Справа № 357/3931/14-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/202/15 Доповідач у 2 інстанції Гайдай
Категорія Розділ 2 24.02.2015

УХВАЛА
Іменем України
24 лютого 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

представника потерпілої ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 грудня 2014 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

засуджено та призначено покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу в дохід держави у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_9 33 029 грн.

ВСТАНОВИЛА:
ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що 12 лютого 2014 року, близько 12 години в Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей «Злагода», що розташований по вул. Пушкінській, 29, у м. Білій Церкві зустрів ОСОБА_9 , яка прибула разом з малолітнім сином до вказаного Центру та між ними відбулася розмова. Потім між останніми, на ґрунті того, що ОСОБА_9 відмовилася віддати ОСОБА_7 їх спільного сина виникла сварка і в ході цієї сварки ОСОБА_7 умисно, на ґрунті неприязних відносин, наніс ОСОБА_9 три удари кулаком в обличчя, спричинивши останній, згідно висновку судово-медичної експертизи № 50 від 14.03.2014 року, легкі тілесні ушкодження у виді синців на лівій щоці та у лівій виличній області.

Крім того, 19 квітня 2014 року, близько 17 години 50 хв., ОСОБА_9 побачивши під час перебування зі своїм сином на дитячому майданчику у дворі будинку АДРЕСА_2 , свого колишнього співмешканця ОСОБА_7 , кинулась тікати від останнього і разом із сином побігла у напрямку першого під`їзду вказаного будинку. Однак ОСОБА_7 наздогнав їх і умисно наніс ОСОБА_9 один удар кулаком в область лівого плеча, спричинивши потерпілій, згідно висновку судово-медичної експертизи № 122 від 25.04.2014 року, легке тілесне ушкодження у виді синця на лівому плечі, після чого розпилив у бік останньої аерозолем невідому речовину.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок скасувати, а кримінальне провадження закрити за відсутністю в його діях складу злочину. Свою апеляційну скаргу, обґрунтовує тим, що відповідно до ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини і ст. 62 Конституції України принципу презумпції невинуватості, керуючись ст. 327 ч. 2 КПК України, згідно якої обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і приймається тільки за умови, якщо в ході судового розгляду винність підсудного у вчиненні злочину доведена, трактуючи сумніви з приводу доведеності вини підсудного на його користь. Зазначає, що суд першої інстанції взагалі дані факти не досліджував і не взяв до уваги. Суб`єктивна сторона злочину передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України слідством не розкрита і недоведена. Об`єктивна сторона злочину не встановлена, як і яким способом він наніс удар потерпілій невідомо, доказів цьому у справі немає. Слідством порушено ст.ст. 2,7,8,9,10,11,12,13,15,16,17,18,20,22 КПК України. Обвинувачення у вчиненні злочину, має спиратися на вагомі, прямі докази вини підсудного. На підставі вищевикладеного, вважає, що в його діях відсутній склад злочину, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України, обвинувачення побудоване лише на припущеннях і в матеріалах кримінальної справи немає відповідних доказів його вини, виходячи з вищевикладеного вважає за необхідне припинити кримінальне переслідування відносно нього.

На апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 надійшли заперечення потерпілої ОСОБА_9 в яких вона просить вирок залишити без зміни. Заперечення обґрунтовує тим, що доводи апеляційної скарги є надуманими, не обґрунтованими та такими що не відповідають дійсним обставинам справи. Зазначає, що ОСОБА_7 в суді першої інстанції свою вину не визнав, що свідчить про відсутність його наміру щодо перевиховання вже на цьому етапі судового провадження, а також після умисного нанесення тілесних ушкоджень, та, навіть, засудження його вироком суду, продовжує погрожувати їй та її родині фізичним знищенням. Щодо часткового задоволення цивільного позову в частині відшкодування моральної шкоди зазначає, що їй спричинена значна моральна шкода, яка виразилася у впливі стрес-факторів на її емоційний та моральний стан в зв`язку з отриманням тілесних ушкоджень, що в результаті потягло глибокі переживання, негативні емоції та моральні страждання, вчинені дії ОСОБА_7 призвели до зміни звичного життя, порушили спокій її сім`ї та нормальні стосунки у спілкуванні з рідними та друзями, змінилися соціальні звички і характер соціальних зв`язків, знизилася життєва активність, виникло відчуття незахищеності, невизначеності перед майбутнім, принижена моя честь та гідність.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_7 , котрий апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі, прокурора, котрий апеляційну скаргу не підтримав і вважає вирок законним і обґрунтованим, представника потерпілої адвоката ОСОБА_8 котрий також вважає вирок законним і обґрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного у вироку злочину, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і ґрунтується на зібраних у провадженні доказах, належним чином досліджених та оцінених судом.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про відсутність у його діях складу злочину передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України є безпідставними і спростовані у вироку доказами, а саме: показаннями потерпілої ОСОБА_9 , котра підтвердила, що її бувший співмешканець ОСОБА_7 12.02.2014 року, близько 12 години перебуваючи у Білоцерківському центрі соціально-психологічної реабілітації дітей «Злагода» куди і вона прийшла із сином, між нею та ОСОБА_7 виник спір з ким буде проживати їх син ОСОБА_10 . В ході сварки ОСОБА_7 ударив її кулаком правої руки в ліву частину обличчя. Вона почала кричати та кликати на допомогу, але обвинувачений наніс їй ще два удари кулаком у ліву частину обличчя і вона упала на підлогу.

Працівники Центру, котрі повибігали з кабінетів на її крик, намагалися заспокоїти обвинуваченого, відтісняли його від неї, але той продовжував кричати, погрожував усім фізичною розправою.

В результаті побиття ОСОБА_7 їй були спричинені тілесні ушкодження.

Факт побиття потерпілої ОСОБА_9 ОСОБА_7 в судовому засіданні підтвердили свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 працівники Центру.

Окрім того, висновком судово-медичної експертизи з якого видно, що у ОСОБА_9 виявлено тілесні ушкодження у вигляді синців на лівій щоці та у лівій виличній області.

Описані ушкодження заподіяні тупими предметами, можливо у строк та за обставин, указаних у постанові та обстежуваною та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Щодо винності ОСОБА_7 в умисному заподіянні легких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_9 19.04.2014 року у дворі будинку АДРЕСА_2 , то вона підтверджена доказами дослідженими в судовому засіданні, а саме: показаннями потерпілої, котра показала, що 19.04.2014 року близько 17 години 15 хвилин разом із сином ОСОБА_10 знаходилась на дитячому майданчику у дворі зазначеного будинку, коли під`їхав на автомобілі ОСОБА_7 і зупинився приблизно у метрі від майданчика. Ще коли автомобіль рухався вона помітила, що обвинувачений щось дістає, і злякавшись, оскільки він постійно погрожував їй фізичною розправою схопила сина та побігла убік першого під`їзду будинку, але обвинувачений побіг за нею і вона, зрозумівши, що не зможе втекти, зупинилася та обняла сина, намагаючись його захистити від останнього.

ОСОБА_7 підбіг до них і наніс удар кулаком правої руки в область лівого плеча, на що вона почала кричати. Тоді він розпилив у її бік якусь речовину з аерозолі і забризкав їй обличчя та очі. Вона продовжувала кричати та кликати на допомогу і довкола стали збиратися люди. Потім вона по телефону викликала міліцію і звернулася до лікарів за медичною допомогою; показаннями свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , котрі підтвердили показання потерпілої ОСОБА_9 про нанесення їй удару рукою в плече та забризкання обличчя чимось з балончика; висновком судово-медичної експертизи № 122 від 25.04.2014 року, з якого видно, що у ОСОБА_9 знайдено синець на лівому плечі. Описане тілесне ушкодження заподіяне тупим предметом, можливо у строк, вказаний у постанові та обстежуваною і дане ушкодження відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Щодо доводів апеляційної скарги про безпідставне стягнення моральної шкоди та витрат за надання юридичної допомоги ОСОБА_9 то вони також задоволенню не підлягають, оскільки суд у вироку рішення про часткове задоволення цивільного позову потерпілої обґрунтував належним чином.

За таких обставин колегія суддів не вбачає підстав для скасування чи зміни вироку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 грудня 2014 року, щодо ОСОБА_7 без зміни.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ: