Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів
Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду
України у складі:

головуючого, судді

Редьки А.І.

суддів

Заголдного В.В. і Жука В.Г.

за участю прокурора

Сорокіної О.А.

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 5
квітня 2007 року кримінальну справу за касаційним поданням прокурора на вирок
Звенигородського районного суду Черкаської області від 26 червня 2006 року,
яким засуджено

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

немаючого судимості,

за ч. 1 ст. 164 КК України на вісімдесят
годин громадських робіт.

Постановлено
стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 2.423 грн. 67 коп. заборгованості по
аліментах.

Суд визнав
ОСОБА_2 винуватим у тому, що він злісно ухилявся від сплати встановлених
рішенням суду аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, внаслідок чого за період з 21 вересня 2005 року до 1 травня 2006
року виникла заборгованість на суму 2.423 грн. 67 коп.

В апеляційному
порядку справа не переглядалася.

У
касаційному поданні прокурор просить вирок щодо ОСОБА_1 змінити, скасувавши
його в частині вирішення цивільного позову, а справу в цій частині - закрити.
Твердить, що рішення суду про стягнення з засудженого суми заборгованості по
аліментах в даному разі суперечить вимогам чинного законодавства.

Заслухавши
доповідь судді Верховного Суду України, перевіривши матеріали кримінальної
справи та обговоривши доводи касаційного подання, колегія суддів вважає, що
касаційне подання підлягає задоволенню.

Висновки суду про
винуватість ОСОБА_2 у злісному ухиленні від сплати аліментів на утримання
дитини за обставин, наведених у вироку, підтверджуються сукупністю доказів, що
містяться в матеріалах справи, у тому числі показаннями засудженого, який
визнав свою вину, і в касаційному поданні під сумнів не ставляться.

Кваліфікація
злочинних дій ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 164 КК України є правильною, і в колегії
суддів сумніву не викликає.

Покарання ОСОБА_2
призначене у відповідності з вимогами закону, з урахуванням ступеня тяжкості
вчиненого злочину, даних про особу винуватого, всіх обставин, які обтяжують і
пом'якшують його покарання.

Разом із тим,
колегія суддів не може погодитися з рішенням суду про стягнення з ОСОБА_2 суми
заборгованості по сплаті аліментів.

Приймаючи таке
рішення, суд залишив поза увагою рішення Звенигородського районного суду
Черкаської області від 19 вересня 1997 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини, яке знаходиться на стадії виконання, і
всупереч вимогам п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України допустив по суті повторне стягнення
цих же грошових сум.

З зв'язку з чим
колегія суддів знаходить слушними доводи касаційного подання про необхідність
скасування вироку в частині цивільного позову із закриттям справи в цій
частині.

Будь-яких інших
підстав для зміни чи скасування вироку не встановлено.

Ураховуючи наведене та керуючись ст.
ст. 394 - 398 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

касаційне
подання прокурора задовольнити.

Вирок Звенигородського районного суду Черкаської
області від 26 червня 2006 року щодо ОСОБА_1 скасувати в частині вирішення
цивільного позову, а кримінальну справу в цій частині - закрити.

У решті вирок
щодо ОСОБА_1 залишити без зміни.

Судді:

Заголдний В.В. Редька
А.І.
Жук В.Г.