Справа № 606/228/15-к
і м е н е м У к р а ї н и
30 березня 2015 року м.Теребовля
Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючої: судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, несудимого
за ч.1 ст.289 КК України, -
Обвинувачений ОСОБА_4 23 грудня 2014 року о 21.30 год., знаходячись у с.Іванівка Теребовлянського району Тернопільської області, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, зайшов на територію будинковолодіння потерпілого ОСОБА_6 , сів у салон належного останньому автомобіля марки «ВАЗ-2106», д.н.з. НОМЕР_1 , де за допомогою ключів до замка запалювання завів двигун автомобіля, та, не маючи права на користування, володіння, розпорядження цим автомобілем, всупереч волі потерпілого, умисно розпочав ним рух, а саме виїхав із території будинковолодіння та направився у м.Теребовлю Тернопільської області. Однак, через відсутність практичних навичок водіння, ОСОБА_4 у місті Теребовлі по вул.Шевченка з`їхав із дороги та зіткнувся із електроопорою, вчинивши тим самим дорожньо-транспортну пригоду та пошкодивши автомобіль. Після цього ОСОБА_4 не зміг продовжувати керувати зазначеним автомобілем та залишив його у місці вчинення дорожньо-транспортної пригоди.
Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні та суду показав, що з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, 23 грудня 2014 року біля 21.30 год. зайшов на подвір`я потерпілого ОСОБА_6 , яке знаходиться в с.Іванівка Теребовлянського району Тернопільської області, де без будь-якого дозволу потерпілого незаконно заволодів належним останньому транспортним засобом марки «ВАЗ-2106», д.н.з. НОМЕР_1 , розпочавши ним рух в напрямку м.Теребовлі Тернопільської області. Однак, через вчинення у місті Теребовлі Тернопільської області дорожньо-транспортної пригоди та пошкодження викраденого ним автомобіля він залишив його та повернувся до свого місця проживання.
У вчиненому щиро розкаюється, погоджується з усіма доказами, зібраними органом досудового розслідування і які доводять його вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, відмовившись від їх дослідження під час судового розгляду.
За таких обставин, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд, переконавшись в істинності та добровільності позиції обвинуваченого про відмову у дослідженні доказів, його правильному розумінні недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та позбавлення права на оскарження фактичних обставин вчиненого ним кримінального правопорушення, вважає визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись тільки допитом обвинуваченого.
Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ознаками ч.1 ст.289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд, відповідно до вимог ст.50,65 КК України, враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, є те, що він вчинив злочин щодо особи похилого віку.
До обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить те, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, повністю визнав свою вину, сприяв органам слідства та суду у розкритті кримінального правопорушення, добровільно відшкодував потерпілому заподіяну злочином шкоду.
Аналізуючи в сукупності наведені обставини, що помякшують покарання ОСОБА_4 , враховуючи його особу, суд вважає за доцільне призначити йому покарання, передбачене санкцією статті обвинувачення у виді обмеження волі. При призначенні ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі суд, враховуючи тяжкість злочину, особу винного ОСОБА_7 , який несудимий, позитивно характеризується за місцем проживання, думку потерпілого про призначення йому несуворого покарання, приходить до висновку про можливість виправлення його без відбування призначеного покарання та звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Керуючись ст.374-376 КПК України, суд, -
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, і призначити йому покарання:
за ч.1 ст.289 КК України 3 (три) роки обмеження волі.
Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 1 (один) рік.
Покласти на ОСОБА_4 обовязки, передбачені п.2,3 ч.1 ст.76 КК України, а саме не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи.
Стягнути із ОСОБА_4 в користь Державного бюджету України 491.92 грн. вартості проведеної НДЕКЦ при Управлінні МВС України в Тернопільській області автотоварознавчої експертизи від 17 січня 2015 року № 4-5/15.
Стягнути із ОСОБА_4 в користь Державного бюджету України 368.94 грн. вартості проведеної НДЕКЦ при Управлінні МВС України в Тернопільській області дактилоскопічної експертизи від 22 січня 2015 року № 13-13/15.
Речовий доказ у провадженні: автомобіль марки «ВАЗ-2106», д.н.з. НОМЕР_1 , який переданий для зберігання потерпілому ОСОБА_6 , залишити у розпорядженні останнього.
На вирок може бути апеляцію до апеляційного суду Тернопільської області через Теребовлянський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.