Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_8,

суддів ОСОБА_9, ОСОБА_10,

з участю:

прокурора ОСОБА_11,

засудженого ОСОБА_1

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 17 лютого 2015 року кримінальну справу за касаційною скаргою захисника ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_1 на вирок Городоцького районного суду Львівської області від 28 березня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 08 липня 2014 року.

Вироком Городоцького районного суду Львівської області від 28 березня 2014 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, такого, що не має судимості, засуджено

за ч. 1 ст. 286 КК України до покарання у виді 2 років виправних робіт за місцем його роботи з відрахуванням із суми заробітку в дохід держави 20 % щомісячно з позбавленням права керувати транспортними засобами на два роки.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 08 липня 2014 року вирок суду стосовно ОСОБА_1 залишено без зміни.

ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 24 травня 2012 року о 22.00 год., керуючи автомобілем «Фольцваген Гольф» днз НОМЕР_1 по вул. Перемишльській у м. Городок Львівської області в напрямку с. Шегині Мостиського району Львівської області, порушив вимоги пунктів 1.2, 1.3, 1.5, 2.3 «б», 11.2,12.2, 12.3 та п. 1.1 розділу «Горизонтальна розмітки» Правил дорожнього руху України, не проявив уважності до дорожньої обстановки та її зміни, не дотримався безпечної швидкості при недостатній видимості, та не вжив заходів до зменшення швидкості автомобіля аж до його зупинки, виїхав на смугу зустрічного руху, де вчинив наїзд на потерпілу ОСОБА_3, яка переходила через дорогу.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпіла ОСОБА_3 отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_2 просить скасувати постановлені стосовно засудженого ОСОБА_1 судові рішення, а справу направити на нове розслідування. Вказує на неповноту та однобічність як досудового, так і судового слідства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, а також на порушення права засудженого на захист в суді першої та апеляційної інстанцій. Стверджує, що той на зустрічну смугу руху не виїжджав, а наїзд на потерпілу вчинив інший автомобіль і її від цього викинуло на його машину.

Заслухавши доповідача, доводи засудженого ОСОБА_1 на підтримку касаційної скарги з підстав, викладених у ній, заперечення прокурора, перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга захисника засудженого не підлягає задоволенню за таких підстав.

Доводи захисника засудженого у касаційній скарзі про те, що винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому злочину не доведена, є безпідставними.

Ці його та самого засудженого твердження були предметом дослідження судів першої та апеляційної інстанцій і спростовані наведеними у їх судових рішеннях доказами.

До висновку про доведеність винності ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного злочину суд дійшов на підставі досліджених у судовому засіданні і наведених у вироку доказів, зокрема, показань потерпілої ОСОБА_3 щодо обставин наїзду на неї автомобіля під керуванням саме засудженого, який стався на полосі зустрічного для нього руху.

Показання потерпілої узгоджуються із зазначеними у вироку показаннями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 - очевидців дорожньо-транспортної пригоди за участю засудженого, що спростували твердження засудженого про наявність іншого автомобіля, який вчинив наїзд на потерпілу, та об'єктивно підтверджуються даними, які містяться: в протоколі огляду місця події; у висновках транспортно-трасологічної експертизи щодо визначення місця скоєння наїзду на потерпілу; у висновках авто-технічної експертизи тощо.

Згідно з даними висновку комісійної судово-медичної експертизи, проведеної судом під час судового розгляду справи за клопотанням захисника засудженого, у потерпілої ОСОБА_3 було виявлено переломи малогомілкової (правої) кістки, великогомілкової (лівої) кістки, що утворились від дії виступаючих частин автомобіля. При цьому в судовому засіданні експерт ОСОБА_6 стверджено вказав на те, що такі тілесні ушкодження не могли утворитись за обставин, про які повідомив засуджений.

При цьому суд належним чином мотивував, чому саме висновкам зазначеної експертизи він надає перевагу, покладаючи їх в основу обвинувачення ОСОБА_1

Висновками комісійних автотехнічної та транспортно-трасологічних експертиз, проведених судом за клопотанням захисника засудженого, якими не було спростовано попередні висновки аналогічних експертиз на досудовому слідстві, безспірно встановлено, що наїзд на потерпілу мав місце, коли вона перебувала у нерухомому стані на лівій смузі напрямку руху автомобіля засудженого, що наїзд на потерпілу двох автомобілів виключається і дії ОСОБА_1 як водія не відповідали вимогам пунктів 1.2, 1.3, 1.5, 2.3 «б», 11.2,12.2, 12.3 та п. 1.1 розділу «Горизонтальна розмітка» Правил дорожнього руху України.

Висновки зазанчених експртиз спростовують твердження захисника ОСОБА_1 про порушення права останнього на захист при проведенні згаданих слідчих дій на досудовому слідстві.

Таким чином, уся сукупність зібраних у справі доказів була ретельно проаналізована судом як із точки зору допустимості, так і достовірності, що дало можливість дійти обґрунтованого висновку про доведеність винності ОСОБА_1 у вчиненому злочині.

Зазначені у касаційній скарзі захисника засудженого ОСОБА_7 доводи про неповноту досудового і судового слідства та неправильну оцінку доказів у справі, про проявлену у зв'язку з цим необ'єктивність стосуються перегляду касаційним судом фактичних обставин справи з підстав, зазначених у статтях 368, 369 КПК України. Разом із тим касаційний суд переглядати їх не має права, оскільки законом передбачено, що відповідно до вимог ст. 398 КПК України підставами для скасування або зміни вироку, ухвали чи постанови є: істотне порушення кримінально-процесуального закону, неправильне застосування кримінального закону, невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого.

Проте даних, які б свідчили, що стосовно ОСОБА_1 неправильно застосовано кримінальний закон, допущено істотні порушення кримінально-процесуального закону чи призначене йому покарання не відповідає тяжкості вчиненого ним злочину та його особі, не виявлено.

Відповідно до встановлених фактичних обставин суд правильно застосував кримінальний закон і кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 286 КК України.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи цю кримінальну справу, в тому числі і за апеляцією захисника ОСОБА_2 в інтересах засудженого, доводи якої аналогічні викладені у касаційній скарзі, згідно вимогам ст. 377 КПК України виніс мотивовану ухвалу, якою визнав вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_1 законним і обґрунтованим.

Істотних порушень кримінально-процесуального закону, які тягнуть за собою безумовне скасування вироку та ухвали апеляційного суду із направленням справи на нове розслідування, у справі не встановлено.

На підставі наведеного, керуючись статтями 394-396 КПК України 1960 року, п.п. 11, 15 розділу ХІ, «Перехідних положень» Кримінального процесуального кодексу України 2012 року, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_2 залишити без задоволення, а вирок Городоцького районного суду Львівської області від 28 березня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 08 липня 2014 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

С у д д і:

_____________ ______________ ___________

ОСОБА_9 ОСОБА_8 ОСОБА_10