Справа № 527/1973/14-к
провадження № 1-кп/527/3/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2015 року м..Глобине

Глобинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
з участю:

прокурора - ОСОБА_3
адвоката - ОСОБА_4 , ОСОБА_5
обвинуваченого - ОСОБА_6
потерпілої - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Глобине кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000399 від 18.06.2014 року за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Шверін, Німеччина, росіянина, громадянина України, освіта вища, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, проживаючого в АДРЕСА_1 , працюючого охоронником ТОВ «Вомос», в силу ст. 89 КК України не судимого, -

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КК України

в с т а н о в и в :
18 червня 2014 року, близько 18.00 годин, в АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння під час обоюдної побутової сварки з проживаючою з ним по сусідству громадянкою ОСОБА_7 , умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, різко схопив ОСОБА_7 своєю рукою за кисті рук та застосовуючи силу завдав ОСОБА_7 умисні середньої тяжкості тілесні ушкодження, що не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України але такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я у вигляді перелому середньої фаланги другого пальця лівої кисті, садна правої кисті. Після чого ОСОБА_6 покинув місце вчинення кримінального правопорушення. Близькими особами потерпілої 18.06.2014 року терміново було викликано працівників міліції та швидку медичну допомогу.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_6 свою вину за обвинувальним актом за ч.1 ст. 122 КК України не визнав повністю та повідомив, що проживає у будинку присадибного типу в селищі Градизьк Глобинського району. По сусідству з ним по вулиці Котляревського в будинку присадибного типу проживає сім`я ОСОБА_8 яка межує з ним садибою. На протязі декількох останніх років між його ( ОСОБА_9 ) родиною та родиною ОСОБА_8 існують неприязнені відносини які склалися на побутовому грунті. Члени родини ОСОБА_8 словесно ображають його дружину та дітей. 18 червня 2014 року до нього ( ОСОБА_9 ) приїхали друзі, з цієї причини на території своєї садибної ділянки він організував пікнік, на якому готували шашлики та вживали (в тому числі і він) вино. Під час пікніку, з сусідньої садиби близько 13.30-14.30 годин ОСОБА_10 (сестра потерпілої ОСОБА_7 ) почала голосно висловлювати невдоволення пікніком, а потім словесно ображати присутніх. У відповідь він ( ОСОБА_9 ) повів себе аналогічно. Виникла обоюдна сварка, яка то втихала, то знову поновлювалась. Під вечір він (підсудний) побачив чоловіка ОСОБА_10 на ім`я ОСОБА_11 та матір ОСОБА_10 ОСОБА_12 , які стояли разом з ОСОБА_10 на вулиці Котляревського перед належним їм будинком АДРЕСА_2 . Він ( ОСОБА_9 ) підійшов до ОСОБА_13 та попросив заспокоїти жінок. Потерпілої ОСОБА_7 він ( ОСОБА_9 ) взагалі 18.06.2014 року не бачив. Пізніше, в той вечір до родини ОСОБА_8 приїздили працівники міліції, з яких підстав йому не відомо. Також з причини сварки, близько 22.00 годин, мікроавтобусом приїздила група чоловіків з Градизької «Самооборони».

Потерпіла по справі ОСОБА_7 повідомила суду, що дійсно між родиною ОСОБА_8 та проживаючою по сусідству родиною обвинуваченого ОСОБА_6 на протязі останніх років існують неприязнені відносини які склалися на побутовому грунті. Близько 13.30 годин 18.06.2014 року вона (потерпіла)повернулася до себе додому з відрядження, вдома була її сестра: ОСОБА_10 яка проживає своєю сім`єю з нею (потерпілою) в одному будинку в АДРЕСА_2 , невдовзі ОСОБА_10 пішла за сарай косити на своїй присадибній ділянці траву. Незабаром вона ( ОСОБА_7 ) почула крики своєї сестри ОСОБА_10 , коли наблизилась до останньої побачила і почула, що проживаючий по сусідству ОСОБА_6 та два його друга, перебуваючи по другий бік паркану, за сіткою «рабіца», словесно ображали сестру. Вона (потерпіла) зробила їм зауваження, у відповідь на яке вони почали «взивати» і її. Виникла обоюдна сварка. Вони (сестри ОСОБА_8 ) близько 15-16.00 годин викликали, проживаючу від них через дорогу, ОСОБА_14 , щоб та, по можливості, заспокоїла чоловічу компанію. Остання прийшла, однак ОСОБА_15 з друзями не вгамувались, а тому близько 17,00 год. ОСОБА_10 телефоном викликала міліцію. Близько 18.00 год. їх знайома ОСОБА_14 вирішила йти додому і вони ( ОСОБА_7 та ОСОБА_10 ) вирішили її провести та вийшли за хвіртку свого будинку АДРЕСА_2 . В цей час до них підбіг ОСОБА_6 який вдарив її ( ОСОБА_7 ) в щоку, а потім схопив її за руки та почав їх крутити, вона почула що щось «хрумнуло» у неї в пальцях лівої кисті після чого ОСОБА_6 залишив її. Близько 20.00 годин вони викликали швидку медичну допомогу та повторно викликали міліцію. Приїхавший за викликом фельдшер, оглянув її ( ОСОБА_7 ) та порадив звернутися до травматолога що вони і зробили 19.06.2014 року, також 19.06.2014 року зробили і рентгенівські знімки лівої кисті, лікарі виявили у неї перелом середньої фаланги другого пальця лівої кисті та садна правої кисті, з причини травми вона перебувала амбулаторно на лікарняному з 19.06.2014 по 08.07.2014р. і їй наклали шину ОСОБА_16 , яка фіксувала лише травмований палець ( а не всю кисть).

Дослідивши та перевіривши в судовому засіданні зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість підсудного ОСОБА_6 у спричинені ОСОБА_7 умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження за обставин викладених вище доведена та підтверджується слідуючим.

Допитана в судовому засіданні свідок капітан міліції ОСОБА_17 підтвердила, що за телефонним викликом вона з групою працівників Глобинського РВ міліції, 18.06.2014р. ввечері виїздила в с-ще Градизьк за адресою АДРЕСА_2 . Потерпіла по справі ОСОБА_7 повідомила, що проживаючий з нею по сусідству ОСОБА_6 вчинив сварку з родиною ОСОБА_8 , та в процесі сварки завдав потерпілій тілесні ушкодження, при цьому ОСОБА_7 скаржилась на біль в лівій кисті.

Свідок ОСОБА_18 повідомив, що працює фельдшером. За телефонним викликом 18.06.2014 року, ввечері прибув в селищі Градизьк за місцем проживання ОСОБА_7 по вулиці Котляревського, там вже були працівники міліції. Потерпіла скаржилась на біль у вказівному пальці лівої кисті. На дотик при огляді біль підтвердився, а тому він порекомендував ОСОБА_8 звернутися за допомогою до травматолога та зробити рентгенівський знімок.

Свідок ОСОБА_10 , повідомила, що є рідною сестрою потерпілої ОСОБА_7 , проживає своєю родиною разом з родиною останньої в спільному будинку в АДРЕСА_2 . Вона (свідок) дала суду свідчення за змістом аналогічним показам потерпілої ОСОБА_7 .

Свідок ОСОБА_19 підтвердив, що десь в кінці червня 2014 року під вечір близько 17.00 годин зі свого подвір`я почув, що відбувається сварка, при цьому роздавався чийсь жіночий голос та голос ОСОБА_6 . Потім туди приїздила міліція.

Свідок ОСОБА_20 повідомила, що 18.06.2014 року близь двору ОСОБА_8 вона бачила ОСОБА_6 з дружиною, та ОСОБА_10 яка комусь дзвонила з машини. Ввечері до неї (свідка) в будинок стукали працівники міліції.

Свідок ОСОБА_21 повідомила, що ОСОБА_6 є її чоловік, вони мають спільних дітей і проживають по сусідству з родиною ОСОБА_8 . До її чоловіка 18.06.2014 року приїхали друзі і у дворі було організовано пікнік. Близько 15.00 годин ОСОБА_10 (сестра потерпілої) вчинила з ОСОБА_6 та його друзями побутову сварку. Під вечір 18.06.2014 року до подвір`я ОСОБА_8 приїздили працівники міліції серед яких була і капітан ОСОБА_22 . Причини їх приїзду їй (свідку) невідомі.

Свідок ОСОБА_23 повідомила суду, що 18.06.2014 року, під вечір бачила на вулиці Котляревського ОСОБА_10 . ОСОБА_14 і ще якусь жіночу постать, за незначний час до цього, на вулиці Котляревського, бачила ОСОБА_6 , якого забрала його дружина ОСОБА_24 .

Свідок ОСОБА_14 повідомила суду, що 18.06.2014 року була присутня під час сварки між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 з одного боку та ОСОБА_6 з другого. Коли вона під вечір 18.06.2014 року виходила з подвір`я ОСОБА_8 то до ОСОБА_7 , ОСОБА_10 за хвірткою на вулиці Котляревського 89 підійшов ОСОБА_6 , який продовжив сварку, в процесі сварки він схопив ОСОБА_7 на плечах за кофту, в цей час вона (свідок) відволіклась на свою дитину, злякалась за неї і повела додому. Ввечері 18.06.2014р. за викликом працівників міліції вона ( ОСОБА_25 ) знову прийшла на подвір`я ОСОБА_8 , там зустріла фельдшера. На пропозицію працівників міліції дала пояснення щодо раніше, в той же день, 18.06.2014 року баченого конфлікту між ОСОБА_7 та ОСОБА_26 пізніше бачила, що ОСОБА_7 ходила з пов`язкою на кисті та пояснювала, що травму їй завдав ОСОБА_6 .

Крім того винуватість ОСОБА_6 доводиться дослідженими в судовому засіданні

- висновками судово-медичної експертизи № 99 від 19.06-24.06.2014 року проведеної на підставі постанови від 18.06.2014 року слідчого СВ СУ ГУМВС ОСОБА_17 . У освідованої ОСОБА_7 виявлено перелом середньої фаланги другого пальця лівої кисті, садно правої кисті, які утворилися від дії тупих обмежених предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, можливо в строк та при вказаних обставинах (травму отримала в побуті, побив сусід 18.06.2014) і відноситься до середнього ступеня тяжкості за ознакою довготривалого розладу здоров`я. Вищезазначені тілесні ушкодження не могли утворитись при падінні з висоти росту людьми.

- згідно протоколу від 23.07.2014р. проведення слідчого експерименту з фототаблицями потерпіла ОСОБА_7 дала такі пояснення та вказала на такі обставини причинення їй ОСОБА_6 18.06.2014 року тілесних ушкоджень, які особі сторонній відомі бути не могли.

- за висновками судово-медичної експертизи № 134 від 28.07.2014 року покази потерпілої ОСОБА_7 дані нею при проведенні слідчого експерименту, співпадають з даними судово-медичної експертизи.

Зазначені вище докази по справі зібрані відповідно до вимог кримінального процесуального закону, є допустимими, та такими, що в своїй сукупності безпосередньо вказують на вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 діяння, інкримінованого йому стороною обвинувачення.

Суд критично оцінює та не може прийняти до уваги показання обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що він 18.06.2014 року не скоював кримінального правопорушення у вигляді умисного спричинення потерпілій ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесних ушкоджень і взагалі 18.06.2014 року останню не бачив та з нею не контактував. Така позиція обвинуваченого спростовується сукупністю наведених вище доказів а саме: показаннями потерпілої ОСОБА_7 , свідченнями ОСОБА_14 та ОСОБА_10 які безпосередньо були присутні під час спричинення потерпілій ОСОБА_7 обвинуваченим ОСОБА_6 тілесних ушкоджень. Свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_18 підтвердили наявність ввечері 18.06.2014 року у ОСОБА_7 зовнішніх ознак тілесних ушкоджень пальця лівої кисті. Дані, що ці ушкодження спричинені потерпілій 18.06.2014 року в будь-який інший спосіб ніж зазначено в обвинувальному акті відсутні, під час судового розгляду також таких обставин не виявлено та доказів щодо спричинення потерпілій ОСОБА_7 тілесних ушкоджень в інший спосіб ніж зазначено в обвинувальному акті не надано. В судовому засіданні ОСОБА_6 підтвердив, що 18.06.2014 року він перебував в стані алкогольного сп`яніння, знаходився весь час за місцем свого проживання в селищі Градизьк що мешкає по сусідству з родиною ОСОБА_8 , мав 18.06.2014р. побутову сварку з членами родини ОСОБА_8 та о другій половині цього дня був на вулиці Котляревській поблизу будинку АДРЕСА_2 де розмовляв з родичами ОСОБА_7 .. Висновками судово-медичних експертиз за № 99 від 19-24.06.2014р. та № 134 від 28.07.2014 року підтверджується, що ОСОБА_7 отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді перелому середньої фаланги другого пальця лівої кисті, садна правої кисті можливо в строк 18.06.2014 року та при вказаних нею ( ОСОБА_7 ) обставинах, отримання вказаних тілесних ушкоджень при падінні з висоти росту людини виключаються. З урахуванням викладеного суд находить, що невизнання ОСОБА_6 заподіяння ним особисто потерпілій ОСОБА_7 середньої ступені тяжкості тілесних ушкоджень є своєрідним захистом від уникнення покарання за содіяне. У суда немає сумнівів щодо достеменності та об`єктивності висновків даних судово-медичних експертиз, які під час судового розгляду кримінального провадження учасниками процесу не оспорюються.

Суд, аналізуючи досліджені у справі докази з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей вважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчинені ним інкримінованого йому кримінального правопорушення доведено повністю та кваліфікує його дії.

- за ч.1 ст.122 КК України як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

При призначенні покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_6 скоїв кримінальне правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості, за місцем проживання та реєстрації характеризується задовільно, проживає сім`єю, має на утриманні неповнолітніх дітей, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , згідно ст. 66 КК України не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_6 згідно ст.. 67 КК України, органом досудового розслідування не вмінено.

Відповідно до ст. 50 КК України, при призначенні міри покарання обвинуваченому, суд вважає за необхідне призначити такий захід примусу, який би був відповідною мірою карим за скоєне, сприяв виправленню обвинуваченого та запобігав вчиненню ним інших злочинів.

Аналізуючи наведене, суд приходив до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, так як поведінка обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, дані характеризуючи його особу вказують на необхідність призначення відповідного покарання в межах санкції ч.1 ст. 122 КК України у вигляді позбавлення волі з застосуванням ст. 75, ст.76 КК України та звільненням від відбування покарання з випробуванням.

Суд не може щодо ОСОБА_6 застосувати таку міру покарання як виправні роботи, так як останній, згідно матеріалів кримінального провадження, не має доведеності щодо постійного місця роботи. При цьому ОСОБА_6 не надав суду доказів про наявність у нього постійного місця роботи, немає і в матеріалах кримінального провадження, даних про місце роботи ОСОБА_6 , в матеріалах кримінального провадження місце роботи зазначені виключно зі слів останнього.

Під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження запобіжний захід ОСОБА_6 не застосовувався.

Речові докази в матеріалах кримінального провадження не зазначені.

В кримінальному провадженні потерпілою ОСОБА_7 заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_6 про відшкодування їй завданих злочином за ч.1 ст. 122 КК України матеріальної шкоди в розмірі 302,92 гривні, моральної шкоди в розмірі 15000 гривень.

В судовому засіданні ОСОБА_7 заявлені позовні вимоги підтримала повністю і просить їх задовольнити. ОСОБА_6 заявлені позовні вимоги в заявлених розмірах не визнав повністю.

Згідно ст. 127, ст. 128, ст. 129 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням може бути стягнута судовим рішення за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні. Особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого. Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково, чи відмовляє в ньому.

У разі встановлення відсутності події кримінального правопорушення суд відмовляє в позові.

За п.13 Постанови № 3 від 31.03.89 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» покладаючи на підсудного обов`язок відшкодування матеріальної шкоди суд має виходити з установленого законом правила про те, що шкода заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню в повному обсязі.

В судовому засіданні доведено винуватість ОСОБА_6 у вчинені ним злочину за ч.1 ст. 122 КК України щодо потерпілої ОСОБА_7 , останньою надано суду чеки про сплату нею 20.06.2014 р. за рентгенографію суглобів 40.00 грн., за купівлю 19.06.2014р. пластиря та шприця 11,65 грн., а тому їх загальна сума 51.65 грн. суд находить підтверджує понесені потерпілою ОСОБА_7 витрати щодо її обстеження та лікування пов`язаних з заподіянням їй ОСОБА_6 за ч.1 ст. 122 КК кримінального правопорушення. І така сума 51.65 гривень підлягає стягненню з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 . Потерпілою надані суду проїзні документи автотранспортом на 127 грн.. Однак підтверджень, що проїзд по вказаним білетами здійснювала саме ОСОБА_7 та в зв`язку з вчиненням відносно неї ОСОБА_27 кримінального правопорушення суду не надано. Будь-яких інших доказів в доведеність понесення витрат (матеріальної шкоди) завданої злочином ОСОБА_7 суду не надала, а тому суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_7 в частині відшкодування їй матеріальної шкоди заподіяної злочином підлягають задоволенню частково в сумі 51 гривня 65 копійок.

Згідно діючого законодавства та відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

За ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або і інший спосіб.

В розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

В судовому засіданні не спростовано таких обставин, що потерпілій ОСОБА_7 вчиненням відносно неї ОСОБА_6 кримінального правопорушення за ч.1 ст. 122 КК заподіяно моральну шкоду у вигляді фізичного болю та страждань, які потерпіла зазнала в зв`язку з ушкодженням її здоров`я, душевних страждань та приниження її честі та гідності. Однак заявляючи позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди в сумі 15000 гривень позивач не зазначив з чого вона при цьому виходить зазначаючи суму 15000 гривень, а тому суд, враховуючи обставини справи, коли потерпіла в силу отриманої травми могла вільно без обмеження пересуватись як в межах свого будинку так і в межах населеного пункту за місцем свого проживання, виконувати прості побутові дії та могла продовжувати займатись вихованням своєї дочки то суд находить позовні вимоги про відшкодування завданої злочином моральної шкоди підлягають відшкодуванню частково відповідно п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати що складає 6090 гривень (1218х5).

Керуючись ст.ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В :
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України і призначити йому покарання за ч.1 ст. 122 КК України - 1 рік позбавлення волі. Застосувавши ст.ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнити з іспитовим строком 1 рік, під час якого повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця свого проживання.

До набрання вироку сили запобіжний захід ОСОБА_6 не застосовувати.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7

- у відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди 51 гривню 65 копійок

- у відшкодування моральної шкоди 6090 гривень 00 копійок.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Полтавської області через Глобинський районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку суду негайно, після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1