АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 529/210/15-к Номер провадження 11-кп/786/381/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія ч.4 ст. 296 КК Т.З.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 липня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Диканського району Полтавської області ОСОБА_10 на вирок Диканського районного суду Полтавської області від 20 березня 2014 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , громадянин України, одружений, з вищою освітою, працює менеджером зі збуту ФОП ОСОБА_11 , раніше не судимий

визнаний винуватим та засуджений за ч.4 ст. 296 КК України на 4 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 від відбування покарання звільнено з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.

На підставі ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_8 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти її про зміну місця свого проживання та роботи, а також періодично з`являтись туди для реєстрації.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с. Кіндратівка Юр`ївського району Дніпропетровської області, житель АДРЕСА_2 , громадянин України, з середньою освітою, приватний підприємець, розлучений, має на утриманні малолітню дитину, раніше не судимий, -

визнаний винуватим та засуджений за ч.4 ст. 296 КК України на 4 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_9 від відбування покарання звільнено з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.

На підставі ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_9 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти її про зміну місця свого проживання та роботи, а також періодично з`являтись туди для реєстрації.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_12 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 солідарно на користь ОСОБА_12 в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 5000 гривень.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_13 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 солідарно на користь ОСОБА_13 в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 5000 гривень.

Цивільний позов прокурора Диканського району Полтавської області в інтересах держави в особі Диканської центральної районної лікарні до ОСОБА_8 та ОСОБА_9 залишено без розгляду.

Стягнуто з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 солідарно на користь Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Управління міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області 196 грн. 56 коп. за проведення дактилоскопічної експертизи.

По справі вирішено долю речових доказів.

Згідно вироку суду, 31 жовтня 2014 року близько 21 год. 35 хв. обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, зайшли до кафе-бару " ІНФОРМАЦІЯ_3 ", що розташоване по вул. Пушкіна, 2-А, в смт. Диканьці Диканського району Полтавської області. В коридорі бару обвинувачений ОСОБА_9 побачив потерпілого ОСОБА_12 , до якого мав особисту неприязнь, і, не зважаючи на присутність інших громадян у вказаному закладі, з мотивів явної неповаги до суспільства, яка виразилась в грубому порушені громадського порядку та супроводжувалась особливою зухвалістю, ведучи себе нахабно та грубо, почав наносити потерпілому ОСОБА_12 удари руками та ногами в область обличчя, нанісши сім ударів кулаком та два удари ногою. Після того як інші особи припинили неправомірні дії обвинуваченого ОСОБА_9 , вони разом з обвинуваченим ОСОБА_8 зайшли до приміщення бару. В подальшому туди зайшов потерпілий ОСОБА_12 і обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , продовжуючи свої неправомірні дії, які супроводжувались нецензурною лайкою, знову підійшли до потерпілого ОСОБА_12 , при цьому обвинувачений ОСОБА_9 знову став наносити йому удари, а обвинувачений ОСОБА_8 утримував потерпілого, допомагаючи таким чином обвинуваченому ОСОБА_9 вчиняти неправомірні дії та наносити тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_12 . У бійку втрутився потерпілий ОСОБА_13 і намагався відтягти обвинуваченого ОСОБА_9 від потерпілого ОСОБА_12 , однак той не припинив своїх неправомірних дій, завдавав поштовхів потерпілому ОСОБА_13 , в результаті чого у залі були перекинуті столи, зіпсовані продукти харчування, знищені спиртні напої та побитий посуд, належні власнику кафе - потерпілій ОСОБА_14 . Побачивши це, обвинувачений ОСОБА_8 вибіг на вулицю і з багажника автомобіля марки Міцубісі Галант, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на якому до кафе приїхав обвинувачений ОСОБА_9 , дістав складну парасольку чорного кольору, металеву викрутку, плоскогубці та два металевих пробойці, підготувавши таким чином спеціально пристосований предмет для заподіяння потерпілим тілесних ушкоджень. Після цього обвинувачений ОСОБА_8 повернувся до приміщення кафе, де, грубо порушуючи громадський порядок та спокій інших громадян, з мотивів явної неповаги до суспільства, ведучи себе грубо та агресивно, з хуліганський спонукань, розуміючи суспільно-небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, вказаним спеціально пристосованим предметом наніс дев`ять ударів по спині та голові потерпілому ОСОБА_13 , якого в цей момент утримував обвинувачений ОСОБА_9 і також наносив останньому удари кулаками в область обличчя та голови.

Після вказаних подій обвинувачений ОСОБА_9 вийшов з приміщення кафе, де, діючи умисно, з мотивів явної неповаги до суспільства, висловлюючись нецензурною лайкою, підійшов до потерпілого ОСОБА_15 , який у приміщенні кафе також намагався припинити неправомірні дії ОСОБА_9 , і кулаком правої руки наніс йому один удар в область обличчя, від якого потерпілий впав на землю.

В результаті вказаних протиправних дій обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 потерпілому ОСОБА_12 були спричинені легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

В результаті вказаних протиправних дій обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 потерпілому ОСОБА_13 були спричинені легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Також вказаними неправомірними діями обвинуваченими ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в кафе-барі " ІНФОРМАЦІЯ_3 " було знищене майно, що спричинило її власнику потерпілій ОСОБА_14 матеріальну шкоду на загальну суму 700 грн, та була порушена нормальна діяльність кафе, відпочинок громадян та зірвані заплановані святкові заходи, так як кафе припинило свою роботу.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор Диканського району подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок суду в зв`язку з неправильним застосуванням кримінального закону України про кримінальну відповідальність, зокрема безпідставним застосуванням ст. 75 КК України.

На переконання прокурора, суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченим не вірно обґрунтував підстави звільнення останніх з випробувальним терміном посилаючись на обставини, що пом`якшують винуватість обвинувачених визнання ними своєї винуватості та щире каяття.

Прокурор вказує, що визнання вини обвинуваченими лише в ході судового розгляду є не чим іншим як намагання уникнути відповідальності та міри покарання визначеною санкцією ч.4 ст. 296 КК України.

Таким чином, прокурор в своїй апеляції просить скасувати вирок суду, та ухвалити новий вирок, засудивши ОСОБА_8 , ОСОБА_9 за ч.4 ст. 294 КК України на 4 роки позбавлення волі.

Інші учасники кримінального провадження вирок суду не оскаржували.

18 та 20 травня 2015 року на адресу апеляційного суду від обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , потерпілих ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_12 надійшли заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в яких вони вказали, що вирок суду є законним, мотивованим, обґрунтованим і справедливим, а тому просили вирок суду від 20.03.2015 року залишити без змін.

Заслухавши доповідача, прокурора, який не підтримав апеляційну скаргу прокурора Диканського району та просив вирок суду залишити без зміни, обвинувачених ОСОБА_8 ОСОБА_9 та в їх інтересах адвоката ОСОБА_7 , які заперечували щодо задоволення апеляції прокурора та просили залишити її без задоволення, а вирок суду без зміни, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів не знайшла підстав для її задоволення.

Висновки суду про доведеність винуватості обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у грубому порушенні громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалась особливою зухвалістю, вчиненими із застосуванням спеціального пристосованого предмета для нанесення тілесних ушкоджень групою осіб, передбачених ч.4 ст. 296 КК України, при встановлених обставинах, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені доказами, дослідженими судом в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України. Як встановлено колегією суддів, при вирішенні питання про визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження, суд першої інстанції повністю дотримався вимог ч.3 ст.349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють обвинувачені та інші учасники судового розгляду зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Фактичні обставини кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , в апеляційній скарзі прокурора не оспорюються.

Інші учасники кримінального провадження в тому числі і обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вирок суду не оскаржували.

У відповідності до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Що стосується доводів апеляції прокурора про неправильність застосування до обвинувачених при призначенні покарання ст.75 КК України, то вони не знайшли свого підтвердження в матеріалах кримінального проводження та не грунтуються на вимогах закону.

Покарання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 призначено у відповідності з вимогами ст.65 КК України.

Суд в достатній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого ними злочину, особу винних, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Суд першої інстанції враховуючи тяжкість злочину, особу винних, які вперше притягуються до кримінальної відповідальності, щиро каються, займаються суспільно-корисною працею, у ОСОБА_9 на утриманні малолітня дитина, а також враховуючи думку потерпілих у кримінальному провадженні, які заперечували проти апеляційної скарги прокурора та просили вирок суду залишити без зміни, дійшов до правильного висновку про можливість виправлення обвинувачених без відбування покарання та прийняв рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Тому підстав для постановлення нового вироку немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Диканського району Полтавської області залишити без задоволення, а вирок Диканського районного суду Полтавської області від 20 березня 2014 року щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 без зміни.

Касаційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

С У Д Д І :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4