УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07
червня 2007 року м. Івано-Франківськ

Колегія
суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду
Івано-Франківської області в складі:

головуючої
- судді Стефанів Н.С.

суддів Томенчука
Б.М. , Хруняка Є.В.

з участю
прокурора Грищука В.І. захисника

розглянувши
у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією засудженого
ОСОБА_1, на вирок Рожнятівського
районого суду від 6 березня 2007 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Вказаним вироком

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
українець, уродженець та житель АДРЕСА_1, працює керівником виробничого підрозділу з
виробництва бетону ДП „Константа-Захід" м.
Львів, з вищою освітою, одружений,
на утриманні одна неповнолітня дитина,
несудимий, громадянин України,

засуджений
за ст.
128 КК України на один рік виправних робіт з відрахуванням 10 відсотків
заробітку в дохід держави щомісячно.

Запобіжний
захід відносно засудженого до вступу вироку в законну силу залишено підписку
про невиїзд.

За
вироком суду ОСОБА_2 визнано винним в тому,
що він 14.10.2005 року після 16 годин в смт. Брошнів Рожнятівського району, на бетонній площадці підприємства
„Кроно-Осмолода" під час конфлікту з потерпілим ОСОБА_3.,
схопив його за куртку та шарпав за неї, внаслідок чого ОСОБА_3 втратив
рівновагу, впав з висоти власного росту
до бетонного покриття площадки,
підвернувши ногу, при цьому
підсудний не встиг відпустити
куртку потерпілого, впав
на нього, придавивши
ногу вагою

Справа
11-244 2007 рік Головуюча
1 інстанції Калиній Г.В.

Кат. ст.
128 КК України Доповідач
Стефанів Н.С.

2

свого
тіла, внаслідок чого ОСОБА_3 отримав
перелом лівих велико та мало гомілкових кісток,
розрив синдезмозу та вивих лівої ступні,
садно в ділянці лівого гомілково-ступеневого суглобу, що віносяться до середнього ступеня тяжкості.

В
апеляції засуджений ОСОБА_1. вважає своє засудження за ст.
128 КК України незаконним через невідповідність висновків суду фактичним
обставинам справи, неправильне
застосування норм матеріального права та зазначає, що злочину не вчиняв, потерпілий під час розмови з ним спіткнувся
та впав, він же під час падіння, намагався притримати ОСОБА_3., але потерпілий потягнув його за собою. Його вини у
заподіянні тілесних пошкодженьОСОБА_3. немає,
потерпілий перебував на території будівництва незаконно, що не було враховано судом.

Просить
вирок суду скасувати, та постановити
щодо нього виправдувальний вирок в зв"язку з відсутністю в його діях
складу злочину.

Прокурор
в апеляції вважає вирок суду незаконним через невідповідність призначеного
покарання вчиненому та особі засудженого. Просить постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_1 більш суворе
покарання.

До початку
апеляційного розгляду прокурор свою апеляцію відкликав.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення
засудженого, який підтримав
апеляцію, думку прокурора, який підтримав свою апеляцію прокурора та
заперечив доводам апеляції засудженого,
вважає вирок суду законним та обгрунтованим, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція до задоволення не підлягає з
таких підстав.

Суд
першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи і його висновок
про доведеність вини ОСОБА_1 у злочині,
за який його засуджено, є
обґрунтованим.

Зокрема, вина засудженого підтверджується послідовними
протягом усього досудового та судового слідства показаннями потерпілого ОСОБА_3., який пояснив, що
між ним та ОСОБА_1., з яким вони разом
перебували у службовому відрядженні на підприємстві „Кроно-Осмолода", виник конлікт з приводу вирішення виробничих
питань, ОСОБА_1 схопив його за куртку та почав шарпати, від чого він втратив рівновагу та впав до
бетонного покриття площадки, підвернувши
ногу, а засуджений, не відпустивши його одяг, впав на нього і він відчув різку та сильну
біль в нозі.

Дані
показання повністю узгоджуються з іншими зібраними та дослідженими
доказами, а саме показаннями свідків
ОСОБА_4, ОСОБА_5., оголошеними показаннями свідка ОСОБА_6., протоколом відтворення обстановки і обставин
події від 27.06.2006 року, талоном до
супровідного листа станції швидкої допомоги Брошнівської міської лікарні від
14.10.2005 року(а.с. 60-69, 115).

Про
те, що дійсно в зазначений час відбулася
розмова між ним і потерпілим з приводу виробничих питань не заперечував і сам
ОСОБА_1.

Крім
цього вина засудженого підтверджена даними висновку судово-медичної експертизи
№ 267/770/05-06р. від 20.06.2006 року про наявність у потерпілого ОСОБА_3. тілесних
ушкоджень у вигляді закритого перелому

3

лівих
велико та мало- гомілкової кістки,
розриву синдесмозу та вивиху лівої ступні, садна в ділянці лівого гомілково-ступеневого
суглобу, які відносяться до тілесних
ушкоджень середнього ступеня тяжкості(а.с.
119).

Тому
твердження засудженого в апеляції про те,
що в його діях немає складу злочину,
передбаченого ст. 128 КК України, оскільки він не шарпав за одяг
потерпілого, який сам втратив рівновагу
і впав, колегія суддів вважає надуманими
та безпідставними.

Посилання
засудженого в апеляції на те, що суд неправильно
встановив факт перебування станом на 14.10.2005 року потерпілого ОСОБА_3. у трудових
відносинах з ДП „Констант-Захід",
не оцінив того, що падіння
потерпілого відбулося в позаробочий час,
також не заслуговують на увагу. Так в судовому засіданні досліджувались
докази, які стосувались підстав
перебування як засудженого так і потерпілого на території підприємства
„Кроно-Осмолода" 14 жовтня 2005 року,
де відбулась подія злочину, тому
суд першої інстанції на підставі належної їх оцінки зробив правильний
висновок, що вказані особи, як працівники ДП „Константа-Захід"
перебували там у відрядженні.

Дії
засудженого ОСОБА_1за ст. 128 КК України кваліфіковано правильно.

Призначаючи
покарання засудженому, суд відповідно до
вимог ст. 65 КК України в повній мірі
врахував суспільну небезпечність вчиненого,
особу винного та обставини, які
пом'якшують покарання.

Апеляційних
підстав для скасування вироку за відсутності в діях засудженого складу
злочину, про що йдеться в апеляції, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.
ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення,
а вирок Рожнятівського районного суду від 6 березня 2007 року відносно
нього, - без зміни.