Справа № 11-45/08
Категорія ст. 186 ч. 2 КК України
Головуючий по 1 інстанції
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" січня 2008 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних
справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого ЩЕПОТКІНОЇ В.В.

суддів ШВИДКОГО Д.М., ШКРЕБИ Р.Д.

за участю
прокурора СУБОТІНОЇ С.А.

розглянувши
кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1 на вирок Ватутінського
міського суду Черкаської області від 14 листопада 2007 року, яким

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження, судимий:

·
17.10.2006 року Звенигородським райсудом по ст. ст. 190
ч. 2, 309 ч. 1 КК України на 1 рік 6
місяців позбавлення волі із застосування ст. 75 КК України з іспитовим строком
на 1 рік;

·
03.05.2007 року Ватутінським міським судом за ч. 2 ст.
190 КК України на 2 роки позбавлення волі,
на підставі ч. 4 ст. 70 КК України визначено до відбуття 2 роки
позбавлення волі з застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком терміном
на 2 роки,

засуджений за ч.
2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахується судом з 14 вересня
2007 року - з дня фактичного затримання.

Судом стягнуто з засудженого ОСОБА_1 на користь
потерпілого ОСОБА_2 710 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди на 500
грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

У вироку суду зазначено також, що даний вирок та вирок Ватутінського
міського суду Черкаської області від 03.05.2007 року підлягають самостійному
виконанню.

ОСОБА_1
засуджений за те, що він повторно ЗО
квітня 2007 року близько 20 год., перебуваючи на території дитячої ігрової площадки, яка розташована біля дитсадку «Сонечко № 7» в
м. Ватутіне Черкаської області, відкрито
з застосуванням насильства, яке не є
небезпечним для життя чи здоров'я потерпілого,
викрав майно у неповнолітнього

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 року
народження, а саме мобільний телефон
«Нокіа-6070» зі стартовим пакетом на загальну суму 710 грн.

В апеляції ОСОБА_1, не оспорюючи факту незаконного заволодіння
чужим майном, просить скасувати вирок
суду у зв'язку з неправильним застосуванням кримінального закону при
кваліфікації його дій та направити справу на новий судовий розгляд. При цьому
апелянт посилається, що він заволодів
чужим майном не шляхом грабежу, а шляхом
шахрайства. Вважає, що суд дав невірну
оцінку доказам, так як потерпілий
передав йому телефон добровільно. Крім того оспорює рішення суду про самостійне
виконання 2-х вироків.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення засудженого ОСОБА_1, який підтримав свою апеляцію, думку прокурора про законність вироку суду, вивчивши доводи апеляції та матеріали
справи, колегія суддів вважає, що апеляція засудженого не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність винності у вчиненні
злочину, за який він засуджений, ґрунтується на доказах, які всебічно та повно досліджені судом та
отримали його вірну оцінку, а саме:

· показах
потерпілого ОСОБА_3 про те, що
30.04.2007 року він грав у футбол поблизу дитячого садка «Сонечко» з
товаришами. Йому зателефонувала мати, і
він, щоб поговорити з нею по
телефону, відійшов від своїх товаришів.
В цей час біля нього проходив ОСОБА_1
і попросив у нього телефон, щоб
передзвонити, але він йому відмовив. ОСОБА_1 вхопив його за
руку та загнув її в кисті, спричинивши
йому фізичний біль, вихопив мобільний
телефон. Потім штовхнув його ліктем в живіт,
від чого він впав, а ОСОБА_1
переліз через огорожу дитячого садка і втік. Він покликав на допомогу свого
товариша ОСОБА_4 Вони разом намагалися наздогнати ОСОБА_1, але це їм не вдалося. Вкрадений ОСОБА_1
телефон батьки подарували його надень
народження(а. с 102-103);

· аналогічних
показах свідка ОСОБА_4С. (а. с. 97-98);

- даних протоколу огляду місця
події, документів на телефон
«Нокіа-6070» та

довідкою магазина про вартість телефону(а. с 13, 19-20).

Районний суд вірно визнав покази неповнолітнього потерпілого ОСОБА_3
достовірними і поклав їх в основу вироку суду,
оскільки підстав сумніватися в їх правдивості у суду не було. Дані
покази потерпілого на досудовому слідстві підтверджував і сам засуджений ОСОБА_1(а. с 27, 52),
але в судовому засіданні відмовився від своїх показань щодо способу
заволодіння чужим майном.

Суд 1 інстанції дав вірну оцінку доказам по справі і обґрунтовано
кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 186 КК України, як грабіж,
поєднаний з насильством, яке не є
небезпечним для життя чи здоров'я потерпілого,
вчинений повторно, оскільки ОСОБА_1 раніше був
засуджений за шахрайство за ч. 2 ст. 190 КК України.

Доводи апелянта
про невірну юридичну оцінку його злочинних дій є безпідставними.

При призначенні покарання суд врахував ступінь тяжкості
вчиненого злочину, особу ОСОБА_1, який характеризується негативно, раніше притягувався до кримінальної
відповідальності за корисливі злочини,
але будучи засудженим вирок Звенигородського райсуду від 17.10.2006
року за ст. ст. 190 ч. 2, 309 ч. 1 КК з
застосуванням ст. 75 КК України,
належних висновків для себе не зробив і продовжував злочинну
діяльність, тому суд прийшов до
обґрунтованого висновку про призначення йому покарання у вигляді позбавлення
волі на певний строк, призначивши строк
позбавлення волі мінімальний,
передбачений санкцією ч. 2 ст. 186 КК України.

Суд вірно відповідно до вимог п. 23 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення
судами кримінального покарання» признав необхідним виконувати самостійно даний
вирок і вирок Ватутінського міського суду від 03.05.2007 року. Підстав для
скасування або зміни вироку суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК
України, колегія суддів судової
палати, -

УХВАЛИЛА:

Вирок Ватутінського міського суду Черкаської області від
14 листопада 2007 року відносно ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляцію засудженого ОСОБА_1 - без
задоволення.