Справа № 507/409/15-к
ВИРОК ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.08.2015 року смт. Любашівка
Любашівський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дубинове, Савранського району Одеської області, Українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , гранатометника 2 відділення охорони 2 взводу охорони 1 роти охорони, молодшого сержанта, призваного у зв`язку із мобілізацією,
у скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст.409 КК України,
в с т а н о в и в :
Згідно з обвинувальним актом, досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до ст. 4 ч. 8, ст. 5 ч. 1, ст. 10, 11, ст. 22 ч. 3 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу виконуючого обов`язки Президента України від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію», затвердженого Верховною Радою України № 1126-VII, ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ОСОБА_4 призвано на військову службу у зв`язку з мобілізацією 17 травня 2014 року ІНФОРМАЦІЯ_2 .
17.05.2014 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 4 молодшого сержанта ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини-польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 батальйон територіальної оборони), поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду гранатометника 2 відділення охорони 2 взводу охорони 1 роти охорони цієї ж частини, яка тимчасово дислокувалася за адресою: АДРЕСА_2 .
У відповідності до вимог ст.ст. 11, 16, 37, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.99р. № 548-XIV та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.99р. № 551-XIV, молодший сержант ОСОБА_4 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Окрім цього, молодший сержант ОСОБА_4 відповідно до ст. ст. 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.99 № 548-XIV зобов`язаний у мирний і воєнний час відповідати за точне та вчасне виконання покладених на нього обов`язків і поставлених йому завдань, а також за утримання своєї зброї та дорученої техніки у справному стані, за збереження виданого йому майна; зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири (начальники), та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням військовослужбовців, шанувати честь і гідність товаришів по службі, додержуватись правил військової ввічливості, поведінки та військового вітання; бути хоробрим і дисциплінованим, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців; у разі потреби відлучитися в межах розташування військової частини (підрозділу) запитати дозволу в командира відділення, а після повернення доповісти йому про прибуття; під час перебування поза розташуванням військової частини поводитися з гідністю і честю, не допускати порушень громадського порядку та негідних вчинків.
Проте, у порушення вищевказаних вимог нормативно-правових актів молодший сержант ОСОБА_4 22.09.2014р. вчинив відмову від несення обов`язків військової служби при наступних обставинах:
22 вересня 2014 року близько 09.30 год. ІНФОРМАЦІЯ_3 , який дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , не бажаючи в подальшому нести обов`язки військової служби, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і свідомо бажаючи їх настання у вигляді небажання постійно нести обов`язки військової служби, будучи придатним до проходження військової служби, молодший сержант ОСОБА_4 відкрито, письмово виразив своє небажання постійно нести обов`язки військової служби у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 та Збройних Силах України посадовим особам ІНФОРМАЦІЯ_4 . У подальшому молодший сержант ОСОБА_4 до військової частини польова пошта НОМЕР_1 не прибув, фактично припинивши виконання обов`язків військової служби.
Також, 29 вересня 2014 року близько 13.30 год. у ІНФОРМАЦІЯ_5 , який дислокується за адресою: АДРЕСА_4 на підтвердження свого небажання нести обов`язки військової служби, молодший сержант ОСОБА_4 відкрито, письмово виразив своє небажання постійно нести обов`язки військової служби у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 та Збройних Силах України посадовим особам ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Таким чином, молодший сержант ОСОБА_4 , являючись військовослужбовцем та проходячи військову службу на посаді гранатометника 2 відділення охорони 2 взводу охорони 1 роти охорони військової частини польова пошта НОМЕР_1 , на порушення вимог ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 37, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-ХІV, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 №551-ХІV, близько 09.30 год. 22 вересня 2014 року, знаходячись у ІНФОРМАЦІЯ_3 , який дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , відкрито, не вживаючи обман, письмово виразив своє небажання постійно нести обов`язки військової служби у Збройних Силах України, припинивши виконання обов`язків військової служби, тобто відмовився від несення обов`язків військової служби. Також, 29 вересня 2014 року близько 13.30 год. у ІНФОРМАЦІЯ_5 , який дислокується за адресою: АДРЕСА_4 на підтвердження свого небажання нести обов`язки військової служби, молодший сержант ОСОБА_4 відкрито, письмово виразив своє небажання постійно нести обов`язки військової служби у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 та Збройних Силах України посадовим особам ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.2 ст.409 КК України, за ознакою відмова від несення обов`язків військової служби.
Згідно з даною угодою ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.409 КК України.
Сторони дійшли згоди призначити ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 409 КК України, покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки, із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, зобов`язати ОСОБА_4 протягом випробувального строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.
Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.
Відповідно до вимог ст.468 КК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно до вимог ч. 4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Злочин, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим, підпадає під дію ч. 4 ст.469 КПК України.
Судом встановлено, що обвинувачений цілком розуміє положення п.4, ч.5 ст.474 КПК України, що укладання угоди є добровільним, умови угоди не суперечать вимогам КПК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.
З пояснення обвинуваченого Саражинського вбачається, що укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин ніж ті, що передбачені в угоді. Обвинувачений погодився на призначення узгодженого покарання.
Судом встановлено наявність таких обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, як щире каяття у вчиненому та активне сприяння в розкритті злочину, обтяжуючі обставини відсутні.
Враховуючи викладене, вивчивши надані матеріали, перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України та КК України, суд дійшов до переконання про наявність всіх правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної в даному кримінальному провадженні.
Судові витрати, речові докази відсутні.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.
Керуючись ст.ст.373, 374, 475 КПК України, суд, -
у х в а л и в :
Визнати ОСОБА_4 винуватим за ч.2 ст.409 КК України та призначити узгоджене покарання у вигляді 2 роки позбавлення волі.
Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік.
Зобов"язати ОСОБА_4 на підставі п.п.2, 3, ч.1 ст.76 КК України не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Любашівський районний суд протягом 30 днів після проголошення в порядку ст.394 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1