Справа № 357/5980/13-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.06.2013 Білоцерківський міськрайонний
суд Київської області в складі:

головуючий - суддя Бобкова Н.
В. ,

при секретарі - Тарасенко А.
В.,

за участю прокурора - Стрелюка
Я.В.

захисника - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні кримінальне провадження,
внесене до Єдиного реєстру досудових
розслідувань за № 0000013 від 12
грудня 2012 р. щодо

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Біла
Церква Київської області, українця,
громадянина України, з вищою освітою,
не одруженого, не працюючого,
зареєстрованого та проживаючого за
адресою: АДРЕСА_1, раніше не судимого,-

обвинуваченого у вчиненні
кримінальних правопорушень,
передбачених ч. 3 ст. 364 та ч. 1 ст. 190 КК
України,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до витягу з наказу № 573 о/с
від 11.07.2012 р. майора міліції ОСОБА_2 було
призначено на посаду начальника
відділення кримінальної міліції у
справах дітей 1-го міського відділу
міліції Білоцерківського міського
відділу (з обслуговування міста Біла
Церква та Білоцерківського району) ГУ
МВС України в Київській області (надалі
- ВКМСД 1-го МВМ Білоцерківського МВ ГУ
МВС України в Київській обл.).

Згідно своїх функціональних обов'язків
ОСОБА_2 був зобов'язаний: здійснювати
постійне стеження за оперативною
обстановкою по лінії боротьби із
злочинністю, яка складається у місті,
організовувати та особисто брати
участь у проведенні найбільш складних
оперативно-розшукових, профілактичних
заходів щодо боротьби із злочинністю
неповнолітніх, забезпечувати
дотримання законності в діяльності
КМСД, брати учать у підборі, навчанні та
вихованні кадрів КМСД, контролювати
своєчасність прийняття рішень при
розгляді заяв та повідомлень про
злочини, що вчинили неповнолітні, скарг
громадян.

Таким чином, обіймаючи посаду
начальника ВКМСД 1-го МВМ
Білоцерківського МВ ГУ МВС України в
Київській області майор міліції ОСОБА_2
був службовою особою та представником
влади.

19.09.2012 р. до 1-го МВМ Білоцерківського МВ
ГУ МВС України в Київській обл. для
складання протоколу про вчинення
адміністративного правопорушення були
доставлені ОСОБА_3 та неповнолітні
ОСОБА_4 і ОСОБА_5

Оперуповноваженим ВКМСД
Білоцерківського МВ ГУ МВС України в
Київській обл. ОСОБА_6, у присутності
ОСОБА_2, було опитано неповнолітнього
ОСОБА_4, який повідомив, що 19.09.12 р.
близько 18 год., наглядно знайомий
ОСОБА_3 під час зустрічі на залізничній
станції "Роток" придбав для нього банку
слабоалкогольного напою "Бірмікс", при
цьому зазначивши, що у нього є
відповідний відеозапис зустрічі з
останнім та переписка в мережі
інтернет.

Тоді у начальника 1-го МВМ
Білоцерківського МВ ГУ МВС України в
Київській обл. майора міліції ОСОБА_2
з'явився злочинний умисел використати
своє службове становище та надані йому
владні повноваження на заволодіння
шляхом обману майном ОСОБА_3

За вказівкою ОСОБА_2 о/у ОСОБА_6 було
складено відповідний протокол про
вчинення ОСОБА_3 адміністративного
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 180
КУпАП, який 20.09.2012 р. було направлено для
розгляду та прийняття рішення до
Острійківської сільської ради
Білоцерківського р-ну Київської обл.

Неповнолітні ОСОБА_4 і ОСОБА_5 та їх
батьки до Білоцерківського МВ ГУ МВС
України в Київській обл. та його
відділів заяви на дії ОСОБА_3 не
подавали, повідомлення про вчинення
злочину або адміністративного
правопорушення останнім у
міськвідділах не реєструвалися.

З метою реалізації свого злочинного
умислу, 26.09.2012 р. близько 14 год.,
знаходячись у кабінеті №225 1-го МВМ
Білоцерківського МВ ГУ МВС України в
Київській обл. за адресою: м. Біла
Церква, вул. Ш.Алейхема, 86, ОСОБА_2,
підриваючи авторитет та престиж
органів державної влади, діючи
всупереч інтересам служби та своїм
функціональним обов'язкам начальника
ВКМСД 1-го МВМ Білоцерківського МВ ГУ
МВС України в Київській обл.,
використовуючи свої службові, владні
повноваження та пов'язані з цим
можливості, маючи протиправний умисел
на заволодіння шляхом обману майном
ОСОБА_3, будучи обізнаним щодо усіх
деталей події, яка сталася 19.09.2012 р. на
залізничній станції "Роток" за участі
ОСОБА_3 та неповнолітніх ОСОБА_4 і
ОСОБА_5, достовірно знаючи про те, що
заяви від неповнолітніх та їх батьків
до міськвідділу міліції не надходили, у
ЖРЗПЗ Білоцерківського МВ ГУ МВС
України в Київській обл. будь-які факти
вчинення ОСОБА_3 правопорушень не
реєструвалися і, відповідно, не
потребували прийняття рішення в
порядку ст. 97 КПК України, а також про
те, що адміністративні матеріали про
вчинення ОСОБА_3 адміністративного
правопорушення 20.09.2012 р. направлені для
розгляду до Острійківської сільської
ради, застосовуючи психологічний тиск
та висловлюючи погрози про притягнення
до кримінальної відповідальності,
запевнив ОСОБА_3, що він не зареєструє
повідомлення про вчинення злочину
останнім щодо розбещення
неповнолітніх, у подальшому щодо нього
не буде порушено кримінальної справи
та не будуть розголошуватись відомості
його особистого життя за умови
передачі йому грошової винагороди у
розмірі 2000 грн.

Побоюючись настання можливих
негативних наслідків для себе, будучи
введеним в оману, ОСОБА_3 був вимушений
погодитись на висунуту протиправну
вимогу працівника правоохоронного
органу ОСОБА_2, у зв'язку з чим погодився
на повторну зустріч з останнім.

З метою викликати у ОСОБА_3 упевненість
про вигідність та обов'язковість
передачі йому зазначених грошових
коштів, ОСОБА_2, повідомивши неправдиві
відомості, запевнив, що неповнолітні
встигли написати на нього "бумагу", яку
він знищив, та для гарантій
запропонував надати оригінал розписки
одного із неповнолітніх про те, що вони
претензій до ОСОБА_3 не мають.

02.10.2012 р. на вимогу та під диктовку
ОСОБА_2 неповнолітній ОСОБА_5 написав
вищезазначену розписку на ім'я ОСОБА_3

У подальшому, 02.10.2012 р., приблизно о 19
год. 10 хв., будучи введеним в оману,
ОСОБА_3, перебуваючи у салоні
автомобіля марки "DAEWOO NEXIA" д.н.з. НОМЕР_1
поблизу зупинки "БК Росава" по вул.
Леваневського у м. Біла Церква, в обмін
на вказану вище розписку, передав, а
начальник ВКМСД 1-го МВМ
Білоцерківського МВ ГУ МВС України в
Київській обл. майор міліції ОСОБА_2
фактично одержав частину раніше
обумовлених грошових коштів у сумі 1600
грн. за не реєстрацію повідомлення про
вчинення злочину ОСОБА_3 щодо
розбещення неповнолітніх, у подальшому
не порушення щодо нього кримінальної
справи та не розголошення відомостей
його особистого життя.

Після цього ОСОБА_2 був затриманий
працівниками УВБ в Київській області
ДВБ МВС України.

При цьому, відповідно до ст.ст. 1, 2, 3, 5
Закону України "Про міліцію", міліція в
Україні - це державний озброєний орган
виконавчої влади, який захищає життя,
здоров'я, права і свободи громадян,
інтереси суспільства і держави від
протиправних посягань. Основними
завданнями міліції є: забезпечення
особистої безпеки громадян, захист їх
прав і свобод, законних інтересів;
запобігання правопорушенням та їх
припинення; охорона і забезпечення
громадського порядку; виявлення і
розкриття злочинів, розшук осіб, які їх
вчинили, тощо. Діяльність міліції
будується на принципах законності,
гуманізму, поваги до особи, соціальної
справедливості. Міліція виконує свої
завдання неупереджено, у точній
відповідності із законом.

Згідно ст. 5 Закону України "Про органи і
служби у справах дітей та спеціальні
установи для дітей" здійснення
соціального захисту дітей і
профілактики серед них правопорушень
покладається в межах визначеної
компетенції, у тому числі на
уповноважені підрозділи органів
внутрішніх справ, які здійснюють
досудову підготовку матеріалів про
правопорушення, вчинені дітьми,
провадять дізнання в межах, визначених
кримінально-процесуальним
законодавством; виявляють дорослих
осіб, які втягують дітей у злочинну
діяльність, проституцію, пияцтво;
виявляють осіб, які займаються
виготовленням та розповсюдженням
порнографічної продукції, видань, що
пропагують насильство, жорстокість,
сексуальну розпусту; виявляють та
ведуть облік осіб, які втягують дітей в
антигромадську діяльність, тощо.

Майор міліції ОСОБА_2, будучи
працівником правоохоронного органу,
особою уповноваженою на виконання
функцій держави, а саме займаючи посаду
начальника відділення кримінальної
міліції у справах дітей 1-го міського
відділу міліції Білоцерківського
міського відділу (з обслуговування м.
Біла Церква та Білоцерківського
району), діючи всупереч законам України
"Про міліцію" та "Про органи і служби у
справах дітей та спеціальні установи
для дітей", використовуючи обман,
вчинив зловживання владою та службовим
становищем, тобто умисно, з корисливих
мотивів, використав владу та своє
службове становище всупереч інтересам
служби, заволодівши грошовими коштами
ОСОБА_3 у сумі 1600 грн. за не реєстрацію
повідомлення про вчинення злочину
останнім щодо розбещення
неповнолітніх, у подальшому не
порушення щодо нього кримінальної
справи та не розголошення відомостей
його особистого життя, що завдало
істотної шкоди у вигляді суспільно -
небезпечних наслідків нематеріального
характеру - підриву авторитету та
престижу органів державної влади та
порушенні охоронюваних законом прав і
свобод людини, а також заподіянні
матеріальної шкоди особистим благам
потерпілого на суму 1600 грн.

Допитаний в судовому засіданні
обвинувачений ОСОБА_2 свою вину у
вчиненні інкримінованих йому
кримінальних правопорушень визнав
повністю і суду показав, що дійсно
протягом декількох років займав посаду
начальника відділення кримінальної
міліції у справах дітей 1-го міського
відділу міліції Білоцерківського
міського відділу (з обслуговування м.
Біла Церква та Білоцерківського
району), був службовою особою та
представником влади.

19.09.2012 р. до 1-го МВМ Білоцерківського МВ
для складання протоколу про вчинення
адміністративного правопорушення були
доставлені ОСОБА_3 та неповнолітні
ОСОБА_4 і ОСОБА_5

О/у ВКМСД Білоцерківського МВ ОСОБА_6, у
його(ОСОБА_2) присутності було опитано
неповнолітнього ОСОБА_4, який
повідомив, що 19.09.12 р. близько 18 год.,
ОСОБА_3 під час зустрічі на залізничній
станції "Роток" придбав для нього банку
слабоалкогольного напою "Бірмікс",
вказав при цьому, що у нього є
відповідний відеозапис зустрічі з
ОСОБА_3 та їх переписка в мережі
інтернет.

Він (ОСОБА_2) вирішив використати своє
службове становище та надані владні
повноваження, і шляхом обману
заволодіти коштами ОСОБА_3

За його вказівкою о/у ОСОБА_6 було
складено відповідний протокол про
вчинення ОСОБА_3 адміністративного
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 180
КУпАП, який 20.09.2012 р. було направлено
для розгляду та прийняття рішення до
Острійківської сільської ради
Білоцерківського р-ну.

Неповнолітні ОСОБА_4 і ОСОБА_5 та їх
батьки до Білоцерківського МВ заяви
на дії ОСОБА_3 не подавали, будь-які
повідомлення про вчинення злочину або
адміністративного правопорушення
останнім у міськвідділах не
реєструвалися.

З метою реалізації свого наміру, 26.09.2012
р. близько 14 год. перебуваючи у каб. №225
1-го МВМ Білоцерківського МВ, запевнив
ОСОБА_3 що він не зареєструє
повідомлення про вчинення злочину
останнім щодо розбещення
неповнолітніх, у подальшому щодо нього
не буде порушено кримінальну справу та
не будуть розголошуватись відомості
його особистого життя за умови
передачі йому грошової винагороди у
розмірі 2000 грн.

ОСОБА_3 погодився на повторну зустріч
з ним.

З метою викликати у ОСОБА_3 упевненість
про вигідність та обов'язковість
передачі йому зазначених грошових
коштів, запропонував надати оригінал
розписки одного із неповнолітніх про
те, що вони претензій до ОСОБА_3 не
мають.

02.10.2012 р. на його (ОСОБА_2) вимогу
неповнолітній ОСОБА_5 написав
вищезазначену розписку на ім'я ОСОБА_3
Цього ж дня, приблизно о 19 год. 10 хв.,
ОСОБА_3, перебуваючи у салоні
автомобіля марки "DAEWOO NEXIA" д.н.з. НОМЕР_1
поблизу зупинки "БК Росава" по вул.
Леваневського у м. Біла Церква, в обмін
на вказану вище розписку, передав йому
1600 грн. Після цього він (ОСОБА_2) був
затриманий працівниками УВБ в
Київській області ДВБ МВС України і
зазначені кошти були вилучені.

У скоєному щиро покаявся, просив суд
суворо його не карати та не позбавляти
волі.

Визнаючи свою вину у повному обсязі та
не оспорюючи фактичні обставини
справи, обвинувачений ОСОБА_2 просив
суд не досліджувати докази, зібрані по
справі досудовим слідством і після
роз'яснення положень ст. 349 КПК України
у суду немає сумнівів в добровільності
та істинності його позиції.

Таким чином вину обвинуваченого ОСОБА_2
у вчиненні інкримінованих
йомуправопорушень доведено у повному
обсязі, його дії органами досудового
слідства вірно кваліфіковані за ч. 1 ст.
190 та ч. 3 ст. 364 КК України, оскільки
він вчинив шахрайство - заволодіння
чужим майном шляхом обману, а також
будучи працівником правоохоронного
органу, вчинив зловживання владою та
службовим становищем, тобто умисне, з
корисливих мотивів використання
службовою особою влади та службового
становища всупереч інтересам служби,
що завдало істотної шкоди охоронюваним
законом правам, свободам та інтересам
окремих громадян та державним
інтересам.

Призначаючи покарання обвинуваченому
ОСОБА_2, суд враховує ступінь тяжкості
вчинених ним кримінальних
правопорушень, особу винного,
обставини справи.

ОСОБА_2 раніше не судимий і вперше
притягується до кримінальної
відповідальності, чистосердечно
розкаюється у вчиненому, як особа за
місцем роботи характеризується
виключно позитивно - наведені
обставини суд розцінює як пом'якшучі
відповідальність обставини.

Обставин, що обтяжують
відповідальність обвинуваченого,
судом не встановлено.

Враховуючи особу підсудного,
вищенаведені обставини, що пом'якшують
його відповідальність, суд вважає, що
виправлення та перевиховання ОСОБА_2
можливе без ізоляції від суспільства і
рахує за необхідне надати йому шанс
довести своє виправлення, встановивши
іспитовий строк, передбачений ст. 75 КК
України, на протязі якого
кримінально-виконавча інспекція
матиме можливість здійснювати
контроль за поведінкою
обвинуваченого.

У разі звільнення від відбування
покарання з випробуванням, тобто
звільнення від відбування покарання на
підставі ст.75 КК України, додаткове
покарання у виді конфіскації майна не
призначається.

Речові докази по справі: 1600 грн., які
зберігаються при матеріалах
кримінального провадження - підлягають
поверненню потерпілому ОСОБА_3
по-приналежності.

Судові витрати у провадженні -
відсутні.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.373-374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні
кримінальних правопорушень,
передбачених ч.1 ст.190, ч.3 ст.364 КК
України та призначити покарання:

= за ч. 1 ст. 190 КК України - 2(два) роки
обмеження волі;

= за ч.3 ст.364 КК України - 5(п'ять) років
позбавлення волі з позбавленням права
обіймати посади в правоохоронних
органах на строк 3(три) роки.

На підставі ст. 70 ч.1 КК України за
сукупністю злочинів, шляхом поглинення
менш суворого покарання більш суворим
остаточно призначити ОСОБА_2 покарання
-5 (п'ять) років позбавлення волі з
позбавленням права обіймати посади в
правоохоронних органах на строк 3(три)
роки.

На підставі ст.ст.75,76 КК України
звільнити ОСОБА_2 від відбування
основного призначеного покарання з
випробуванням, з іспитовим строком
2(два) роки, зобов'язавши не виїжджати за
межі України на постійне проживання
без дозволу кримінально-виконавчої
інспекції, повідомляти вказану
інспекцію про зміну місць проживання.

Речовий доказ по справі: 1600 грн., які
знаходяться при матеріалах
кримінального провадження - повернути
ОСОБА_3 по-приналежності.

Запобіжний захід до вступу вироку в
законну силу залишити для ОСОБА_2 у
виді особистої поруки.

Вирок суду може бути оскарженим
сторонами кримінального провадження
до Апеляційного суду Київської області
через Білоцерківський міськрайонний
суд протягом 30 днів з дня його
проголошення.

Суддя:
Н. В. Бобкова