Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/641/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.08.2015 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кіровограда кримінальне провадження № 0000519 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 , прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції та захисника ОСОБА_7 на вирок Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 27 квітня 2015 року.

Цим вироком:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Іванці, Новоукраїнського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, який не одружений, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого :

- 02.08.2012 року вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням іспитовим строком на 1 рік;

- 11.12.2012 року вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області за ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн.;

- 02.04.2014 року вироком Компаніївського районного суду Кіровоградської області за ч. 2 ст. 185 КК України

до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням іспитовим строком на 3 роки,

затверджено угоду про примирення між потерпілим ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_6 , якого засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Кримінальне провадження розглянуто з участю:

- прокурора ОСОБА_9 ,

- захисника ОСОБА_7 ,

- обвинуваченого ОСОБА_6 ,-

ВСТАНОВИЛА:
У апеляційній скарзі прокурор, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження та юридичної кваліфікації дії обвинуваченого, просить вирок суду першої інстанції скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, зокрема безпідставне застосування ст. 69 КК України, невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, через м`якість. Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 направити до суду першої інстанції для проведення судового провадження у загальному порядку.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції в порушення вимог п. 1, 2 ч. 1 ст. 7, ст. 8, ст. 9, ст. 370, п. 1, 2 ч. 7 ст. 474 КПК України, не перевіривши угоду на відповідність вимогам кримінального та кримінального процесуального законів, передчасно затвердив угоду про примирення, укладену між потерпілим ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_6 , умови якої суперечить вимогам кримінального та кримінального процесуального законів і не відповідають інтересам суспільства, що відповідно до п. 1, 2 ч.7 ст.474 КПК України є підставами для відмови в затвердженні угоди.

Недотримання вказаних вимог кримінального процесуального кодексу України судом першої інстанції при ухвалені вироку стосовно ОСОБА_6 призвело до безпідставного застосування при призначенні покарання обвинуваченому вимог ст. 69 КК України, як наслідок призначення йому надто м`якого покарання.

Крім того, призначене судом першої інстанції покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 510 грн., не відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Судом першої інстанції залишено поза увагою й те, що ОСОБА_6 повторно вчинив умисний, корисливий злочин, який відноситься до категорії середньої тяжкості, має не зняту і непогашену судимість за умисні, корисливі злочини проти власності, суспільно-корисною працею не займається. Крім цього, до обвинуваченого застосовувалося положення вимог ст. 75 КК України за попереднім вироком, але останній вчинив новий злочин в період іспитового строку, а тому відповідні висновки для себе не зробив, на шлях виправлення не став.

При цьому, районним судом залишено поза увагою наявність такої обставини, яка обтяжує покарання ОСОБА_6 як рецидив злочинів, тобто вчинення нового умисного злочину, особою, яка має судимість за умисний злочин.

У апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить вирок суду першої інстанції змінити та призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік та штраф в розмірі тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що суду надано угоду, укладену між обвинуваченим та потерпілим про примирення, відповідно до змісту якої, обвинувачений щиро розкаявся в тому, що вчинив злочин по відношенню до ОСОБА_8 , попросив у нього вибачення. Сторони угоди дійшли згоди щодо міри покарання ОСОБА_6 за вчинене ним кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України.

До того ж обвинувачений ОСОБА_6 вчинив злочин, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості, винуватість в якому визнає повністю, щиро розкаявся, добровільно відшкодував збитки, завданні потерпілому. Обставин, що обтяжують покарання, не встановлено, потерпілий з обвинуваченим уклали угоду на добровільних засадах, умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін, дійшли згоди щодо міри покарання. ОСОБА_6 розуміє надане йому право на справедливий судовий розгляд, сторони усвідомлюють наслідки невиконання умов угоди, потерпілий наполягав на затвердженні угоди, претензій до обвинуваченого, не має.

У апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду першої інстанції змінити та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік та штраф в розмірі тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 аналогічні доводам апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , який діє в його інтересах.

Заслухавши доповідача, в дебатах обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 , які підтримали доводи своїх апеляцій та просили вирок суду першої інстанції змінити, призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік та штраф в розмірі тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн. Заслухавши прокурора, який підтримав доводи апеляції, просив вирок суду першої інстанції скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, зокрема безпідставне застосування ст. 69 КК України, невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість. Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 направити до суду першої інстанції для проведення судового провадження у загальному порядку, обговоривши доводи апеляційних скарг та перевіривши матеріали кримінального провадження, дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначені ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги сторін обвинувачення і захисту задоволенню не підлягають з таких підстав.

Вироком Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 27.04.2015 року затверджено угоду про примирення між потерпілим ОСОБА_8 і обвинуваченим ОСОБА_6 ,укладену 24.04.2015 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та засуджено до покарання у виді штрафу в розмірі 510 грн.

На підставі ст. 71 КК України, при складанні покарань за сукупністю вироків, за попереднім вироком Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 02.04.2014 року, остаточно до відбуття призначено ОСОБА_6 покарання у виді 3 років позбавлення волі та штрафу в розмірі 510 грн.

Доля речових доказів вирішена відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

За вироком суду першої інстанції ОСОБА_6 визнано винним у тому, що він, вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно за таких обставин.

27.05.2014 року приблизно о 21год 30 год. він разом з ОСОБА_10 прийшли до домоволодіння ОСОБА_8 , яке розташоване по АДРЕСА_2 . Зайшовши на вказане подвір`я, виявили, що вхідні двері будинку відчиненні, зайшли до будинку, де відпочивав власник ОСОБА_8 .

Вияснивши з ним відносини, ОСОБА_10 залишив вказане домоволодіння, а ОСОБА_6 виходячи з будинку помітив мобільний телефон «Нокіа-101», який знаходився в одній із кімнат вказаного будинку та маючи намір на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу з корисливих мотивів, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, таємно викрав вищевказаний мобільний телефон, разом з зарядним пристроєм до нього, загальною вартістю 409 грн.

З викраденим ОСОБА_6 з місця злочину зник та розпорядився ним на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 409 грн.

Під час судового розгляду, суду надано угоду укладену між обвинуваченим та потерпілим про примирення, відповідно до змісту якої, обвинувачений щиро розкаявся в тому, що вчинив злочин по відношенню до ОСОБА_8 , попросив у нього вибачення, останній вибачив йому. Сторони угоди дійшли згоди щодо виду і міри покарання ОСОБА_6 за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, застосувавши ст. 69 КК України та призначення більш м`якого покарання ніж передбачено санкцією ч. 2 ст. 185 КК України у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн.

Згідно з ч. 4 ст. 475 КПК України вирок на підставі угоди може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вимогами ч. 3 ст. 394 КПК України встановлено, що вирок суду першої інстанції на підставі угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним, обвинуваченим може бути оскаржений в апеляційному порядку прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Між тим, угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим була укладена у кримінальному провадженні щодо злочину середньої тяжкості, тобто відповідає вимогам ч. 3 ст. 469 КПК України, а тому доводи апеляції прокурора про порушення судом першої інстанції вимог п. 1 ч.7 ст. 474 КПК України є безпідставними.

З огляду на викладене, дотримуючись вимог щодо особливості апеляційного оскарження окремих судових рішень, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України, колегія суддів не входить в обговорення доводів апеляції прокурора про недотримання судом першої інстанції при ухваленні вироку вимог п. 1, 2 ч. 1 ст. 7, ст. 8, ст. 9, ст. 370, п. 1, 2 ч. 7 ст. 474 КПК України, що на думку апелянта є істотним порушенням кримінального процесуального закону яке призвело до безпідставного застосування ст. 69 КК України при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання і як наслідок призначення йому надто м`якого покарання, неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність, оскільки з цих підстав вирок суду першої інстанції на підставі угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим не може буди оскарженим в апеляційному порядку.

Згідно ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним, обвинуваченим може бути оскаржений в апеляційному порядку потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 КПК України.

Відповідно до ст. 475 КПК України у резолютивній частині вироку на підставі угоди повинно міститися рішення про затвердження угоди із зазначенням її реквізитів, рішення про винуватість особи із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, рішення про призначення узгодженої сторонами міри покарання за кожним з обвинувачень та остаточна міра покарання, а також інші відомості, передбачені статтею 374 КК України.

Дослідженням матеріалів кримінального провадження та вироку суду першої інстанції, колегією суддів встановлено, що судом призначено обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, яке було узгоджене сторонами (м.к.п. 10-13) та прописано в угоді про примирення від 24.04.2015року із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 510 грн.

Таким чином, відповідно до вимог п. 1 ч. 4 ст. 394 КПК України у обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 відсутні будь-які підстави для апеляційного оскарження вироку суду на підставі угоди між потерпілим та обвинуваченим, оскільки ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185 КК України призначено покарання за видом і розміром таке, яке визначено угодою про примирення.

Остаточне покарання ОСОБА_6 суд першої інстанції призначив відповідно до вимог ст. 71 КК України, яке є більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 02.04.2014 року, а саме: у виді 3 років позбавлення волі та штрафу в розмірі 510 грн., що не було та й не могло бути предметом угоди між потерпілим та обвинуваченим.

При цьому обвинуваченому були роз`яснені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені п.1 ч.1 ст. 473 КПК України, обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 КПК України та відмова від здійснення прав, передбачених п.1 ч.4 ст. 474 КПК України.

А тому доводи апеляцій сторони захисту про зміну вироку суду першої інстанції та призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік та штрафу в розмірі 510 грн., колегія суддів визнає безпідставними.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що угода про примирення між потерпілим ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_6 відповідає вимогам ст. 468, 469, 471 КПК України, судове провадження проведено з дотриманням порядку судового провадження на підставі угод, визначеного ст. 474 КПК України, а з підстав, вказаних в апеляціях сторін захисту і обвинувачення, відповідно до вимог ч. 3 ст. 394 КПК України, вирок суду першої інстанції не підлягає апеляційному оскарженню.

Порушень вимог кримінально-процесуального закону України, які були б підставами для зміни або скасування вироку суду першої інстанції на підставі угоди про примирення між потерпілим і обвинуваченим, колегією суддів не встановлено, а апелянтами не зазначено з огляду на положення ч. 3 ст. 394 КПК України.

За таких обставин, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційних скарг сторін захисту та обвинувачення, а тому вирок суду першої інстанції залишає без змін.
На підставі викладеного та керуючись ст. 376, 394, 405, 407, 419, 473 КПК України, колегія суддів.

ПОСТАНОВИЛА :
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції та захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 27 квітня 2015 року щодо ОСОБА_6 , залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а обвинуваченим в цей же строк з моменту отримання копії ухвали.

.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_11 . Ремез