Справа № 1-190/2007р.
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7
листопада 2007 року м.
Свалява

Свалявський
районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого
- судді Жиганської
Н.М.

при секретарі: Гаврош
Л.П.

з участю прокурора Данканич
В.В.

підсудного ОСОБА_1

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Свалява кримінальну справу про
обвинувачення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уроженця та мешканцяАДРЕСА_1,
українця, гро­мадянина
України, з освітою середньою-спе
ціальною, одруженого, пенсіонера,
раніше не судимого, у вчиненні
злочину, передбаченого ст.
121 ч.2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Підсудній ОСОБА_1 9 березня 1997 року біля
17.00 години, знаходячись в кухонній
кімнаті житлового будинку потерпілого ОСОБА_2,
розташованого в АДРЕСА_2, на
грунті раптово виниклих неприязних відносин,
діючи навмисно, наніс один удар
металевим кілком по голові потерпілого ОСОБА_2. , спричинивши останньому тілесні ушкодження у
вигляді важкої відкритої черепно-мозкової травми з множинними переломами
склепіння черепа з переходом на основу,
які потягли за собою утворення масивних гематом в області скронь, розвитком глибокої мозкової коми, і,
згідно висновку судово-медичного експерта № 12/97 від 13 березня 1997
року відносяться до групи тяжких тілесних ушкоджень і знаходяться у прямому
причинному зв"язку з настанням смерті ОСОБА_2 -

В
судовому засіданні підсудній ОСОБА_1 свою вину у вчиненні злочину визнав
повністю, в скоєному щиросердечно
розкаявся.

Крім
повного визнання своєї вини самим підсуднім його вина у вчиненні злочину
встановлена зібраними по справі і перевіреними в суді доказами, а саме :

Допитана
під час судового засідання потерпіла суду пояснила, що вона особисто не була присутня при
тому, як підсудній вдарив її
батька, однак, потім бачила батька, який лежав на підлозі, а голова у нього була в крові.

Претензій до
підсудного не має, вважає, що підсудного не слід карати суворо.
Відповідно до висновку експерта № 12/97 від 13.03.1997 року ОСОБА_2отримав тілесні ушкодження, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень
та причиною смерті потерпілого являється глибока мозкова травма, защемлення,
набряк та розм"ягшення головного мозку. ( а.с. 34-39 )

Вина підсудного
також стверджується показами свідків:

ОСОБА_3, яка будучи допитаною під час судового засідання
пояснила, що вона 9 березня 1997 року
прийшла доОСОБА_4, поскільки їх сини
разом проходили службу у лавах збройних сил України. Через деякий час в будинок
зайшов ОСОБА_1, якого господарі, як і її,
запросили до столу. Пробувши ще певний час у гр.ОСОБА_2, ОСОБА_3 пішла додому, а ОСОБА_1 залишився. Що сталося між ОСОБА_1
та ОСОБА_2 їй не відомо.

Допитана
в судовому засіданні ОСОБА_5суду пояснила,
що вона пам"ятає, що 9
березня 1997 року її чоловік прийшов додому та повідомив про те, що він вдарив по голові ОСОБА_2.
При цьому у чоловіка була розбита голова та брудна сорочка.
Чоловік, повідомивши про те, що вдарив ОСОБА_2 , зібрався та пішов у міліцію.

Потім її чоловік
взагалі зник та повернувся додому лише 24 серпня 2007 року.

Свідок
ОСОБА_6, суду пояснив, що 9
березня 1997 року біля 17.00 години йому повідомили про те, що ОСОБА_1 наніс ушкодження його батьку. Коли
він приїхав додому, то батько вже
знаходився в автомобілі ОСОБА_7. В будинку на той час вже було чисто та крові
вже не було. В машині батько йому повідомив,
що між ним та ОСОБА_1виникла сварка,
під час якої батько штовхнув ОСОБА_1,
а той вдарив батька по голові.

На
підставі викладеного, суд визнає покази
підсудного щодо нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_2 достовірними,
поскільки вони повністю відповідають іншим, встановленим по справі і перевіреним в суді
доказам.

На
підставі наведених та оцінених судом в їх сукупності доказів, суд визнає ОСОБА_1 винним у нанесенні тяжкого
тілесного ушкодження, тобто умисного
тілесного ушкодження, небезпечного для
життя в момент заподіяння, що спричинило
смерть потерпілого.

На цій підставі суд визнає ОСОБА_1 винним у вчиненні злочину, передбаченого
ст. 121 ч.2 КК України та вважає, що органи попереднього слідства вірно кваліфікували
його дії за вказаним законом.

Призначаючи
підсудному ОСОБА_1 міру покарання, суд
враховує тяжкість вчиненого злочину,
дані, що характеризують особу
підсудного.

Як
пом"якшуючі покарання підсудного обставини, суд враховує щире каяття, раніше не притягався до кримінальної
відповідальності.

Як
обтяжуючі покарання підсудного обставини суд враховує вчинення злочину в стані
алкогольного сп"яніння.

Також
суд враховує те, що в судовому засіданні
потерпіла просить суд не карати суворо ОСОБА_1 та те, що підсудній має похилий вік.

На
підставі викладеного суд вважає, що у
відповідності до п 1.2. ст. 65 КК України, відносно ОСОБА_1 слід обрати покарання
достатнє для виправлення його та попередження нових злочинів та, на цій підставі , обрати відносно нього покарання, не пов"язаного з позбавленням волі, та обрати відносно нього покарання із
застосуванням (за правилами п 1.3. ст. 65 КК України) ст. 69
КК України та обрати відносно нього покарання нижче від найнижчої межі з
випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Цивільний позов
не заявлено.

Судових витрат
немає.

Керуючись ст.
ст. 323-324 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1
за ст.
121 ч.2 КК України із застосуванням
ст. 69 КК України на п"ять років позбавлення волі.

На
підставі ст. 75 КК України - звільнити ОСОБА_1від
покарання призначеного цим вироком, якщо
він протягом іспитового строку три роки не вчинить нового злочину та виконає
покладені на нього обов'язки згідно
ст. 76 КК України.

На
підставі ст. 76 КК України - зобов"язати ОСОБА_1
протягом іспитового строку один рік не виїзжати на постійне проживання за межі
України без дозволу органу КВС,
повідомляти даний орган про зміну місця проживання, періодично з'являтися в органи КВІ для
реєстрації.

Запобіжний захід
відносноОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу залишити заставу.

Після
набрання вироком законної сили запобіжний захід заставу - повернути
заставодавцю.

На вирок
може бути подано апеляцію протягом 15 днів до апеляційного суду

Закарпатської
області через Свалявський районний суд.