Справа № 11 -22/08. Головуючий у І інстанції Мосієвич
122 ч. 1; 162 ч.1 КК України. Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м.
Луцьк
11 січня 2008 року.

Колегія суддів судової палати в кримінальних справах
апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого -судді: Оксентюка
В.Н.,

суддів Олексюка Я.М., Бешти Г.Б.,

прокурора Смолюка Б.С.,

потерпілого ОСОБА_1,

засудженого ОСОБА_2

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку кримінальну справу за апеляціями
засудженого ОСОБА_2 на вирок Любомльського районного суду від 06 листопада 2007
року, яким,-

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, українець,
громадянин України, уродженець та житель села Полапи, Любомльського району,
Волинської області, освіта середня, одружений, непрацюючий, раніше не судимий,-

засуджений за ст. 162 ч. 1 КК України
на один рік обмеження волі; за ст. 122 ч 1 КК України на один рік і шість
місяців обмеження волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю
злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно до
відбування визначено один рік і шість місяців обмеження волі.

Строк відбування покарання визначено з
моменту приведення вироку до виконання.

Стягнуто з засудженого ОСОБА_2 в
користь Волинської обласної клінічної лікарні 936 гривень 10 копійок витрат на
лікування потерпілого.

Цивільний позов задоволено частково.

Стягнуто з засудженого ОСОБА_2 в
користь потерпілого ОСОБА_1 230 гривень 63 копійки матеріальної шкоди та 15
000 (п'ятнадцять тисяч) моральної шкоди.

Міру запобіжного заходу до вступу
вироку в законну силу залишено попередню підписку про невиїзд.

Розглядаючи справу в апеляційному
порядку колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного
суду,-

в с т а н о в и л а:

Даним вироком ОСОБА_2 визнано винним і
засуджено за те, що 20 липня 2007 року, біля 23 години 30 хвилин в селі Полапи
Любомльського району Волинської області з метою умисного пошкодження чужого
майна, прийшов на подвір'я потерпілого ОСОБА_1 де з допомогою ключа відкрив
приміщення гаража потерпілого та всупереч волі останнього незаконно проник в це
приміщення, яке є володіння потерпілого ОСОБА_1

ОСОБА_2,
будучи виявленим у приміщенні гаража потерпілим ОСОБА_1, під час сварки з
останнім, на грунті особистих неприязних відносин, з метою заподіяння
потерпілому тілесних ушкоджень, умисно наніс удар ногою по правій руці
потерпілого та один удар по обличчю, встромивши останньому пальці в праве око,
спричинивши потерпілому тілесні ушкодження у виді закритого перелому п'ятої
п'ястної кістки правої кисті, ссаден та ран обличчя справа з контузією правого
ока важкого ступеня, які згідно висновку експерта відносяться до тілесних
ушкоджень середньої ступені тяжкості за ознакою довготривалого розладу здоров'я
потерпілого.

Засуджений ОСОБА_2 у поданій на вирок
апеляції, не заперечуючи факту незаконного проникнення у приміщення гаража
потерпілого ОСОБА_1 посилається на те, що умисних ударів він потерпілому не
наносив. Перелом правої кисті потерпілий міг отримати коли наносив йому удари
або внаслідок ударів рукою об інші тверді предмети. Зір у потерпілого був
частково втрачений і раніше. Він частково та добровільно відшкодував
потерпілому завдану шкоду. При розгляді справи вказаних обставин суд до уваги
не взяв. Обираючи покарання суд також не врахував, що у нього на утриманні є
малолітня дитина та важкий матеріальний стан його сім'ї. Прохає вирок змінити,
призначити йому мінімальне покарання не пов'язане з обмеження волі та зменшити
суму відшкодування моральної шкоди.

Потерпілий ОСОБА_1 у поданому на
апеляцію запереченні посилається на те, що умисні тілесні ушкодження йому
заподіяв саме засуджений ОСОБА_2 Стверджує, що в судовому засіданні засуджений
повністю визнав цивільні позови. Винність ОСОБА_2 повністю стверджується
зібраними по справі доказами. Прохає вирок суду залишити без зміни, а апеляцію
засудженого без задоволення.

Старший помічник Любомльстького
міжрайонного прокурора, який брав участь у розгляді справи в суді першої
інстанції у поданому на апеляцію запереченні вказує на те, що вина засудженого
в умисному заподіянні потерпілому середньої тяжкості тілесних ушкоджень
повністю доведена зібраними та дослідженими в суді доказами. В судовому засіданні
ОСОБА_2 повністю визнав цивільні позови в тому числі і про відшкодування моральної шкоди. Вважає
вирок законним та обгрунтованим, прохає апеляцію засудженого залишити без
задоволення, а вирок суду без зміни.

Заслухавши доповідача, який доповів суть
вироку, доводи апеляції та заперечення на неї, пояснення засудженого, який
апеляцію підтримав, прохав вирок змінити та обрати йому покарання не пов'язане
з реальним обмеженням волі та зменшити розмір відшкодування моральної шкоди,
потерпілого та прокурора, які апеляції не визнали і просили залишити вирок без
зміни, дослідивши матеріали справи, колегія суддів судової палати приходить до
висновку, що апеляція до задоволення не підлягає.

Суд першої інстанції правильно
встановив фактичні обставини справи і цим обставини дав вірну юридичну оцінку.
Дії засудженого ОСОБА_2 правильно кваліфікував за ст. 162 ч.1 та 122 ч.1 КК
України. Правильність кваліфікації дій за ст. 162 ч.1 КК України апелянтом в
апеляції не оспорюється.

Винність ОСОБА_2 у навмисному заподіянні
потерпілому середньої тяжкості тілесних ушкоджень стверджується показаннями
потерпілого ОСОБА_1, які він дав в ході досудового слідства та в судовому
засіданні. З цих показань встановлено, що саме засуджений ОСОБА_2 умисно
заподіяв йому тілесні ушкодження у виді закритого перелому 5-ї п'ястної кістки
правої руки та контузію правого ока важкого ступеня; протоколом відтворення
обстановки та обставин подій з потерпілим ОСОБА_1 та фототаблицями до протоколу
де потерпілий підтвердив дані ним раніше показання, що тілесні ушкодження йому
заподіяв саме засуджений ОСОБА_2 ( а.с.43-47); показаннями свідка ОСОБА_3, яка
повністю підтвердила показання потерпілого; висновком судово-медичної
експертизи, з якого встановлено, що потерпілому були заподіяні тілесні ушкодження
у вигляді перелому 5-ї п'ястної кістки та контузії правого ока важкого ступеня,
які відносяться до середньої ступені тяжкості.

Доводи засудженого ОСОБА_2 в тій
частині, що потерпілий сам заподіяв собі дані тілесні ушкодження ніякими
доказами не підтверджуються і є надуманими.

При обранні міри покарання суд врахував
характер та ступінь важкості вчинених злочинів, особу винного та стан його
сім'ї. Пом'якшуючих та обтяжуючих покарання обставин суд не знайшов. Суд
врахував, що ОСОБА_2 вчинив два умисні злочини, а також ті обставини, що
засуджений знаючи, що потерпілий на час вчинення злочинів був інвалідом 3 групи
по зору ( з гостротою зору лівого ока 0.1 відсоток) умисно заподіяв потерпілому травму правого
ока, що також призвело до втрати зору на праве око з 1 до 0.6 відсотка. З
врахуванням цих обставин суд правомірно прийшов до висновку про неможливість
застосування до засудженого ст. ст.69,75 КК України і обрав покарання у виді обмеження волі, що
передбачено санкціями статей за якими його засуджено.

При визначені розміру моральної шкоди
суд першої інстанції врахував, що засуджений вчинив два умисні злочини і під
час їх вчинення заподіяв потерпілому умисні середньої тяжкості тілесні
ушкодження, врахував характер цих тілесних ушкоджень, які потягнули значну
витрату зору потерпілого, розмір моральних страждань потерпілого та
необхідності подальшого лікування і обгрунтовано визначив моральну шкоду у
розмірі 15 000 гривень. Підстав для зменшення розміру моральної шкоди колегія
суддів судової палати не знаходить.

Вирок суду першої інстанції є
мотивованим.

Обране засудженому покарання відповідає
вимогам ст.ст. 50,65 КК України є необхідне і достатнє для виправлення
засудженого та недопущення нових злочинів.

Підстав для пом'якшення покарання ОСОБА_2, а також зменшення розміру відшкодування моральної
шкоди, колегія суддів судової палати також не знаходить.

Керуючись ст.ст. 365,366 КПК України,
колегія суддів,-

у
х в а л и л а:

Вирок Любомльського районного суду від
06 листопада 2007 року щодо ОСОБА_2 за ст. 122 ч.1, 162 ч.1 КК України залишити
без зміни, а апеляцію засудженого - без задоволення.

Головуючий
В.Н. Оксентюк.

( підписи) Я.М. Олексюк.

Судді
Г.Б. Бешта.

З
оригіналом згідно:

Суддя
Апеляційного суду

Волинської
області
В.Н. Оксентюк.