АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 1-351 Номер провадження 11-а-866/2010Головуючий у 1-й інстанції Савченко Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст. 115 О.Т.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2010 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого - Куліша В.М.

Суддів - Гонтар A.A., Гавриша В.М.

з участю прокурора - Адамець A.M.

захисників - ОСОБА_2 ОСОБА_3

потерпілих - ОСОБА_4Г, ОСОБА_5

представника потерпілих - ОСОБА_6

засудженої - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальну справу за апеляціями помічника прокурора Октябрського району м. Полтава, засудженої ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_2 на вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 26.05.2010 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком:

ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянка України, уродженка та жителька АДРЕСА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, не заміжня, перебуває у відпустці по догляду за малолітньою дитиною, не судима

- засуджена за ч.І ст. 115 КК України на сім років шість місяців позбавлення волі.:

Судові витрати в сумі 1622 грн. стягнуті з засудженої.

Вирішена доля речових доказів.

За вироком суду, 01 січня 2010 року приблизно о 04.30 год. між ОСОБА_7,

яка перебувала в стані алкогольного сп'яніння та потерпілім ОСОБА_8 за місцем їх

спільного проживання в ІНФОРМАЦІЯ_3 виникла сварка на

грунті особистихнеприязних відносин, приводом якої стало те, що потерпілий висловив намір забрати дитину підсудної та переїхати з нею жити до своєї матері. В ході сварки, підсудна застосовуючи насильство відштовхнула потерпілого від дитини та подряпала йому обличчя. В цей час у неї виник умисел направлений на умисне вбивство потерпілого, реалізовуючи який вона схопила кухонний ніж, що знаходився в кімнаті та умисно нанесла ним два удари в область передньої поверхні грудної клітини зліва та правої верхньої кінцівки потерпілого, якою він захищався від нанесення ударів. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 2-а від 03.02.2010 року смерть ОСОБА_8 настала внаслідок проникаючих колото-різаних поранень грудної та черевної порожнин, які супроводжувались пошкодженням серця, легень, діафрагми, печінки, шлунку та підшлункової залози і призвели до розвитку шоку-крововтрати, що і стало безпосередньою причиною смерті.

Також потерпілому були спричинені:

рана на внутрішній поверхні правого передпліччя в нижній третині (рана № 3), яка за своїми характеристиками є прижиттєвою, утворилася в короткий проміжок часу незадовго до госпіталізації потерпілого до стаціонару від не менш ніж однократної дії ріжучого предмету, яким могло бути лезо ножа, який діяв з достатньою для утворення цього ушкодження силою, що могло мати місце при захисті руками від ударів і стосовно живої особи тілесне ушкодження має ознаки легкого, що спричинило короткочасний розлад здоров'я;

а також садна лінійної форми: в скроневій області зліва в кількості 2-х; в щічній області зліва в кількості 4-х; в проекції кута нижньої щелепи зліва в кількості 3-х; в підщелепній області зліва в кількості 2-х, які мають прижиттєвий характер, утворилися в короткий проміжок часу незадовго до госпіталізації потерпілого в стаціонар від не менш ніж 11 -ти кратної дії тупих предметів зі стоншеним краєм, що діяли з достатньою для їх утворення силою і стосовно живої особи ушкодження цієї групи, як у своїй сукупності, так і кожне окремо, мають ознаки легких тілесних ушкоджень.

В апеляції помічника прокурора Октябрського району м. Полтави ставиться питання про скасування вироку суду в зв'язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженої внаслідок його м'якості. Вважає, що при призначенні покарання суд не в повній мірі врахував тяжкість вчиненого злочину, сам спосіб нанесення тілесних ушкоджень кухонним ножем в життєво-важливі органи та особу засудженої, яка постійно проявляла агресію до родичів, конфліктувала з батьком, співмешканцем та його рідними. Просить постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання у виді дев'яти років позбавлення волі.

В апеляції засудженої ставиться питання про скасування вироку суду та направлення справи на додаткове розслідування. Стверджує, що не вчиняла цього злочину, а висновки суду вважає такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Вказуючи на неповноту досудового слідства зазначає, що як досудовим так і судовим слідством проігноровані показання важливих свідків - медичних працівників, які були допитані під час досудового слідства, але не внесені до обвинувального висновку та до списку до нього. Не перевірені інші версії, зокрема щодо вчинення злочину батьком засудженої, або нанесення собі ножових поранень самим потерпілим. Крім того вважає, що судом безпідставно прийнято до уваги непослідовні, суперечливі та неузгоджені показання свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_4, які зацікавлені в тому, щоб перекласти на неї провину в злочині, якого вона не скоювала.

В апеляції захисника ОСОБА_2 ставиться питання про скасування вироку суду та виправдання засудженої. Вважає, що суд виніс обвинувальний вирок не маючи для цього повної доказової бази.

Інші учасники судового процесу вирок не оскаржували.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, прокурора Адамець A.M. яка підтримала доводи апеляції прокурора та не вбачала підстав для задоволення апеляції засудженої та її захисника; засуджену та її захисників на підтримання доводів своїх апеляцій та їх заперечення проти апеляції прокурора: міркування потерпілих ОСОБА_4, ОСОБА_5 та їх представника адвоката ОСОБА_6, які підтримали апеляцію прокурора; перевіривши матеріали справи та доводи апеляцій вважає, що апеляції не підлягають задоволенню з таких підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину, за який вона засуджена, грунтуються на зібраних у справі та всебічно, повно і об'єктивно досліджених в суді доказах, які детально приведені у вироку.

Як вбачається з матеріалів справи, протягом досудового слідства та в суді засуджена неодноразово змінювала свої показання то визнаючи вину у вчиненні злочину, то перекладаючи її на свого батька, то на самого потерпілого. При цьому, у власноручній явці з повинною, засуджена детально описала обставини конфлікту між нею та потерпілим, механізм спричинення нею двох ножових поранень потерпілого в область серця (т.1 а.с.56-57). При цьому дані щодо кількості та локалізації тілесних ушкоджень нанесених ножем, а також механізм нанесення ударів про які йдеться в явці з повинною, повністю співпали як з показаннями свідка ОСОБА_9 (батька засудженої), так і з висновками судово-медичних експертиз. Зокрема, свідок ОСОБА_9 стверджує, що бачив, як під час конфлікту, ОСОБА_7 блискучим предметом двічі нанесла удари в область грудної клітини зліва і зрозумів, що ці удари були нанесені ножем. В подальшому бачив цей ніж під час вилучення його працівниками міліції з підвіконня в кімнаті засудженої. Під час відтворення 01.01.2010 року обстановки та обставин події злочину, свідок ОСОБА_9 дав аналогічні показання та на статистові продемонстрував механізм нанесення засудженою ударів ножем потерпілому (т.1 а.с.105-111). -Згідно висновку судово-медичної експертизи № 2-а від 03.02.2010 року ці показання ОСОБА_9 не суперечать даним судово-медичної експертизи трупу щодо механізму спричинення потерпілому тілесних ушкоджень першої та третьої групи (т.1 а.с.115-117). Також не суперечать даним судово-медичної експертизи № 2-6 від 03.02.2010 року щодо нанесення тілесних ушкоджень першої групи і показання самої ОСОБА_7 під час допиту її в якості підозрюваної та під час відтворення з нею 01.01.2010 року обстановки та обставин події злочину (т.2 а.с. 100-104,105-117).

Посилання засудженої про те, що явка з повинною написана нею внаслідок погроз з боку батька є неспроможними. Вони спростовуються перевіреними судом показанням в.о. першого заступника начальника Октябрського РВ ПМУ ГУМВС України в Полтавській області ОСОБА_10, який стверджував, що ОСОБА_7 добровільно без примусу з будь - чийого боку зізналась в тому, що в ході сварки вчинила ножем вбивство потерпілого за обставин викладених нею в явці з повинною, яку свідок особисто від неї прийняв. Застосування погроз з боку свідка ОСОБА_9 до засудженої заперечує також потерпіла ОСОБА_4 - рідна сестра загиблого, яка є співмешканкою свідка ОСОБА_9. Ця потерпіла хоча і не бачила моменту нанесення загиблому ножових ударів в кімнаті засудженої, однак стверджує, що перебуваючи у сусідній кімнаті чула сам конфлікт між ОСОБА_7 та ОСОБА_8, а в подальшому викликала Швидку допомогу пораненому брату. При цьому потерпіла стверджує, що коли засуджена та ОСОБА_8 продовжували сваритись та битись у своїй кімнаті - її співмешканець ОСОБА_9 залишився в своїй кімнаті. Звертає увагу на те, що сліди крові ОСОБА_8 виявлені в кімнаті засудженої і не виявлені кімнаті її батька.

Таким чином, доводи апеляцій засудженої та її захисника ОСОБА_2 щодо непричетності ОСОБА_7 до вчиненого злочину, та про її само обмову під час досудового слідства є безпідставними

Неспроможними є також посилання апеляції засудженої на те, що злочин

імовірно вчинено не тим ножем, який вилучений під час огляду місця злочину. Так, суд

дійсно не прийняв до уваги, як докази по справі протоколи огляду місця події від

01.01.2010 року (т.1 а.с.9-14,15-19,20-26) під час яких ОСОБА_9 був залучений

працівниками міліції в якості понятого, в тому числі і під час вилучення знаряддя злочину

- ножа, яким було вбито потерпілого. Однак, як вбачається з показань допитаного судом

свідка ОСОБА_11 , який 01.02.2010 року був в складі слідчо-оперативної групи

Октябрського РВ ПМУ під час огляду кімнати, де проживали ОСОБА_8 та

ОСОБА_7, саме остання видала з підвіконня кухонний ніж, який долучений до

матеріалів справи в якості речового доказу. Згідно висновків судової імунологічної

експертизи № 3 від 05.02.2010 року, в слідах на наданому на дослідження кухонному ножі

виявлено кров людини, яка може походити від особи (осіб) з групою 0(1) із

ізогемаглютинінами анти А і анти - В системи ABO, у тому числі і від потерпілого

ОСОБА_8 (т.1 а.с. 195-199). Згідно висновків судово-медичних експертиз

речових доказів № 54-МК від 26.02.2010 р. та № 67-МК від 01.03.2010 р. на клаптиках шкіри з області 3-го і 6-го міжребер*я зліва від трупу потерпілого ОСОБА_8 виявлено по одній колото-різаній рані та на футболці потерпілого ОСОБА_8 по передній поверхні зліва виявлено два коло-різаних пошкодження, які утворилися від дії плоского, колюче-ріжучого предмету, клинок якого має обушок і гостре лезо, ширина

якого на рівні занурень біля 13 мм. Дані колото-різані рани та колото-різані пошкодження могли утворитись від дії клинка ножа, наданого на експертизу (т.1 а.с.203-204,213-214).

На думку колегії суддів, неспроможною є також доводи апеляцій щодо нанесення собі смертельних ножових поранень самим потерпілим ОСОБА_8. Той факт, що потерпілий під час госпіталізації повідомляв щодо непричетності ОСОБА_7 до нанесення йому умисних тяжких тілесних ушкоджень та про те, що він нібито сам наніс собі ці поранення свідчить лише про його намір захистити ОСОБА_7 від можливого покарання, а також може вказувати на те, що ці ушкодження спричинені не третьою особою. Посилання засудженої, як на своє алібі, на висновки судово-медичної експертизи № 2-а від 03.02.2010 р., в тій частині, що області передньої поверхні грудної клітини зліва, обличчя, правого передпліччя анатомічно доступні для спричинення тілесних ушкоджень, як сторонньою, так і власною рукою, а тому, за твердженням засудженої, могли бути спричинені самим потерпілим - спростовується рештою висновків цієї ж експертизи. Зокрема, згідно висновків експертизи: тяжкі тілесні ушкодження віднесені експертами до першої групи, утворилися від не менш ніж двократної дії колюче-ріжучого предмету, типу клинка ножа, який діяв з достатньою силою для утворення цих ушкоджень; легкі тілесні ушкодження, віднесені до другої групи утворились від не менш ніж однократної дії ріжучого предмету, яким могло бути лезо ножа, який діяв з достатньою для утворення цього пошкодження силою, що могло мати місце при захисті руками від ударів; легкі тілесні ушкодження третьої групи утворились від не менш ніж 11 -ти кратної дії тупих предметів зі стоншеним краєм, що діяли з достатньою для їх утворення силою, під кутом відносно цих анатомічних ділянок. Всі виявлені тілесні ушкодження першої, другої та третьої групи за своїми морфологічними характеристиками синхронні за часом утворення і могли утворитись в короткий проміжок часу, незадовго до госпіталізації потерпілого в стаціонар, що не суперечить наданим експертам матеріалам кримінальної справи (т.1 а.с.169-175).

Аналізуючи кількість нанесених потерпілому в короткий проміжок часу тілесних ушкоджень, їх характер та локалізацію в ділянці життєво важливих органів, механізм їх спричинення, а також сукупність зібраних по справі доказів, які повністю узгоджуються між собою - місцевий суд прийшов до висновку щодо доведеності вини ОСОБА_7 в умисному вбивстві потерпілого. У відповідності до зібраних по справі доказів, дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковані судом за ч.І ст. 115 КК України.

Призначаючи засудженій покарання, в межах санкції ч.І ст.115 КК України, місцевий суд, виходячи з вимог ст..65 КК України врахував: ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної яка вперше притягується до кримінальної відповідальності, має на утриманні малолітню дитину, позитивно характеризується за місцем проживання. Також суд врахував віктимну поведінку потерпілого, яка передувала вчиненню злочину. Обставиною, що обтяжує покарання винної, суд визнав вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп'яніння.

Оскільки покарання засудженій призначене із дотриманням вимог ст. 65 України, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляції прокурора та постановления нового вироку із призначенням більш суворого покарання.

З урахуванням викладеного та керуючись ст.ст..365,366 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію помічника прокурора Октябрського району м. Полтави, засудженої ОСОБА_7 та в її інтересах захисника ОСОБА_2 залишити без задоволення, а вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 26.05.2010 року стосовно ОСОБА_7 - без змін.

ОСОБА_12 ОСОБА_1 ОСОБА_13