Справа № 296/4756/15-к
Вирок
Іменем України
06 липня 2015 року Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурорів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

обвинуваченої: ОСОБА_6 ,

потерпілих: ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000070 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки м. Житомира, освіта середня-спеціальна, не працює, вдова, має на утриманні троє дітей, 2001 р.н., 2002 р.н., 2012 р.н., зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої: 14.04.2015 р. Богунським районним судом м. Житомира за ч. 2 ст. 185 КК України за ч. 2 ст. 185 КК України на 1 рік позбавлення волі,

по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

05.01.2015 р. близько 10 годин 55 хвилин ОСОБА_6 перебувала в тролейбусі маршруту № 1 «Залізничний вокзал - Залізничний Вокзал» в м.Житомирі, де побачила раніше незнайому ОСОБА_7 , яка тримала при собі жіночу сумку. В цей час, місці та за вказаних обставин, у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, заправлений на повторне таємне викрадення чужого майна, яке належить ОСОБА_9 . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_6 , перебуваючи в салоні тролейбуса № 1, між зупинками громадського транспорту «вулиця Шелушкова» та «вулиця Небесної Сотні» в м. Житомирі, керуючись корисливим мотивом, з метою викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за її злочинними діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає та її дії залишаються непоміченими, опустила руку в жіночу сумку, яка належить ОСОБА_10 , звідки таємно, повторно викрала мобільний телефон марки «FlyIQ 4410» IМЕI 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , вартістю 2100 грн., в шкіряному чохлі червоного кольору, вартістю 280 грн., в якому знаходилась сім-карта оператора мобільного зв`язку «Лайф» , на рахунку якої знаходились грошові кошти в сумі 40 грн. та картка оператора мобільного зв`язку «Київстар», на рахунку якої знаходились грошові кошти в сумі 50 грн., а всього на загальну суму 2470 гривень, та з місця вчинення злочину зникла, чим завдала потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім цього, 07.01.2015 р. близько 14 годин 20 хвилин ОСОБА_6 , перебувала в тролейбусі № 3 «Залізничний вокзал - Богунія» в м. Житомирі, де побачила раніше незнайомого ОСОБА_11 .

В цей час, місці та за вказаних обставин, у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, яке належить ОСОБА_11 . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_6 , перебуваючи в салоні тролейбуса № 3, між зупинками громадського транспорту «площа Перемоги» та «вулиця Ольжича» в м. Житомирі, керуючись корисливим мотивом, з метою викрадення майна, скориставшись тим, що за її злочинними діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає та її дії залишаються непоміченими, опустила руку в праву кишеню куртки ОСОБА_11 , звідки таємно, повторно викрала мобільний телефон марки «Samsung GT-C3520» ІМЕІ: НОМЕР_3 , вартістю 612,75 грн. та з місця вчинення злочину зникла, чим завдала потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на вказану суму.

13.01.2015 р. близько 08 годин 55 хвилин ОСОБА_6 , перебувала в маршрутному таксі № 44, яке рухалось по маршруту «Західне шосе - вул. Малинська» в м. Житомирі, побачила раніше незнайому ОСОБА_8 . В цей час, місці та за вказаних обставин, у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна, яке належить ОСОБА_8 . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_6 , перебуваючи в салоні даного маршрутного таксі, яке рухалось в напрямку вул. Вітрука в м. Житомирі, між зупинками громадського транспорту «вулиця Музична фабрика» та «ТРЦ Фуршет», керуючись корисливим мотивом, з метою викрадення майна, скориставшись тим,що її злочинними діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає та її дії залишаються непоміченими, опустила руку в праву кишеню куртки ОСОБА_8 , звідки таємно, повторно викрала мобільний телефон марки «LG-D724» ІМЕІ: НОМЕР_4 , вартістю 3896,90 гривень, та з місця вчинення злочину зникла, чим завдала потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на вказану суму.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнала повністю та пояснила, що дійсно при зазначених в обвинувальному акті обставинах в громадському транспорті м. Житомира вчинила крадіжки мобільних телефонів, які в подальшому продавала на Житньому ринку в м. Житомирі, а гроші витрачала на власні потреби. У вчиненому щиро розкаялась.

Потерпіла ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що 13.01.2015 р. вранці вона їхала на роботу на маршрутному таксі №44 «Західне шоссе - Малинська», коли вийшла на своїй зупинці, виявила відсутність свого мобільного телефону «LG-D724» , який лежав у кишені. Вартість даного телефону становить 3896,90 гривень. Після цього вона звернулась з відповідною заявою до міліції. Цивільний позов підтримала та проохала стягнути завдану шкоду, оскільки на даний час обвинувачена її відшкодувала. При призначенні покарання обвинуваченій покладалась на розсуд суду.

Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що 05.01.2015 р. близько 11 години вона їхала в тролейбусі №1, коли вийшла на своїй зупинці, то виявила відсутність свого мобільного телефону «FlylQ 4410», який лежав в сумці. Вартість даного телефону становить 2100 гривень, в телефоні знаходились дві сім-картки «Київстар» та «Лайф», на рахунку яких були грошові кошти 50 грн. та 40 грн. відповідно, телефон знаходився в шкіряному чохлі, вартістю 280 гривень. Про вчинення крадіжки вона звернулася з відповідною заявою до міліції. Цивільний позов підтримала та проохала стягнути завдану шкоду, оскільки на даний час обвинувачена її відшкодувала. При призначенні покарання обвинуваченій покладалась на розсуд суду.

Належним чином викликаний в судове засідання потерпілий ОСОБА_11 не прибув, направив до суду заяву, в якій зазначає, що будь-яких претензій до обвинуваченої не має, щодо призначення покарання обвинуваченій покладається на розсуд суду, прохає розглянути справу у його відсутності. Суд не бачить перешкод до проведення судового розгляду і ухвалення за його результатами відповідного рішення за відсутності потерпілого ОСОБА_11 , з огляду на положення ст. 325 КПК України.

Крім показань обвинуваченої та потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , її винуватість підтверджується зібраними та дослідженими у справі доказами:

- протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 05.01.2015 р., в якій потерпіла ОСОБА_7 повідомляє про обставини викрадення у неї мобільного телефону (а.с. 5);

- протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 07.01.2015 р., в якій потерпілий ОСОБА_11 повідомляє про обставини викрадення у нього мобільного телефону (а.с. 30);

- протоколом огляду місця пригоди від 15.03.2015 р., в ході якого у ОСОБА_12 був вилучений мобільний телефон «Samsung GT-C3520» ІМЕІ: НОМЕР_3 (а.с.45-46);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 31.03.2015 р., в ході якого свідок ОСОБА_13 впізнав ОСОБА_6 , як особу, у якої він на початку січня 2015 р. придбав мобільний телефон (а.с.51-53);

- висновком судово-товарознавчої експертизи № 5/213 від 10.04.2015 р., згідно якого вартість мобільного телефону «Samsung GT-C3520» становить 612,75 гривень (а.с.56-62);

- протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 13.01.2015 р., в якій потерпіла ОСОБА_8 повідомляє про обставини викрадення у неї мобільного телефону (а.с.74).

Слід зазначити, що показання обвинуваченої ОСОБА_6 відповідають фактичним обставинам справи, об`єктивно співпадають з наведеними доказами, узгоджуються з ним, а тому суд знаходить їх достовірними.

За таких обставин суд вважає, що вина обвинуваченої ОСОБА_6 доведена повністю, а її дії правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України, як умисні дії, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_6 , у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, ступінь суспільної небезпечності скоєного, мотиви злочину, особу обвинуваченої та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_6 , згідно ст. 66 КК України, є визнання вини та щире каяття у вчиненому.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_6 , відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

При вирішення питання про вид та міру покарання суд виходить з того, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до злочинів середньої тяжкості.

За таких обставин, враховуючи пом`якшуючі обставини, а також те, що ОСОБА_6 раніше неодноразово притягувалась до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується посередньо, не має постійного місця роботи, не відшкодувала завдані збитки потерпілим, суд приходить до висновку, що обвинуваченій необхідно призначити покарання в межах санкції частини статті, якою передбачено покарання за вчинення кримінального правопорушення, що є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень неможливе без її ізоляції від суспільства, в зв`язку з чим призначає покарання у виді позбавлення волі.

Також суд враховує, що ОСОБА_6 вироком Богунського районного суду м. Житомира від 14 квітня 2015 року засуджена за ч. 2 ст. 185 КК України на 1 рік позбавлення волі. Враховуючи те, що ОСОБА_6 вчинила інкриміноване кримінальне правопорушення до постановлення попереднього вироку, при призначенні їй покарання слід застосувати положення ч. 4 ст. 70 КК України, частково приєднавши покарання за попереднім вироком.

Підстав для застосування до обвинуваченої положень ст.ст. 69, 75 КК України судом не встановлено.

Крім того, по даному кримінальному провадженні потерпілими заявлено цивільні позови про стягнення з обвинуваченої ОСОБА_6 на відшкодування матеріальної шкоди, а саме на користь ОСОБА_8 в розмірі 3896 гривень, ОСОБА_7 в розмірі 2440 гривень, які при розгляді кримінального провадження потерпілі підтримали, а обвинувачена визнала повністю.

Заявлені цивільні позови підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки)

Вина обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, якими завдано потерпілим матеріальної шкоди доведена, тому цивільні позови необхідно задовольнити повністю.

Також, потерпіла ОСОБА_7 просить стягнути з обвинуваченої моральну шкоду в сумі 4000 грн., оскільки внаслідок неправомірних дій обвинуваченої вона отримала моральні страждання, які потягли за собою нервове напруження, втрату душевної рівноваги і спокою та порушення життєвих зв`язків. З урахуванням глибини даних страждань, їх тривалості, матеріального та сімейного положення сторін, суд вважає можливим відповідно до ст. ст. 23, 1166 ЦК України стягнути з обвинуваченої ОСОБА_6 на корить потерпілої ОСОБА_7 моральну шкоду у сумі 500 грн., оскільки потерпіла не навела достатніх доказів щодо отримання нею душевних страждань внаслідок викрадення мобільного телефону.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченої витрати на проведення експертизи.

Відповідно до ст. 100 КПК України суд вирішує питання про долю речових доказів.

Керуючись ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України, ст.ст.368, 370, 374 КПК України, суд,

З А С У Д И В:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді 1(один) рік позбавлення волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України, призначити ОСОБА_6 покарання за сукупністю злочинів, частково приєднавши до призначеного покарання невідбуте покарання за вироком Богунського районного суду м. Житомира від 14 квітня 2015 року у виді 1 (одного) року позбавлення волі, визначивши остаточно покарання у виді 1 (один) рік 2 місяці позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з 14 березня 2015 року.

Запобіжний захід в даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 не обирався.

Цивільні позови потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_7 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 3896 (три тисячі вісімсот дев`яносто шість) гривень матеріальної шкоди та на користь ОСОБА_7 2440 (дві тисячі чотириста сорок) гривень матеріальної шкоди та 500 (п`ятсот) гривень моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_6 процесуальні витрати в сумі 245,52 гривень за проведення судово-товарознавчої експертизи.

Речові докази: мобільний телефон «Samsung GT-C3520», який повернуто під розписку потерпілому ОСОБА_11 , після набрання вироком чинності, залишити останньому.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м. Житомира шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1

.