Справа № 274/2914/14-к
Провадження №1-в/0274/641/14

Ухвала
іменем України

14.07.2014 року Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючого - судді. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судових засідань . . . . . . . ОСОБА_2 ,
прокурора . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_3 ,
представника адміністрації РВК №73 . . . . . . . ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області справу за заявою засудженого
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Вінниця, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1) 27.06.1994р. Калиновським районним судом Вінницької області за ст.ст.140 ч.2, 45 КК України до двох років позбавлення волі, звільненого умовно з іспитовим строком один рік; 2) 24.03.1995р. Ленінським районним судом м.Вінниці за ст.117 ч.3 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі; 3) 21.03.2003р. Ленінським районним судом м.Вінниці за ст.185 ч.2, 75 КК України до 2 років позбавлення волі, з іспитовим строком 2 роки
про застосування щодо нього положень ст.81 КК України та його умовно-дострокове звільнення від подальшого відбуття покарання, -
встановив:
На розгляд до суду надійшла заява засудженого ОСОБА_5 у якій він просить звільнити його від подальшого відбуття покарання умовно-достроково.
Згідно матеріалів справи, ОСОБА_5 засуджений 25.12.2007 року Ленінським районним судом м.Вінниця за ст.ст.190 ч.4, 358 ч.2, 358 ч.3, 70, 71 КК України до покарання у виді 10 років 6 місяців позбавлення волі. Початок строку відбуття покарання - 27.05.2004 року, кінець строку - 27.11.2014 року.
За період відбуття покарання характеризується посередньо, як особа яка не довела своє виправлення. Неодноразово допускав порушення режиму утримання за що на нього накладались дисциплінарні стягнення, у зв"язку з чим перебував на обліку як злісний порушник встановленого порядку відбування покарання. Знятий з вказаного обліку 20.05.2013р. (а.с.2, т-2), після чого 09.07.2013р. знову допустив порушення встановленого порядку відбуття покарання (а.с.3, т-2). Після зняття накладеного стягнення, отримав лише одне заохочення за четвертий квартал 2013 року (а.с.13, т-2). Документи, які б свідчили про виправлення засудженого, його сумлінне ставлення до праці впродовж 2014 року у матеріалах особової справи ОСОБА_5 відсутні.
Згідно копії витягу з протоколу №21 від 26.04.2012р., за результатами вирішення комісією по розгляду матеріалів на засуджених питання умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_5 встановлено, що останній не довів своє виправлення, а тому у поданні матеріалів до суду щодо застосування до нього пільги у виді умовно-дострокового звільнення, згідно ст.81 КК України, відмовлено.
В судове засідання засуджений не доставлений, про час і місце судового розгляду повідомлений. Згідно поданої до суду заяви, не заперечує про розгляд клопотання без його участі.
Представник адміністрації виправної колонії суду повідомив, що на даний час по місцю відбуття покарання засуджений зхарактеризується посередньо, працевлаштований, до праці ставиться задовільно, проте норми заробітку виконує не завжди. У зв"язку з цим заохочень впродовж першого- другого кварталів 2014 року засуджений не має. Участі у житті відділення та в неоплатних роботах по благоустрою місць позбавлення волі ОСОБА_5 не приймає. Вважає, що затосування до останнього заохочення у виді його умовно-дострокового звільнення від подальшого відбуття покарання є передчасним, оскільки він не довів своє виправлення.
Прокурор вважає, що клопотання засудженого задоволенню не підлягає, оскільки останній не довів своє виправлення.
Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви засудженого та його умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання.
Так, згідно положень ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Статтею 130 Кримінально-виконавчого кодексу України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання визначено як один з видів заохочення для осіб, засуджених до позбавлення волі. Правом застосування заходів заохочення до засуджених, згідно ст.135 ч.1 КВК України, користуються начальник колонії, а також його прямі начальники.
Порядок дострокового звільнення від відбування покарання встановлено ст.154 КВК України. Відповідно до даного порядку, стосовно засудженого, щодо якого відповідно до статей 81, 82 Кримінального кодексу України може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна не відбутої частини покарання більш м`яким, орган або установа виконання покарань надсилає подання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством.
Наведені норми закону вказують на те, що саме адміністрація установи виконання покарань повинна дійти висновку про те, що особа, яка відбуває покарання, довела своє виправлення.
Зі змісту досліджених у судовому засіданні матеріалів вбачається, що такого висновку адміністрація установи не дійшла.
Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного суду України від 26.04.02 №2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким (п.17), судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.
При прийнятті рішення по суті справи суд враховує також те, що ОСОБА_5 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, жодна з його судимостей не погашена, відбуває покарання за скоєння особливо-тяжкого злочину. Окрім цього, за час відбуття покарання засуджений характеризується як такий, що не довів своє виправлення, неодноразово допускав порушення встановленого порядку відбуття покарання за що на нього накладались дисциплінарні стягнення, характеризується посередньо, участі в суспільно корисній праці не приймає, до праці на виробництві ставиться не належним чином.
З врахуванням викладеного, керуючись ст.81 КК України, ст.537, 539 КПК України суд,-
У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування щодо нього положень ст.81 КК України та його умовно-дострокове звільнення від подальшого відбуття покарання відмовити за безпідставністю.
На ухвалу може бути подана апеляція до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд протягом 7 днів з дня її оголошення, засудженим з моменту вручення йому копії ухвали.
Суддя: