УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1.,
суддів ОСОБА_2. і ОСОБА_3.,
за участю прокурора при секретарі ОСОБА_4., ОСОБА_5.,

розглянувши в судовому засіданні 22 січня 2015 року в м. Києві кримінальне провадження за касаційними скаргами захисника ОСОБА_6 та засудженого ОСОБА_7 на вирок Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 червня 2014 року щодо засудженого,

в с т а н о в и в:

Вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 10 квітня 2014 року засуджено

ОСОБА_7,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, такого, що не має судимості,

за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік;

за ч. 4 ст. 296 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_7 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.

На підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_7 протягом іспитового строку покладено обов'язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з'являтися для реєстрації.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він 11 лютого 2014 року близько 14 години 20 хвилин, біля з'їзду з Усть-Самарського мосту у напрямку вул. Молодогвардійської в м. Дніпропетровську, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, дістав раніше заготовлений предмет, схожий на помпову рушницю та здійснив не менше чотирьох пострілів в область тулубу ОСОБА_8, спричинивши потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

За апеляцією потерпілого вирок місцевого суду в частині призначення засудженому покарання скасовано Апеляційним судом Дніпропетровської області та постановлено свій вирок від 19 червня 2014 року.

Цим вироком ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 122 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, за ч. 4 ст. 296 КК України 3 роки позбавлення волі, та на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів ОСОБА_7 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. У решті вирок місцевого суду щодо засудженого залишено без зміни.

У касаційній скарзі засуджений посилається на те, що апеляційний суд безпідставно скасував вирок місцевого суду в частині звільнення його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком та вважає, що призначене йому апеляційним судом покарання є надмірно суворим. У зв'язку з цим порушує питання про скасування вироку апеляційного суду щодо нього та залишення без зміни вироку місцевого суду. Також зазначає, що апеляційний суд безпідставно не застосував до нього акт амністії.

Касаційна скарга захисника ОСОБА_9 є аналогічною скарзі засудженого ОСОБА_7

Заслухавши доповідача, думку прокурора про відсутність підстав для задоволення касаційних скарг, перевіривши кримінальне провадження та обговоривши доводи, наведені у скаргах, колегія суддів дійшла висновку, що вони не підлягають задоволенню з таких підстав.

Висновок суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення та правильність кваліфікації його дій, в касаційних скаргах засудженого та його захисника не заперечується.

Доводи скарг про безпідставність скасування вироку місцевого суду та призначення ОСОБА_7 апеляційним судом надмірно суворого покарання, не заслуговують на увагу.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання, апеляційний суд дотримався вимог ст. 65 КК України, врахувавши ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, дані про особу винного, й навів у вироку переконливі мотиви прийнятого рішення.

Окрім того, судом 2-ї інстанції ураховано думку потерпілого та наслідки від учиненого кримінального правопорушення.

Із урахуванням зазначених даних у їх сукупності апеляційний суд призначив ОСОБА_7 покарання відповідно до вимог закону, і воно за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Ураховуючи викладене, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення касаційних скарг засудженого ОСОБА_7 та його захисника й скасування вироку апеляційного суду.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, що тягнуть скасування чи зміну судових рішень, не встановлено.

Керуючись ст. ст. 434, 436 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Касаційні скарги захисника ОСОБА_6 та засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 червня 2014 року щодо засудженого ОСОБА_7 - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3