Справа №2318/5886/12
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.09.2013
Уманський міськрайонний суд
Черкаської області

в складі: головуючого - судді
Кімстачова О.С.

з участю:

секретарів судового засідання
Розборської А.А., Сенчук О.Ю.,
Приходченко Н.П.

прокурора Тарасенка О.В.

захисника підсудного ОСОБА_1

потерпілого ОСОБА_2

представника потерпілого ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Умані Черкаської
області кримінальну справу по
обвинуваченню

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с.
Паланка, Уманського району Черкаської
області, українця, громадянина України,
освіта середня-спеціальна,
непрацюючого, одруженого,
неповнолітніх дітей на утриманні не
має, проживає за адресою: АДРЕСА_1,
раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1
ст. 122 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 12 грудня 2010 року приблизно о 22
годині 30 хв. в с. Паланка, Уманського
району Черкаської області, знаходячись
по провулку Петровського вказаного
населеного пункту, поряд з опорою лінії
електропередач з написом « 11/2», на
ґрунті неприязних відносин з ОСОБА_2, з
метою нанесення останньому тілесних
ушкоджень, діючи умисно, раптово наніс
удар кулаком руки у тім'яну частину
голови ОСОБА_2, від якого потерпілий
впав на землю. Після цього, продовжуючи
свій злочинний намір, ОСОБА_4 наніс
ОСОБА_2 орієнтовно 3-4 удари в ділянку
щелепи справа та декілька ударів
кулаками та ногами в різні ділянки
голови, тулубу, по руках. При цьому
ОСОБА_4 наніс удар кулаком по голові
потерпілого, від якого останній
втратив свідомість, після чого,
досягнувши своєї мети, залишив
потерпілого лежати на вулиці (на місці
події). У результаті протиправних дій
ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_2 були
спричинені тілесні ушкодження у
вигляді: синців грудної клітки, які
відносяться до легких тілесних
ушкоджень, що не спричинили
короткочасного розладу здоров'я,
синців та саден лиця, тім'яної частини
голови, струсу головного мозку,
перелому нижньої щелепи справа, які
згідно висновку експерта № 3мд/52/101 від
21.03.2011 р. відносяться до ушкоджень
середнього ступеня тяжкості, що
спричинили тривалий розлад здоров'я.

Допитаний під час судового розгляду
підсудний ОСОБА_4 свою вину у вчиненні
злочину, відповідно до пред'явленого
йому зміненого обвинувачення, не
визнав. Підсудний ОСОБА_4 показав, що 12
грудня 2010 року приблизно о 22 год. 30 хв.
повертався зі свого будинку, що по
АДРЕСА_2, додому - до будинку АДРЕСА_1 - на
велосипеді і їхав по провулку
Петровського. Проїжджаючи повз
домоволодіння, в якому живе його кум
ОСОБА_5, він побачив, що останній з
кимось розмовляв. ОСОБА_4 під'їхав
ближче і побачив, що ОСОБА_5 стоїть з
потерпілим ОСОБА_2. Він привітався із
ОСОБА_5 А ОСОБА_2 через ОСОБА_5 протягнув
руку і вдарив підсудного в лице; від
нього сильно тхнуло спиртним.
Підсудний злякався, що ОСОБА_2 може його
побити, так як вони мали неприязні
відносини вже давно, сів на велосипед і
почав тікати, але велосипед зламався -
злетів цепок, і він його почав вести,
тримаючи руками. ОСОБА_2 йому в слід
кричав щось образливе, виражався
нецензурною лайкою. Потім підсудний
зрозумів, що ОСОБА_2 його наздоганяє,
так як почув позаду його голос, чи то
він розмовляв по телефону, чи імітував
розмову, що йому потрібна підмога.
Дійшовши до стовпа, на якому горіло
світло, ОСОБА_2 накинувся на нього:
правою рукою схопив за плече і вдарив в
живіт. Підсудний його відштовхнув і
потерпілий упав лицем в сніг. Скрутивши
ОСОБА_2 руку за спину, підсудний почав
говорити йому, що той злодій, тому що
вкрав у нього акумулятор, жінці спалив
сіно, при цьому раз чи два тикнув
потерпілому кулаком в плече. Приблизно
1-2 хвилини він розповідав потерпілому
про його погані вчинки, а останній
кричав, щоб підсудний його відпустив,
що він більше такого не буде робити, а
підсудний його лицем в сніг прижав та
сказав: «що боляче?». Потім ОСОБА_4
відпустив його, а ОСОБА_2 підвівся і
штовхнув його, він впав. ОСОБА_2
підійшов до нього, щоб бити, а підсудний
в свою чергу вдарив його ногою в груди,
ОСОБА_2 знову впав. ОСОБА_4 підвівся і
пішов додому. Дійшовши до свого
домоволодіння та поставивши велосипед
біля сараю, він пішов відчиняти вхідні
двері до будинку і вже хотів було
вставити ключ в замочну щілину, як
хтось його схватив за праве плече і
потягнув до себе. Він почув голос
ОСОБА_2: той сказав, що зараз його тут
уб'є та спалить йому хату, і наніс йому
(ОСОБА_4.) удар кулаком в ліву частину
спини, десь в поперек, так як він стояв
на ганку, висота якого 20-25 см., а ОСОБА_2
стояв нижче нього на бетонній доріжці.
Підсудний почав викручуватись і став
до ОСОБА_2 лівим плечем та своєю лівою
рукою захватив праву руку ОСОБА_2, якою
останній його тримав. Коли він тримав
праву руку потерпілого за спиною, то
кулаком лівої руки наніс удар по голові
ОСОБА_2 - в лоб в районі правого ока.
Потім, не відпускаючи ОСОБА_2, він
зістрибнув із ганку і відштовхнув його.
Вони, не втримавшись, почали падати.
ОСОБА_2 впав на піддон чи на зцепку для
борін, так як у нього (ОСОБА_4.) там
стояли різні запчастини та
металобрухт. Він впав на ОСОБА_2 зверху
та закрутивши назад його праву руку
став його утримувати. ОСОБА_2 лежав
обличчям донизу, а він деякий час його
утримував. Потерпілий просився, щоб
його відпустив, що йому боляче, але
ОСОБА_4 його деякий час не відпускав та
продовжував крутити йому руку. В цей
час по вулиці проїжджав якийсь
автомобіль і він сказав, що це за ОСОБА_2
вже їдуть працівники міліції, яких він
викликав, і відпустив його. Після цього
ОСОБА_2 кинувся тікати і городами втік
додому, а він зайшов до будинку, прийняв
заспокійливі ліки. Від цієї бійки в
ОСОБА_4 сильно боліла і напухла ліва
рука, були синці на тілі, та на
наступний день сильно боліла спина.
Дружини вдома не було, так як вона
чергувала на роботі в нічну зміну. До
лікаря відразу не звертався, тому що
знає, що потрібно тижні зо два
відлежатись і тоді спина пройде сама по
собі. На запитання учасників судового
процесу підсудний ОСОБА_4 показав, що
неприязного ставлення до потерпілого у
нього не має, що це у потерпілого до
нього неприязне ставлення, що почалося
влітку 2009 року. Він вважає, що ОСОБА_2
украв в нього акумулятор від трактора,
що стояв по АДРЕСА_2, у 2008 році; та
підозрює, що потерпілий і раніше крав
його майно; до міліції він звертався,
писав багато заяв, але йому відмовляли
в порушенні кримінальної справи.
Вважає ОСОБА_2 самим гіршим чоловіком в
селі. Від бійки у нього були синці, але
до міліції з приводу нанесення йому
тілесних ушкоджень ОСОБА_4 не
звертався. Після бійки до лікарні він
звернувся десь через два тижні, так як
не міг ходити, лікаря додому не
викликав. Коли йому проводили медичне
освідування, то ніяких ушкоджень на
ньому не було. Бійка відбувалася поряд
з дорогою, по пров. Петровського. ОСОБА_2
першим почав наносити йому удари. Він
повалив ОСОБА_2 з метою захисту; чи були
в останнього до того на обличчі тілесні
ушкодження, він не бачив, тому що не
дивився на його обличчя. Він не бив
потерпілого так, щоб він отримав
тілесні ушкодження, які зазначені у
висновку експерта.

Не зважаючи на заперечення підсудним
ОСОБА_4 своєї вини у вчиненні злочину,
його вина під час судового розгляду
повністю підтверджена доказами, як
зібраними під час досудового слідства,
так і заявленими учасниками судового
процесу під час судового слідства, які
були досліджені в судовому засіданні:
показами потерпілого, свідків,
висновками експертів, протоколами
слідчих дій.

Вина ОСОБА_4 в суді підтверджена:

- Показами потерпілого ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_5, який під час допиту в
судовому засіданні, показав, що
проживає в АДРЕСА_3; не працює. 12 грудня
2010 року ввечері, точної години не
пам'ятає, вже темніло, до нього зайшов
ОСОБА_5 та запропонував піти до нього
випити по 100 гр. горілки, посидіти,
поговорити. Він пішов до ОСОБА_5 додому.
Вони посиділи, розмовляли, випили
приблизно 400 гр. горілки за весь вечір.
Потім він (ОСОБА_2.) зібрався йти додому,
котра година була вже не пам'ятає, на
вулиці було темно. ОСОБА_5 провів його
до воріт та повернувся до будинку, а він
пішов додому. Коли пройшов метрів 200 і
зайшов на неосвітлену ділянку вулиці,
відчув сильний удар по голові ззаду,
від якого впав на землю, обличчям
донизу, та відчув, що йому почали
наносити удари по всьому тілу, а саме:
по тулубу, обличчю, голові. А потім, коли
почув голос: «Ти вкрав у мене
акумулятор і за це я забираю твій
мобільний телефон», - зрозумів, що то є
ОСОБА_4. Після цього ОСОБА_4 перевернув
його на спину та вдарив кулаком в
обличчя, від даного удару потерпілий
втратив свідомість. Коли прийшов до
тями, то біля нього нікого не було, в
нього боліло все тіло, не було одного
валянка на нозі. Він захотів
зателефонувати, але виявив, що немає
його мобільного телефону. Він побачив
світло, що горіло в домоволодінні
ОСОБА_6, і пішов на до нього. Почали
гавкати собаки і ОСОБА_6 вийшов з
будинку, побачив його. ОСОБА_2 коротко
розповів йому, що сталося, і попросив
відвезти додому, так як не було одного
валянка і боліло все тіло. ОСОБА_6 на
своєму автомобілі завіз його додому,
після чого ОСОБА_2 ліг спати. Ні лікаря,
ні швидкої тоді не викликав. Наступного
дня цілий день знаходився вдома, боліли
голова, тулуб, нудило, не міг нормально
говорити. Ввечері прийшли батько
ОСОБА_7 та сестра ОСОБА_8 Сестра сказала,
що завтра відвезуть в лікарню. 14 грудня
2010 року поїхали до Уманської районної
лікарні, де його оформили на
стаціонарне лікування в
травматологічне відділення, і до 31
грудня 2010 року він перебував на
лікуванні. На запитання учасників
судового процесу потерпілий ОСОБА_2
показав, що по обличчю ОСОБА_4 наніс
йому 3 чи 4 удари рукою та в праву скулу.
Він лежав, а ОСОБА_4 бив його ногами по
тулубу, спині, животі, він при цьому
намагався встати з землі. На його думку
бійка припинилася, бо він (ОСОБА_2.)
втратив свідомість. Він із ОСОБА_4
більше не спілкується тому, що останній
розпускає по селі про нього погані
чутки про крадіжки в нього майна.
ОСОБА_5 провів його до забору і пішов до
будинку, а він пішов додому. Коли стояв
із ОСОБА_5 у його дворі, ОСОБА_4 до них не
підходив і він його не бив. Одягнений в
той вечір був у валянки, фуфайку, штани,
на голові була шапка. Коли його били,
він впізнав, що це був ОСОБА_4 Удари
ОСОБА_4 почав наносити йому на дорозі, а
впали вони на обочину, до городів. Коли
він лежав, ОСОБА_4 сказав, щоб
признавався в крадіжці в нього
акумулятора. ОСОБА_4 бив його приблизно
5 хв., але точно не може сказати, скільки
це тривало. Лице ОСОБА_4 бачив перед тим,
як той вдарив його (ОСОБА_2.) в обличчя і
він втратив свідомість. 12 грудня 2010
року взагалі ніяких ударів ОСОБА_4 не
наносив і в дворі в нього не був. У нього
(ОСОБА_2.) була зламана нижня щелепа, був
струс головного мозку, синці на
обличчі, на тілі, біля ребер, 3-4 ребра
були поламані, з обох сторін. До
медичного закладу звернувся 14 грудня
2010 року зранку і знаходився на
стаціонарному лікуванні. Лікувався за
рахунок батька. 12 грудня 2010 року весь
день знаходився вдома, з території
подвір'я не виходив, тілесних
пошкоджень не отримував і на ньому їх
не було, цього ж дня, після вживання
спиртного, окрім підсудного тілесних
ушкоджень йому ніхто не наносив. До 12
грудня 2010 року конфлікти із підсудним
виникали, але тільки на словах, бійки не
було. 13 грудня 2010 року був вдома,
ввечері сходив до ОСОБА_5, розповів
йому, що трапилось і пішов додому.
Спиртні напої 13.12.2010 року не вживав,
ніхто на нього не нападав і нових
ушкоджень не отримував.

- Показами свідка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7,
який під час допиту в судовому
засіданні, показав, що проживає в
АДРЕСА_4. 12 грудня 2010 року у вечері,
точного часу не пам'ятає, до нього
прийшов ОСОБА_2, вони посиділи з ним,
випили горілки, на двох до 0,5 літра, і
розійшлись. Коли з ОСОБА_2 вийшли із
хати, ОСОБА_4 під'їхав на велосипеді. Між
ОСОБА_4 і ОСОБА_2 почалась якась
словесна перепалка, про що саме не чув,
стояв в стороні від них, вони стояли по
різні сторони забору. ОСОБА_4 відразу ж
пішов від них. В гості ОСОБА_2 прийшов
тверезий, а коли йшов то вони були майже
в однаковому стані, трохи сп'янілі,
пересуватися потерпілий міг нормально.
Після того, як пішов ОСОБА_4, ОСОБА_2
хвилини через дві теж пішов з його
двору, у напрямку вул. Петровського,
мабуть до себе додому. Ввечері
наступного дня побачив ОСОБА_2, він
прийшов запитати чи не загубив у нього
ключі, телефон, говорив він погано,
шепелявив, сказав, що його побив ОСОБА_4

- Показами свідка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_9,
який під час допиту в судовому
засіданні, показав, що проживає в
АДРЕСА_5. Одного дня, у грудні 2010 року,
точної дати не пам'ятає, ближче до ранку
загавкав собака, він вийшов і побачив
потерпілого ОСОБА_2, той попросив
завезти його додому. ОСОБА_2 був побитим
- на обличчі були кров, синці, сказав, що
його побив ОСОБА_4, він погано
розмовляв, з його вигляду було видно, що
йому погано. Де побили ОСОБА_2 не знає.
Побачив його біля воріт свого
домоволодіння. ОСОБА_2 проживає від
нього метрів за 500. Він допоміг ОСОБА_2
сісти в машину, так як той сам не міг
цього зробити і також допоміг вийти із
машини, завів до його будинку.

- Показами судово-медичного експерта
ОСОБА_9, допитаного в судовому
засіданні, який показав, що тілесні
ушкодження на всіх ділянках голови
ОСОБА_2 відносяться до тілесних
ушкоджень середнього ступню тяжкості,
а ушкодження грудної клітки (самі по
собі) - до легких тілесних ушкоджень,
але оскільки вони утворилися в
результаті однієї події і нанесені
однією особою, то визначати окремо їх
ступінь тяжкості не було потреби;
пошкодження у виді саден в тім'яній
ділянці голови в ОСОБА_2 були і
відносяться вони також до тілесних
ушкоджень середньої тяжкості.

- Протоколом огляду місця події від
14.12.2010 року з доданими до нього
план-схемою та таблицею зображень,
згідно з якими по провулку
Петровського в с. Паланка Уманського
району поряд з опорою лінії
електропередачі, що має позначку « 11/2»
було виявлено витоптане місце та слід
речовини бурого кольору, ззовні схожої
на кров (т. 1 а.с. 10-13).

- Протоколом огляду місця події від
16.02.2011 року з доданою до нього таблицею
зображень, протоколом відтворення
обстановки і обставин події від 18.02.2011
року з участю підсудного ОСОБА_4 з
доданою до нього таблицею зображень,
протоколом відтворення обстановки і
обставин події від 24.05.2011 року з участю
потерпілого ОСОБА_2 з доданою до нього
таблицею зображень, відповідно до яких
і підсудний, і потерпілий однозначно
вказали на місце, де відбувалася подія
і яке було зафіксоване
(сфотографоване), - провулок
Петровського в с. Паланка Уманського
району поряд з опорою лінії
електропередачі, що має позначку « 11/2»
(т. 1 а.с. 44-51, 63-82; 133-137).

- Висновком судово-медичної експертизи
№ 3мд/52 від 24.01.2011 року, згідно з яким у
ОСОБА_2, 1970 року народження, виявлені
такі тілесні ушкодження: синець та
набряк в ділянці грудини та 8-9 ребер
зліва; набряк кута нижньої щелепи
справа, синці над обома очима, садна
носа та тім'яної ділянки, перелом обох
відростків правої нижньої гілки
нижньої щелепи зі зміщенням. Синці та
садна лиця, струс головного мозку,
перелом нижньої щелепи справа, синці
грудної клітки, що утворились від дії
тупих твердих предметів, цілком
можливо від нанесення ударів руками чи
ногами, в час та при обставинах,
зазначених в постанові про призначення
експертизи, відносяться до ушкоджень
середнього ступеню тяжкості, що
спричинили тривалий розлад здоров'я. (т.
1 а.с. 34-35).

- Висновком додаткової судово-медичної
експертизи № 3мд/52/101 від 21.03.2011 року,
згідно з яким у потерпілого ОСОБА_2
виявлено синці та садна лиця, струс
головного мозку, перелом нижньої
щелепи справа, синці грудної клітки, що
утворились від дії тупих твердих
предметів, цілком можливо від
нанесення ударів руками чи ногами, в
час та при обставинах, зазначених в
постанові про призначення експертизи,
відносяться до ушкоджень середнього
ступеню тяжкості, що спричинили
тривалий розлад здоров'я. При падінні з
висоти власного зросту та при
нанесенні власноручно дані тілесні
ушкодження утворитись не могли.
Перелом щелепи не міг утворитися при
падінні на предмети (дерев'яну
платформу чи навісну зцепку для борін у
вигляді металевої подовгуватої
конструкції). Переломів ребер у ОСОБА_2
не виявлено. У ділянці потилиці
тілесних ушкоджень не виявлено (т. 1 а.с.
108-109).

- Протоколом виїмки від 17.02.2011 року,
згідно з яким у ОСОБА_2 були вилучені
светр та фуфайка зі слідами бруду та
плямами бурого кольору, ззовні схожими
на кров, в які він був вдягнений 12.12.2010
року під час того, як його побив ОСОБА_4,
та протоколом огляду вказаних речей
від 17.02.2011 року (т. 1 а. 57, 58).

Наведені докази у справі зібрані
відповідно до вимог
кримінально-процесуального закону, є
допустимими та такими, що в своїй
сукупності безпосередньо вказують на
вчинення підсудним діяння, в якому його
обвинувачено.

Покази інших свідків у справі суд
оцінює критично, вважає їх такими, що не
містять відомостей, які б могли напевне
підтвердити чи спростувати вину
підсудного, а тому не можуть бути
покладені в основу вироку.

Підсудний ОСОБА_4 не визнає вину в
умисному нанесенні потерпілому ОСОБА_2
середньої тяжкості тілесних ушкоджень,
посилаючись на те, що він сам захищався
від нападу на нього потерпілого. Версія
ОСОБА_4 про заподіяння тілесних
ушкоджень потерпілому в дворі його
домоволодіння під чає оборони від
нападу потерпілого суд оцінює
критично, як спосіб захисту від
обвинувачення. Ця версія була
перевірена під час досудового слідства
і судового розгляду, але не знайшла
свого підтвердження. Проведеними
оглядами місця події від 14.12.2010 року та
від 16.02.2011 року, відтворенням
обстановки і обставин події від 18.02.2011
року з участю підсудного ОСОБА_4,
висновком додаткової судово-медичної
експертизи № 3мд/52/101 від 21.03.2011 року,
висновком судово-медичної експертизи
№ 46 від 21.01.2011 року та висновком
додаткової судово-медичної експертизи
№ 46/100 від 28.01.2011 року, згідно з якими в
ОСОБА_4 будь-яких тілесних ушкоджень
при огляді виявлено не було, вказана
версія спростовується. Зокрема плями
бурого кольору були виявлені на місці
бійки, що вказане як потерпілим, так і
підсудним, а не в дворі домоволодіння
підсудного; на підсудному ніяких
тілесних пошкоджень не виявлено.

Дослідивши та оцінивши всі обставини і
докази у справі в їх сукупності, суд
дійшов до переконання, що вина
підсудного ОСОБА_4 у вчиненні злочину
відповідно до пред'явленого йому
обвинувачення доказана повністю. Дії
підсудного з умисного нанесення
потерпілому ОСОБА_2 тілесних ушкоджень
у вигляді синців грудної клітки, які
відносяться до легких тілесних
ушкоджень, що не спричинили
короткочасного розладу здоров'я,
синців та саден лиця, тім'яної частини
голови, струсу головного мозку,
перелому нижньої щелепи справа, які
згідно висновку експерта № 3мд/52/101 від
21.03.2011 р. відносяться до ушкоджень
середнього ступеня тяжкості, що
спричинили тривалий розлад здоров'я,
стороною обвинувачення кваліфіковані
правильно, за ч. 1 ст. 122 КК України як
умисне середньої тяжкості тілесне
ушкодження, тобто умисне ушкодження,
яке не є небезпечним для життя і не
потягло за собою наслідків,
передбачених у статті 121 КК України, але
таке, що спричинило тривалий розлад
здоров'я.

При призначенні покарання підсудному
суд враховує:

ступінь тяжкості вчиненого злочину,
який згідно зі ст. 12 КК України належить
до злочинів середньої тяжкості;

особу підсудного, який одружений,
неповнолітніх дітей на утриманні не
має, за місцем проживання
характеризується позитивно (т. 1 а.с. 180),
раніше не судимий (т. 1 а.с. 179), має
захворювання: посттравматичну
клиновидну деформацію 11-12 грудних
хребців, 1 поперекового хребця;
остеохондроз, деформуючий спондильоз
грудо-поперекового відділу хребта, ІХС,
атеросклероз (т. 1 а.с. 39-40, т. 2 а.с. 137-144,
155), не працевлаштований, на обліку в
лікаря-психіатра та лікаря-нарколога
не перебуває (т. 1 а.с. 183);

обставини, що згідно зі ст.66 КК України
пом'якшують покарання підсудного
ОСОБА_4, під час судового розгляду не
встановлені;

обставини, що згідно зі ст.67 КК України
обтяжують покарання підсудного, під
час судового розгляду не встановлені.

Враховуючи наведені вище обставини
справи, а саме: ступінь тяжкості
вчиненого злочину, відомості, що
характеризують особу підсудного та
стан його здоров'я, відсутність
обставин, що пом'якшують чи обтяжують
покарання, суд вважає, що виправлення
підсудного та попередження вчинення
ним нових злочинів можливі лише в
умовах його ізоляції. Тому ОСОБА_4
необхідно призначити покарання у виді
позбавлення волі на мінімальний строк,
передбачений санкцією ч. 1 ст. 122 КК
України. Підстав для застосування
положень статей 69, 75 КК України до
підсудного судом не встановлено.

Під час досудового слідства щодо
ОСОБА_4 був обраний запобіжний захід -
підписка про невиїзд (т. 1, а.с. 96, 97).
Вказаний запобіжний захід підсудному
ОСОБА_4 суд вважає необхідним залишити
без змін до набрання вироком законної
сили, оскільки підстав для його
скасування чи заміни судом не
встановлено.

Цивільний позов, заявлений потерпілим
ОСОБА_2 на суму 5 486 грн. - матеріальної
шкоди і на суму 25 000 грн. - моральної
шкоди (т. 1 а.с. 154-157), підлягає
задоволенню частково.

Вимога ОСОБА_2 про стягнення з
підсудного матеріальної шкоди в сумі 5
486 грн. не підлягає задоволенню у
зв'язку з недоведеністю завдання цієї
шкоди ОСОБА_4 потерпілому. Під час
судового розгляду не було доведено, що
ОСОБА_4 заволодів належним потерпілому
мобільним телефоном «Нокіа 2690»,
вартістю 719 грн., із футляром до нього,
вартістю 45 грн., сім-картою з грошовими
коштами на рахунку в сумі 10 грн. ОСОБА_2
не було надано суду доказів здійснення
ним витрат на перевезення його до
лікарні 14.12.2010 року та з лікарні до дому
31.12.2010 року в загальній сумі 200 грн., на
шинування щелепи в сумі 250 грн. Як було
встановлено під час судового слідства,
витрати на придбання ліків, проведення
відповідних лікарських досліджень,
аналізів, на придбання продуктів
харчування для потерпілого, витрати на
дорогу до лікарні здійснювалися
батьками ОСОБА_2 за власний рахунок.

Ураховуючи, що діями підсудного ОСОБА_4
була завдана шкода здоров'ю
потерпілого ОСОБА_2, що вимагало від
останнього тривалого лікування в
умовах стаціонару, позбавило його
можливості на деякий час самостійно за
собою доглядати та вести активний
спосіб життя, потребувало від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя та побуту, та виходячи із
вимог розумності, виваженості та
справедливості, суд вважає, що з
підсудного на користь ОСОБА_2 підлягає
стягненню грошова компенсація
завданої моральної шкоди в сумі п'ять
тисяч гривень.

Цивільний позов прокурора Уманського
району, заявлений в інтересах
Уманської центральної районної
лікарні, про стягнення з ОСОБА_4 витрат
на стаціонарне лікування потерпілого
ОСОБА_2 за період з 14.12.2010 року по 31.12.2010
року в сумі 2 450,38 гривень (т. 1 а.с. 218, т. 1
а.с. 86) підлягає задоволенню повністю,
відповідно до ст. 93-1 КПК України 1960
року.

Питання про речові докази по справі
вирішити відповідно до ст. 81 КПК
України 1960 року.

Судові витрати, передбачені ст. 91 КПК
України 1960 року, у справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 81, 93-1, 323, 324, 327, 328, 330-335,
338, 343 КПК України 1960 року, суд

ЗАСУДИВ:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні
злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК
України, та призначити йому покарання у
виді позбавлення волі на строк 1 (один)
рік.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 до
набрання вироком законної сили
залишити без змін - підписка про
невиїзд.

Початок строку відбуття покарання
засудженим ОСОБА_4 обчислювати з
моменту приведення вироку у виконання.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_2
задовольнити частково. Стягнути з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 моральну
шкоду в сумі 5 000 (п'ять тисяч) гривень 00
коп.; у стягненні з ОСОБА_4 матеріальної
шкоди в сумі 5 486 грн. відмовити.

Цивільний позов прокурора Уманського
району задовольнити повністю. Стягнути
з ОСОБА_4 на користь Уманської
центральної районної лікарні витрати
на стаціонарне лікування потерпілого
ОСОБА_2 за період з 14.12.2010 року по 31.12.2010
року в сумі 2 450 (дві тисячі чотириста
п'ятдесят)гривень 38 коп.

Речові докази по справі: светр та
фуфайку, передані на зберігання
потерпілому ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 172), -
залишити ОСОБА_2 за належністю.

Вирок може бути оскаржений в
апеляційному порядку протягом
п'ятнадцяти діб з дня його проголошення
до Апеляційного суду Черкаської
області через Уманський міськрайонний
суд Черкаської області в порядку, який
був передбачений
Кримінально-процесуальним кодексом
України 1960 року.

Суддя:
О.С. Кімстачов