ВЕРХОВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

10 червня 2015 року м. Київ

Суддя Верховного Суду України ОСОБА_2, розглянувши заяву засудженого ОСОБА_1 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 березня 2015 року,

в с т а н о в и в:

Засуджений ОСОБА_1 звернувся із заявою про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 березня 2015 року, якою залишено без зміни вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 15 листопада 2013 року, яким його засуджено за частиною другою статті 307 Кримінального кодексу України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 03 лютого 2014 року щодо нього.

У заяві засуджений вказує, що підставою для перегляду є неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої законом України про кримінальну відповідальність, у подібних правовідносинах, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень та неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої Кримінальним процесуальним кодексом України(далі - КПК), що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень. Просить скасувати судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції. Зазначає, що суди допустили неповноту та однобічність судового слідства, оскільки під час досудового розслідування мало місце провокація кримінального правопорушення з боку працівників міліції, однак як убачається з рішення Європейського суду з прав людини «Тексейра де Касто проти Португалії» від 9 червня 1998 року, це є порушення в контексті положень п. 1 ст. 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод. Вказує на відсутність частини звукозапису судового засідання суду першої інстанції.

Однак, заява засудженого ОСОБА_1 не узгоджується з положеннями глави 33 КПК у редакції Закону від 12 лютого 2015 року.

Відповідно до норми частини першої статті 446 КПК, особи, визначені у статті 425 цього Кодексу, мають право подати заяву про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 445 цього Кодексу, після його перегляду в касаційному порядку.

При цьому, частина 4 цієї ж статті передбачає, що не може бути подана заява про перегляд ухвал суду касаційної інстанції, які не перешкоджають провадженню у справі. Натомість, у наданих копіях рішеннях суду касаційної інстанції №5-5012км15 та №5-872км15, які б давали підстави для перегляду Верховним Судом України оскаржуваної ухвали відповідно до пункту 1 частини першої статті 445 КПК не міститься остаточного висновку суду касаційної інстанції про застосування норми права, передбаченої Кримінальним кодексом України, оскільки ними скасовані судові рішення з направленням справ на нове розслідування та новий судовий розгляд.

Таким чином, під час перевірки відповідності заяви вимогам КПК України встановлено ряд зазначених недоліків, які перешкоджають вирішенню питання про допуск справи до провадження.

На підставі наведеного, керуючись статтями 449, 450 Кримінального процесуального кодексу України,

ухвалив:

Про недоліки заяви повідомити засудженого ОСОБА_1 та надати йому строк для їх усунення до 10 липня 2015 року.

У разі, якщо зазначені недоліки не буде усунено в установлений строк, заяву буде повернуто заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду України ОСОБА_2