прокурора, колегія суддів не вбачає.

Крім того, правильність виправдання засудженого за ч.1 ст.263 КК та невідповідність призначеного йому покарання ступеню тяжкості вчинених злочинів та особі засудженого внаслідок м'якості були предметом перевірки апеляційного суду, який, з наведенням ґрунтовних мотивів, визнав вирок суду законним і залишив його без зміни. Свій висновок апеляційний суд переконливо мотивував в ухвалі, і вважати його необгрунтованим чи сумнівним підстав немає. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст.419 КПК України.

Істотних порушень кримінального процесуального чи неправильного застосування кримінального законів, які б тягли за собою безумовне скасування чи зміну судових рішень при розгляді справи щодо засуджених не встановлено.

Керуючись ст. ст. 436, 438 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 6 грудня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 22 травня 2014 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10