Провадження № 1-кп/127/237/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 червня 2015 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.12.2013 р. за № 0000655, за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, освіта незакінчена вища, працюючого охоронником ПП «Фортеця Гарант», розлученого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
ВСТАНОВИВ:

25.12.2013 р. біля 07.40 год. ОСОБА_7 , рухаючись технічно справним автомобілем марки «Ваз», д.н. НОМЕР_1 , по вул. 1-го Травня в м. Вінниці в напрямку від вул. Хмельницьке шосе в напрямку вул. Л. Українки, в районі перехрестя з вул. Пугачова у лівій смузі руху з необережності допустив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , яка переходила вул. 1-го Травня по розмітці нерегульованого пішохідного переходу справа наліво по ходу руху автомобіля.

Порушення ПДР водієм ОСОБА_7 виразилось в тому, що він, рухаючись автомобілем марки «Ваз», д.н. НОМЕР_1 , зі швидкістю біля 56 км/год., наближаючись до ділянки дороги по вул. 1-го Травня в м. Вінниці, на якій встановлені дорожні знаки 5.35.1 та 5.35.2 «нерегульований пішохідний перехід», які він мав об`єктивну можливість виявити на відстані 79,5 м відповідно до слідчого експерименту, а також маючи об`єктивну можливість бачити пішохода ОСОБА_8 , яка знаходилась на краю проїзної частини безпосередньо біля розмітки нерегульованого пішохідного переходу та мала намір перейти дорогу, невірно оцінив дорожню обстановку, не зменшив завчасно швидкості руху керованого ним транспортного засобу для того, щоб надати пішоходу можливість перейти дорогу, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода.

Відповідно до висновку експерта № 75 від 20.02.2014 р. при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_8 виявлена сполучна травма тіла у вигляді закритої черепно-мозкової травми (крововилив у м`які тканини голови, струс головного мозку /клінічно/), закритої травми грудної клітини (крововилив у м`яких тканинах грудей зліва, перелом ребер справа та зліва, забій обох легень, правобічний пневмогематоракс /клінічно/, перелом 3, 4 та 7 грудних хребців без порушення функції спинного мозку), закритого перелому правої плечової кістки, заритого перелому обох кісток лівої гомілки, синців та забитих ран.

Виявлена при експертизі трупа ОСОБА_8 сполучна травма тіла утворилась від дії тупих твердих предметів, за обставинами дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 25.12.2013 р., має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, як такого, що викликало загрозливі для життя явища, стоїть у причинному зв`язку зі смертю.

Таким чином, водій ОСОБА_7 порушив вимоги п. п. 12.2, 12.3, 18.1 Правил дорожнього руху, згідно з якими: у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників дорожнього руху об`їзду перешкоди; водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Порушення вимог Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_7 стоїть в причинному зв`язку з наслідками.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав та суду пояснив, що 25.12.2013 р. він їхав по вул. 1-го Травня в напрямку вул. Л. Українки біля 7-ї год. ранку. Була ожеледь і вимкнуті ліхтарі. Він став у лівий ряд, побачив при цьому на тротуарі пішохода, відстань до неї була біля 70-80 м. Коли він наблизився, вона почала бігти через дорогу, тому він різко загальмував, але відбувся наїзд. До початку гальмування відстань до жінки складала біля 20-30 м.

Він бачив розмітку «зебру», проте дорожнього знака, який повідомляв про пішохідний перехід він не бачив. Наїзд відбувся на лівій смузі руху, пішохід осьову лінію ще не перетнула.

Факту зіткнення не заперечує, а заперечує наслідки: вважає, що отримані ОСОБА_8 травми не могли виникнути внаслідок наїзду автомобілем.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що про обставини ДТП йому нічого не відомо. Спочатку обвинувачений оплачував лікування, а потім від надання коштів відмовився.

Його покійна жінка хворіла на ряд захворювань, в тому числі в неї були хворі суглоби. В правилах дорожнього руху вона орієнтувалась, але рухалась не швидко через наявні у неї захворювання.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що про ДТП він дізнався від брата - обвинуваченого біля 07.15 год. і приблизно за 10 хв. він приїхав на місце події. Жінки вже не було, лише стояв автомобіль брата. Ліхтарі не горіли, був туман і ожеледь. Він бачив свідка, який сказав, що не бачив, як стався наїзд. Свідок говорив, що не бачив, як рухалась жінка, сказав, що лише почув удар і зупинився.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що він продав автомобіль марки «Ваз» ОСОБА_11 , але право власності переоформлене не було. Про ДТП йому стало відомо в той же день, оскільки до нього зателефонував ОСОБА_12 і запитав, чи зможе він оформити на нього довіреність. Також після ДТП ОСОБА_12 запитав у нього, чи зможе він відкупити автомобіль, на що він погодився і передав ОСОБА_11 4600 доларів США.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні повідомив, що він знав ОСОБА_8 , оскільки вона працювала диспетчером на станції швидкої медичної допомоги. Він в складі бригади № 14 виїжджав на місце ДТП по вул. 1-го Травня в м. Вінниці. На дорозі лежало тіло ОСОБА_14 і вони почали надавати їй медичну допомогу. Вона лежала на лівому боку ближче до розділової смуги. В салоні автомобіля вони проводили антишокові заходи. Ними було констатовано перелом нижньої кінцівки, черепно-мозкову травму та підозра на перелом грудини. Тіло лежало на відстані 2-3 м від пішохідного переходу.

Окуляри ОСОБА_15 не носила, використовувала їх при читанні.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснила, що про обставини ДТП їй нічого не відомо. ОСОБА_15 її сестра, яка працювала диспетчером на станції швидкої допомоги. ОСОБА_15 хворіла на захворювання суглобів і їй було важко ходити. До того, як ОСОБА_15 почала працювати диспетчером, вона працювала фельдшером, однак за станом здоров`я не могла їздити на виклики, тому була переведена на диспетчера.

Окуляри ОСОБА_15 не носила, використовувала їх при читанні.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні пояснила, що на місці ДТП вона присутня не була. ОСОБА_15 її сваха, вона хворіла на діабет і у неї були проблеми з ногами, тому вона ходила повільно.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні пояснив, що він їхав з вул. Київської в напрямку вул. Барське шосе біля 07.15-07.20 год. у правій смузі. На повороті в районі вул. Пугачова стояв автомобіль швидкої допомоги, тому він проїхав з правої сторони та зупинився. Також стояв мінівен і чоловік сказав, що збили жінку, а потім сказав, що жінка сама вискочила на дорогу. В залі судових засідань вказаного чоловіка він не бачив. Вони поговорили і потім інспектор взяв його номер телефону. Хто вчинив ДТП він повідомити не може. Ліхтарі вже були вимкнуті.

Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні пояснив, що він знайомий з ОСОБА_20 і знав його дружину, яка хворіла на псоріаз, перебіг якого був не легкий. Псоріаз також вражає суглоби, внаслідок чого вони втрачають еластичність. Потерпіла була повільною та не метушливою. Він швидких рухів у потерпілої не бачив і не пригадує, щоб вона бігала. Окуляри вона використовувала тільки для читання.

Свідок ОСОБА_21 в судовому засіданні пояснив, що 25.12.2013 р. зранку він їхав на роботу по вул. 1-го Травня. Біля повороту на вул. Л. Українки вимкнулось світло ліхтарів і він зменшив швидкість руху. Біля повороту він побачив ДТП, зупинився і викликав швидку допомогу. Моменту наїзду він не бачив: він побачив жінку неподалік бордюра, вона рухалась до центру дороги, а потім почув звук. Він не може сказати, чому відбувся наїзд. Швидкість, з якою рухався ОСОБА_12 він також назвати не може. Жінка йшла спокійним кроком.

Автомобіль ОСОБА_22 був у лівій смузі, а потерпіла попереду автомобіля обвинуваченого переходила дорогу по пішохідному переходу. Жінка йшла спокійним кроком.

Судом також було досліджено й інші докази, зібрані у справі, а саме:

· протокол огляду місця події від 25.12.2013 р., відповідно до якого зафіксовано місце розташування транспортного засобу після здійснення наїзду на пішохода, помічено місце наїзду та описано слідову інформацію, в тому числі й сліди гальмування;

· висновок експерта № 75 від 20.02.2014 р., згідно з яким при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_8 виявлена сполучна травма тіла у вигляді закритої черепно-мозкової травми (крововилив у м`які тканини голови, струс головного мозку /клінічно/), закритої травми грудної клітини (крововилив у м`яких тканинах грудей зліва, перелом ребер справа та зліва, забій обох легень, правобічний пневмогематоракс /клінічно/, перелом 3, 4 та 7 грудних хребців без порушення функції спинного мозку), закритого перелому правої плечової кістки, заритого перелому обох кісток лівої гомілки, синців та забитих ран; виявлена при експертизі трупа ОСОБА_8 сполучна травма тіла утворилась від дії тупих твердих предметів, за обставинами дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 25.12.2013 р., має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, як такого, що викликало загрозливі для життя явища, стоїть у причинному зв`язку зі смертю; враховуючи локалізацію та морфологічні особливості тілесних ушкоджень, виявлених при експертизі трупа ОСОБА_8 , можливо зробити висновок, що первинний контакт з травмуючим транспортним засобом відбувся лівою задньо-бічною поверхнею тіла; смерть ОСОБА_8 настала від сполучної травми тіла, яка у своєму перебігу на фоні двобічної плевробронхопневмонії призвела до набряку та набухання головного мозку, а також набряку легень;

· висновок експерта № 29-д від 19.03.2014 р., відповідно до якого до отримання травми в результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_8 хворіла на такі хронічні захворювання, як псоріаз з псоріатичним артритом суглобів кистей рук, колінних та гомілково-ступеневих суглобів, псоріатичною спондилопатією; дифузний остеохондроз хребта з вторинним корінцевим синдромом; гіпертонічну хворобу ІІ-ІІІ ст. з розвитком гіпертензивного серця; ішемічну хворобу серця у вигляді стенокардії напруги, цукровий діабет та ожиріння; висловитись про темп руху ОСОБА_8 на момент отримання сполучної травми тіла при ДПТ, що мала місце 25.12.2013 р., не представляється можливим, оскільки дане запитання виходить за межі компетенції судово-медичного експерта;

· протокол проведення слідчого експерименту від 17.02.2014 р. за участю ОСОБА_7 , згідно з яким останній розповів та показав на місцевості, де саме він побачив пішохода, з якою швидкістю він рухався і з якою швидкістю рухалась пішохід, вказав на місце здійснення наїзду на пішохода;

· протокол проведення слідчого експерименту від 06.05.2014 р. за участю ОСОБА_21 , відповідно до якого останній розповів та показав на місці як він рухався, де він знаходився на момент, коли він помітив пішохода, розповів, яким темпом пішохід перетинала проїзну частину;

· висновок експерта № 178-а від 15.05.2014 р., згідно з яким в даній дорожній обстановці дії водія автомобіля «Ваз», д.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_7 з технічної точки зору регламентувались вимогами п. п. 12.2, 12.3, 18.1 ПДР; у дорожній ситуації, що склалася, водій автомобіля «Ваз», д.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_7 відповідно до показань останнього не мав технічної можливості попередити наїзд на пішохода шляхом термінового гальмування із зупинкою автомобіля до смуги руху пішохода, а відповідно до показань свідка ОСОБА_21 мав технічну можливість попередити наїзд на пішохода шляхом термінового гальмування із зупинкою автомобіля до смуги руху пішохода;

· висновок експертного дослідження № 354 від 27.06.2014 р., відповідно до якого швидкість руху статиста, який відповідно до показань свідка ОСОБА_21 відповідає руху пішохода ОСОБА_8 , становить 3,1…3,3 км/год., що відповідає темпу повільної ходи, де швидкість руху пішоходів становить середній величині 3,3 км/год.; свідчення ОСОБА_21 , дані ним під час проведення слідчого експерименту від 06.05.2014 р. щодо обставин ДТП за участю водія ОСОБА_7 та пішохода ОСОБА_8 з технічної точки зору не обґрунтовані; швидкість руху пішохода ОСОБА_8 , коли вона долає відстань у 4,2 м за час 1,84 с, становить 8,2 км/год., що відповідає темпу спокійного бігу, де швидкість руху пішоходів становить середній величині 7,9 км/год.;

· висновок експерта № 7887 від 29.09.2014 р., згідно з яким швидкість руху пішохода ОСОБА_8 відповідає темпу повільної ходи, де швидкість руху пішоходів становить середній величині 3,3 км/год.; швидкість руху автомобіля «Ваз» під керуванням водія ОСОБА_7 перед початком утворення слідів гальмування на проїзній частині, в залежності від стану дорожнього покриття, становила не менше 20…40…48…56 км/год.; в даній дорожній ситуації водій автомобіля «Ваз» ОСОБА_7 повинен був діяти у відповідності з вимогами п. 12.2, 12.3 та 18.1 ПДР України, в діях водія автомобіля «Ваз» ОСОБА_7 не вбачається невідповідностей вимогам п. 12.2 ПДР; згідно з показаннями свідка ОСОБА_21 в даній дорожньо-транспортній ситуації при швидкості руху автомобіля «Ваз» 28 км/год., а також з урахуванням часу руху пішохода у небезпечному напрямку 4,8…5…4,9 с, а також з урахуванням значення сталого сповільнення 1 м/с2, водій автомобіля «Ваз» ОСОБА_7 не мав технічної можливості шляхом застосування своєчасного гальмування уникнути наїзду на пішохода і в його діях не вбачається невідповідностей вимогам п. п. 12.3 та 18.1 ПДР України, які б знаходились з технічної точки зору в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП; в даній дорожньо-транспортній ситуації при швидкості руху автомобіля «Ваз» 40…48…56 км/год., а також з урахуванням часу пішохода у небезпечному напрямку 4.8…5…4.9 с., а також з урахуванням значення сталого сповільнення 2…2,9…3,9 1 м/с2, в даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля «Ваз» ОСОБА_7 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода шляхом виконання ним вимог п. п. 12.3 та 18.1 ПДР України, для чого в нього не було будь-яких перешкод технічного характеру, та дії водія автомобіля «Ваз» ОСОБА_7 не відповідають вимогам п. п. 12.3 та 18.1 ПДР України і знаходяться з технічної точки зору в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди; згідно з показаннями водія автомобіля «Ваз» ОСОБА_7 в даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля «Ваз» ОСОБА_7 не мав технічної можливості шляхом застосування своєчасного гальмування уникнути наїзду на пішохода і в його діях не вбачається невідповідностей вимогам п. п. 12.3, 18.1 ПДР України, які б знаходились з технічної точки зору в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Аналізуючи показання обвинуваченого, потерпілого, свідків, зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні факту наїзду на пішохода не заперечував, заперечуючи лише наслідки, які настали внаслідок наїзду. Крім того, обвинувачений в судовому засіданні повідомив, що коли він наблизився до пішохідного переходу на відстань 20-30 м, він побачив, як пішохід почала бігти через дорогу, тому він почав різко гальмувати, але уникнути зіткнення не міг. Допитані судовому засіданні потерпілий та свідки ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_19 повідомили, що ОСОБА_8 у зв`язку з наявними у неї захворюваннями, в тому числі й суглобів, не могла ходити швидко і пересувалась повільно. Таким чином, твердження обвинуваченого ОСОБА_7 в частині швидкості руху ОСОБА_8 вона бігла через дорогу суд оцінює критично. Також суд враховує, що вказані твердження потерпілого та свідків узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_21 , який в судовому засіданні повідомив, що жінка йшла спокійним кроком, та з висновком проведеної під час здійснення досудового розслідування експертизи № 354 від 27.06.2014 р.

Сторонами кримінального провадження було надано суду висновки експертів № 178-а від 15.05.2014 р., № 354 від 27.06.2014 р. та № 7887 від 29.09.2014 р. Зі змісту висновку № 178-а випливає, що згідно з показаннями свідка ОСОБА_21 водій ОСОБА_7 мав технічну можливість попередити наїзд на пішохода шляхом термінового гальмування із зупинкою автомобіля до смуги руху пішохода. Згідно з висновком № 354 від 27.06.2014 р. свідчення ОСОБА_21 , дані ним під час проведення слідчого експерименту від 06.05.2014 р. щодо обставин ДТП за участю водія ОСОБА_7 та пішохода ОСОБА_8 з технічної точки зору не обґрунтовані. Проте, під час проведення комплексної експертизи, за результатами якої складено висновок № 7887 від 29.09.2014 р., випливає, що в залежності від швидкості руху керованого ОСОБА_7 автомобіля та часу руху пішохода в небезпечному напрямку водій ОСОБА_7 або мав, або не мав технічної можливості попередити наїзд на пішохода. З описової частини вказаного висновку випливає, що експерти дійшли до нього, оскільки згідно з показаннями свідка ОСОБА_21 в даній дорожньо-транспортній ситуації при швидкості руху автомобіля «Ваз» 28 км/год., а також з урахуванням часу руху пішохода у небезпечному напрямку 4,8…5…4,9 с, з урахуванням значення сталого сповільнення 1 м/с2, водій автомобіля «Ваз» ОСОБА_7 не мав технічної можливості шляхом застосування своєчасного гальмування уникнути наїзду на пішохода і в його діях не вбачається невідповідностей вимогам п. п. 12.3 та 18.1 ПДР України, які б знаходились з технічної точки зору в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП; в даній дорожньо-транспортній ситуації при швидкості руху автомобіля «Ваз» 40…48…56 км/год., а також з урахуванням часу пішохода у небезпечному напрямку 4.8…5…4.9 с., з урахуванням значення сталого сповільнення 2…2,9…3,9 1 м/с2, в даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля «Ваз» ОСОБА_7 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода шляхом виконання ним вимог п. п. 12.3 та 18.1 ПДР України, для чого в нього не було будь-яких перешкод технічного характеру, та дії водія автомобіля «Ваз» ОСОБА_7 не відповідають вимогам п. п. 12.3 та 18.1 ПДР України і знаходяться з технічної точки зору в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди; згідно з показаннями водія автомобіля «Ваз» ОСОБА_7 в даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля «Ваз» ОСОБА_7 не мав технічної можливості шляхом застосування своєчасного гальмування уникнути наїзду на пішохода і в його діях не вбачається невідповідностей вимогам п. п. 12.3, 18.1 ПДР України, які б знаходились з технічної точки зору в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Як слідує з описової частини комплексної експертизи № 7887 від 29.09.2014 р., ОСОБА_7 не мав технічної можливості попередити наїзд на пішохода лише у випадку руху зі швидкістю 28 км/год. Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні швидкість руху керованого ОСОБА_7 автомобіля складала більше 28 км/год. Крім того, посилання обвинуваченого на те, що пішохід перетинала проїзну частину в темпі повільного бігу суд до уваги не приймає з вищевикладених підстав. Висновок експерта № 354 від 27.06.2014 р. в частині технічної неспроможності показань свідка ОСОБА_21 суд оцінює критично, оскільки при проведенні комплексної експертизи (висновок № 7887 від 29.05.2014 р.) було враховано різні технічні параметри та вихідні дані щодо розвитку події ДТП, за результатами чого дано три можливих варіанти відповідей стосовно можливості попередження наїзду на пішохода, в тому числі й стосовно технічної відповідності показань свідка ОСОБА_21 обставинам події.

За таких обставин суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_7 згідно з оціненими судом доказами у їх сукупності мав технічну можливість попередити наїзд на пішохода шляхом виконання вимог п. п. 12.3 та 18.1 ПДР України.

Посилання сторони обвинувачення на порушення ОСОБА_7 вимог п. 12.2 ПДР України суд до уваги не приймає, оскільки з висновку експерта № 7887 від 29.09.2014 р. випливає, що в діях водія автомобіля «Ваз» ОСОБА_7 не вбачається невідповідностей вимогам п. 12.2 ПДР, а тому порушення даного пункту з обвинувачення ОСОБА_7 необхідно виключити.

З огляду на вищевикладене суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_7 охоплюються складом злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.

При обранні виду та міри покарання суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання.

Обвинувачений ОСОБА_7 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно. Разом з тим, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив тяжкий злочин з необережності, у вчиненому не розкаявся, про що свідчить його поведінка в судовому засіданні, завдану потерпілому шкоду не відшкодував.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, обставин, які пом`якшують та обтяжують його покарання, думки потерпілого щодо виду та міри покарання для обвинуваченого, суд вважає, що виправлення обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства, а покаранням, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, буде покарання у виді позбавлення волі.

При вирішенні питання щодо застосування до обвинуваченого додаткового покарання, передбаченого санкцією кримінального закону, у виді позбавлення права керувати транспортним засобом суд приймає до уваги, що обвинуваченим допущено грубе порушення вимог ПДР України, яке призвело до смерті пішохода ОСОБА_8 , а тому суд вважає за доцільне з метою попередження допущення обвинуваченням порушень вимог ПДР України застосувати до нього додаткове покарання, передбачене санкцією кримінального закону, у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Відповідно до ст. 100 КПК України речові докази транспортні засоби, що потрапили в ДТП, слід повернути їх законним власниками (володільцям).

Згідно з матеріалами кримінального провадження в ході досудового розслідування було проведено ряд криміналістичних досліджень, а тому відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України витрати за їх проведення слід покласти на обвинуваченого.

Згідно з ч. 1 ст. 129 КПК України цивільний позов прокурора в інтересах КЗ Міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги підлягає задоволенню, оскільки стаціонарне лікування потерпілої було зумовлене вчиненням обвинуваченим інкримінованого йому злочину.

Потерпілим ОСОБА_5 було заявлено цивільний позов, відповідно до якого він просить стягнути з обвинуваченого на його користь 32937,76 грн. матеріальної шкоди та 150 тис. грн. моральної шкоди.

При вирішенні питання про наявність підстав для задоволення цивільного позову потерпілого в частині стягнення матеріальної шкоди, суд приймає до уваги п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989 р. «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна», відповідно до якого, вирішуючи при постановленні вироку питання про відшкодування матеріальної шкоди, суд керується відповідними нормами цивільного, трудового та іншого законодавства, які регулюють майнову відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам, підприємствам, установам, організаціям, державі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона в даному випадку потерпілий зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

На підтвердження заявлених позовних вимог потерпілим надано копії відповідних квитанцій та довідок, якими заявлені позовні вимоги в частині понесення витрат на лікування, подальше поховання та організацію поминального обіду були підтверджені. Разом з тим, в матеріалах кримінального провадження наявна копія квитанції, відповідно до якої кошти в сумі 8100 грн. були сплачені ОСОБА_23 , а тому в задоволенні вказаних вимог слід відмовити.

Також потерпілим не надано відповідного документального підтвердження понесення витрат на правову допомогу в сумі 2500 грн., а тому в задоволенні вказаних вимог слід відмовити.

При вирішенні питання щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог потерпілого в частині відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги роз`яснення, надані в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», згідно з якими розмір відшкодування визначається судом залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань, з урахуванням ступеня вини відповідача та інших обставин, до яких віднесено: характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість заподіяної травми, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, ступінь зниження престижу, який залежить від часу і зусиль, необхідних для відновлення первинного стану.

Аналізуючи доводи потерпілого, викладені у позовній заяві, суд враховує, що останнім відповідно до ст. 60 ЦПК України, за правилами якої здійснюється розгляд цивільного позову, не мотивовано, з чого він виходив оцінюючи завдану йому моральну шкоду в розмірі 150 тис. грн. Разом з тим, суд враховує характер вчиненого злочину, глибину фізичних та моральних страждань потерпілого, ступінь винуватості обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, вимоги розумності та справедливості, а тому вважає, що заявлені потерпілою позовні вимоги в частині відшкодування завданої йому моральної шкоди підлягають частковому задоволенню.

В ході досудового розслідування кримінального провадження було проведено ряд криміналістичних досліджень, витрати за проведення яких відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого.

Керуючись ст. ст. 371, 373, 374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортним засобом строком 3 (три) роки.

Обрати до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, поклавши на нього обов`язок не залишати місце проживання без дозволу суду та з`являтись до суду за першою ж вимогою.

Строк відбування покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Речовий доказ: автомобіль «Ваз-21121», д.н. НОМЕР_1 , який знаходиться на території штраф майданчика ВДАІ м. Вінниці УДАІ УМВС України у Вінницькій області, повернути власнику (уповноваженій ним особі).

Стягнути з ОСОБА_7 на користь:

- КЗ «Міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» 28740 (двадцять вісім тисяч сімсот сорок) грн. 34 коп. вартості лікування потерпілого;

- держави 2545 (дві тисячі п`ятсот сорок п`ять) грн. 62 коп. вартості проведення криміналістичних досліджень;

- ОСОБА_5 22337 (двадцять дві тисячі триста тридцять три) грн. 76 коп. матеріальної шкоди та 50000 (п`ятдесят тисяч) грн. моральної шкоди.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: