Справа №451/1264/14-к
Провадження № 1/451/3/15
ПОСТАНОВА
судового засідання
09 червня 2015 року

Суддя Радехівського районного суду Львівської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 та захисника ОСОБА_4 , попередньо розглянувши у судовому засіданні у м.Радехові матеріали кримінальної справи про обвинувачення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за ч.2 ст.296 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звернулися до суду із заявою, відповідно до якої просять задовольнити відвід судді Радехівського районного суду Львівської області ОСОБА_1 ..

В обґрунтування вимог, що надані суду в письмовому вигляді та підтримані ініціаторами такої в повному обсязі, посилаються на обставини, що серед мисливців, з якими ОСОБА_5 мав конфлікт 13.01.2008 року був присутній суддя ОСОБА_1 та на підтвердження наведеного представили копію ліцензії №0001941 від 13.01.2008 року про здійснення у цей день ним полювання. Окрім цього, зазначають, що суддя ОСОБА_1 перебуває у дружніх відносинах із потерпілими у справі єгерями Радехівського ТМР ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , що також викликає сумнів в об`єктивності судді при вирішенні кримінальної справи.

У судовому засіданні заявники, виклавши відповідні роз`яснення, а також і їхній захисник, звернені вимоги підтримали в повній мірі, інші ж учасники щодо обставин відводу, категорично заперечили.

Вислухавши обґрунтування відводу судді, позицію з цього приводу учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суддя приходить до висновку, що заява не підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Статтею 54 КПК України 1960 року визначено вичерпний перелік підстав для відводу судді і такий розширеному тлумаченню не підлягає.

За змістом статті 54 КПК України, на що посилаються заявники у своїх доводах про відвід, суддя не може брати участі в розгляді кримінальної справи, якщо він брав участь у даній справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, особа, яка провадила дізнання, слідчий, обвинувач, захисник або представник інтересів потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача та при наявності інших обставин, які викликають сумнів в об`єктивності судді.

На думку суду, всупереч наведеному вище та принципам кримінального судочинства, заявниками не наведено жодних обґрунтованих підстав для відводу судді ОСОБА_1 ..

Так, із копії ліцензії №0001941 від 13.01.2008 року, походження якої не доведено обвинуваченими, вбачається, що особі « ОСОБА_1 » дозволено добування однієї куниці в період з 13.01.2008 року на території мисливських угідь Радехівського ТМР.

Поряд з цим, події, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , мали місце, згідно даних обвинувального висновку, 15.01.2008 року (т.1 а.с.217-228).

Крім цього, проведення полювання, якщо таке і мало місце в діях судді ОСОБА_1 13.01.2008 року, жодним чином не вказує, що такий міг бути присутнім саме у тих мисливських угіддях, що і обвинувачений, або ж потерпілий у справі.

Також позиція заявників і щодо дружніх стосунків судді ОСОБА_1 із потерпілими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не обґрунтовується належними доказами.

А від так, із врахуванням наведеного, слід зазначити, що підставами відводу судді не можуть слугувати особисті міркування обвинувачених стосовно тих чи інших обставин.

Згідно з ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

У національному законодавстві відсутні будь-які роз`яснення щодо визначення критеріїв чи обставин, які би могли враховуватися судом при надані оцінки фактам щодо неупередженості, а саме які складові елементи повинні містити обставини, щоб можна було прийти до висновку в неупередженості суду.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» та Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського суду з прав людини, які стосуються тлумачення та застосування норм Конвенції.

Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про міжнародні договори», від 22.12.1993 року, міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Статтею 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» визначено, що кожна особа має право на справедливий і відкритий розгляд справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Так, виходячи із основних засад і практики Європейського суду з прав людини, неупередженість (безсторонність) суду відповідно до п.1 ст.6 вказаної вище Конвенції, повинна визначатися за критеріями суб`єктивними, при яких беруться до уваги особисті переконання та поведінка судді та об`єктивними, які визначаються, серед інших аспектів, чи забезпечував суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Таким чином, узагальнюючи наведене, суддя приходить до переконання, що під час викладення обґрунтувань щодо відводу, заявники керувалися особистими судженнями, без підтвердження таких відповідними доказами, що не може слугувати підставою для відводу, від так у задоволенні клопотання про відвід судді ОСОБА_1 , слід відмовити.

Керуючись ст.ст.54,56,57,237 КПК України (1960 року), суддя -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви про відвід судді ОСОБА_1 , відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_1