АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
04 лютого 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
Секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
За участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
представника потерпілого ОСОБА_8 ,
за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Шевченківського району м. Києва на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 15 грудня 2014 року, -
Цією ухвалою під час підготовчого судового засідання обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 , повернуто прокурору прокуратури Шевченківського району м. Києва для усунення недоліків.
Обґрунтовуючи таке рішення, місцевий суд зазначив, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки в реєстрі матеріалів досудового розслідування містяться розбіжності, тобто відсутній проміжок часу між моментом внесення відомостей до ЄРДР та допитом потерпілого ОСОБА_9 , відсутні відомості про визнання ОСОБА_9 потерпілим, не дотримано вимог п.6 ст. 214 КПК України щодо невідкладного повідомлення прокурора про початок досудового розслідування.
Також, в ухвалі районного суду вказано, що в обвинувальному акті не зазначено, що ОСОБА_10 спричинена шкода, і таким чином, в подальшому можуть бути порушені його права та законні інтереси, оскільки без зазначення в обвинувальному акті відомостей, що йому була спричинена шкода, він втрачає можливість отримати статус потерпілого.
Крім того, районний суд вказує про неможливість ним в повному обсязі визначити склад осіб, які братимуть участь в судовому розгляді.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, просить ухвалу суду скасувати та призначити новий судовий розгляд.
Вказує, що в реєстрі матеріалів досудового розслідування (п.1 Розділу І) зазначено, що 16.10.2014 о 13 годині 30 хвили був складений протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до якого ОСОБА_11 повідомив про таємне викрадення його майна, тобто фактично ОСОБА_11 визнаний потерпілим по даному кримінальному провадженню.
Зазначає, що ст. 214 КПК України не містить положень, відповідно до яких слідчий не може проводити слідчі дії до повідомлення прокурора про початок досудового розслідування, а також стверджує, що проведення огляду місця події до моменту внесення відомостей до ЄРДР не суперечить вимогам КПК України.
Крім того, вказує, що обвинувальний акт не містить відомостей про спричинення шкоди ОСОБА_10 , оскільки в даному кримінальному провадженні ОСОБА_10 є свідком, так як заява про залучення його до провадження як потерпілого не подавалася.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги, потерпілого та його представника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до п.2 ч.1 ст. 409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.
Згідно ч.2 ст. 55 КПК України, права та обов`язки потерпілого виникають з моменту подання заяви про вчинення щодо нього кримінального правопорушення або заяви про залучення його до провадження як потерпілого.
Як вбачається з матеріалів справи, районний суд в ухвалі вказує на те, що в реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні відомості про визнання ОСОБА_9 потерпілим, проте згідно даних вказаного реєстру 16.10.2014 року о 13 год. 30 хв. було складено протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення щодо ОСОБА_7 , а тому в останнього з цього моменту виникли права та обов`язки потерпілого.
Колегія суддів вважає обґрунтованими доводи прокурора про те, що КПК України не містить положень, відповідно до яких слідчий не може проводити слідчі дії до повідомлення прокурора про початок досудового розслідування.
Крім того, відповідно до ч.7 ст. 55 КПК України, якщо особа не подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяву про залучення її до провадження як потерпілого, то слідчий, прокурор, суд має право визнати особу потерпілою лише за її письмовою згодою.
Згідно матеріалів провадження, ОСОБА_10 не звертався до органів досудового розслідування з відповідними заявами, тому його було визнано свідком у вказаному провадженні.
За таких обставин ухвала суду не може бути визнано законноюта обґрунтованою, а тому підлягає скасуванню, а провадження поверненню на новий розгляд, під час якого районний суд має усунути зазначені недоліки і прийняти у справі законне та обґрунтоване рішення, яке б точно відповідало вимогам закону.
Отже, виходячи із зазначеного, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити на новий розгляд зі стадії підготовчого судового засідання до того ж суду.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 411, 418, 419 КПК України, колегія суддів,
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 15 грудня 2014 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 , повернуто прокурору прокуратури Шевченківського району м. Києва для усунення недоліків скасувати, а справу направити на новий розгляд зі стадії підготовчого судового засідання до того ж суду.
Судді
________________ _________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
Справа № 11-кп/796/298/2015
Категорія ч. 2 с. 190 КК України
Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_12
Доповідач у суді апеляційної інстанції: ОСОБА_1