Справа
№ 11-490/07 р. Головуючий
суду 1 інстанції
1 ст. 187, Олефір М. В.
ч. 2 ст. 186 КК України. Доповідач
апеляційного суду
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2007
року колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

Головуючої: Погорєлової Г.М.

суддів: Олещук
Т.Л., Гулого В.П.

за участю:

прокурора Захарченко
Д.В.

засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_3

захисника ОСОБА_2

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м.
Миколаєві матеріали кримінальної справи за апеляціями засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на вирок
Баштанського районного суду Миколаївської області від 18 квітня 2007 року, яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженця с Кашперо-Миколаївка Баштанського району Миколаївської
області, раніше судимого 29.04.2004 р
Баштанським районним судом Миколаївської області за ч.3 ст.
185 КК України, з
застосуванням ст. 69 КК України до 510 грн. штрафу, який не сплачено

засуджено
за ч. 1 ст. 122 КК України на 1 рік позбавлення
волі, за ч. 2 ст.
186 КК України, з
застосуванням ст. 69 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На
підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання
більш суворим, остаточно призначено
ОСОБА_1 З роки позбавлення волі.

2

Вирок
Баштанського районного суду Миколаївської області від 29.04.2004
року.постановлено виконувати самостійно.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, уродженця с Новопетрівка Баштанського району Миколаївської області, не судимого в силу ст. 89
УК України

засуджено
за ч. 1 ст. 122 КК України на 1 рік позбавлення
волі, за ч. 2 ст.
186 КК України, з
застосуванням ст. 69 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення
волі.

На
підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання
більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_3 2 роки 6 місяців
позбавлення волі.

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 року народження, уродженця с Новопавлівка Баштанського району Миколаївської
області, раніше не судимого

засуджено за ч.
1 ст.
187 КК України на 3 роки позбавлення волі.

Постановлено
стягнути з ОСОБА_4
, ОСОБА_1 та ОСОБА_3: на користь
міської лікарні № 3 м. Миколаєва 1271
грн. 50 коп., на користь ОСОБА_5 3000
грн. моральної шкоди; з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 4237 грн. майнової шкоди.

За
вироком суду ОСОБА_1 ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 визнано винними в тому що вони 8 грудня 2006 року, близько 11 години, за попередньою змовою, з метою з'ясування причин та обставин
конфлікту, який відбувся напередодні між
ОСОБА_4 та родичами ОСОБА_5, в центрі с Кашперо-Миколаївка Баштанського району Миколаївської
області, зупинили автомобіль під
керуванням останнього. Після чого ОСОБА_1 наніс ОСОБА_5 удар рукою в область
обличчя, і схопив за шию рукою, тим самим утримуючи його в автомобілі.
ОСОБА_5 спробував захищатися металевим прутом,
але ОСОБА_4 та ОСОБА_3 відібрали прут у
потерпілого, витягнули його з автомобіля
та почали наносити множинні удари руками та ногами по тулубу та голові. В цей
час ОСОБА_4 схопив потерпілого за куртку
і потягнув на себе, щоб той втратив
рівновагу. Потім діючи не в змові з ОСОБА_1 та з ОСОБА_3, зірвав з шиї потерпілого за золотий ланцюжок, вартістю 2800 грн. та поклав собі до
кишені, таємно від інших осіб, але відкрито для потерпілого. Внаслідок
завданих ударів ОСОБА_5 упав на землю, а
зазначені особи

з

продовжували
його бити руками та ногами по голові і тулубу,
і припинили побиття лише коли побачили безпорадний стан ОСОБА_5 В
результаті вказаних дій потерпілому заподіяні середньої тяжкості тілесні
ушкодження та легкі тілесні ушкодження,
що спричинили короткочасний розлад здоров'я.

Через
декілька хвилин після побиття ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_1, не вступаючи в попередню змову між собою та
діючи кожен окремо, вирішили заволодіти
майном потерпілого. ОСОБА_3 з
автомобіля відкрито викрав мобільний телефон ОСОБА_5 марки "LG" вартістю 550
грн. в якому знаходився стартовий пакет вартістю 25 грн., а ОСОБА_1 цим часом з кишень потерпілого
відкрито для останнього, але таємно для
інших, викрав 4237 грн.

В
апеляції засуджений ОСОБА_1 просить вирок скасувати, справу повернути на додаткове розслідування.
Стверджує, що висновки суду про вчинення
ним грабежу не відповідають фактичним обставинам справи. Заперечує викрадення
грошових коштів у ОСОБА_5 Вважає, що
обвинувачення ґрунтується лише на показаннях потерпілого, хоча всі свідки стверджували про відсутність
у потерпілого грошей.

В
апеляції засуджений ОСОБА_3
вважає суворим призначене йому покарання,
просить застосувати ст. 75 КК України, враховуючи його вік, позитивну характеристику, щире розкаяння у вчиненому, бажання створити сім'ю.

Апеляцій
відносно засудженого ОСОБА_4 не надходило.

Заслухавши
доповідь судді, пояснення на підтримку
апеляцій засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_3, думку прокурора про залишення вироку без зміни, вивчивши матеріали кримінальної справи та
обговоривши доводи апеляції, колегія
суддів вважає, що апеляції підлягають
задоволенню частково.

Дослідивши
в судовому засіданні докази, суд дійшов
правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні умисного середньої
тяжкості тілесного ушкодження та грабежу за обставин, викладених у вироку суду.

Так, з показань потерпілого ОСОБА_5 в судовому
засіданні видно, що 8 грудня 2006 року
батько дав йому 4200 грн. для закупівлі худоби. Крім того він мав ще 37 грн. В с Кашперо-Миколаївка
його автомобіль зупинили ОСОБА_4
, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 Після того, як він відкрив двері, ОСОБА_1 без пояснень наніс йому удар в
область обличчя. Для захисту взяв в руки монтировку, але його за ноги витягли з автомобіля ОСОБА_4
та ОСОБА_3, ОСОБА_1 схопив
за шию, почав наносити

4

удари по
обличчю, ОСОБА_3 відібраною у нього монтировкою, почав наносити йому удари в область лівого плеча, а ОСОБА_4
наносив йому удари з правої сторони та зірвав у нього золотий ланцюжок.
Від отриманих ударів впав на землю та не міг оборонятися. В цей час почув, що ОСОБА_3
сказав, що він забирає мобільний
телефон з сидіння автомобіля, а ОСОБА_1
витягнув з кишень його одягу 4237 грн. Після цього відчув як його залишили на
узбіччі дороги.

Потерпілий
ОСОБА_6 в суді показав, що він 8 грудня
2006 року передав сину ОСОБА_5 гроші у сумі 4200 грн. для закупівлі худоби. З
вказаною метою син ОСОБА_5 поїхав в с
Кашперо-Миколаївка Баштанського району. Через годину стало відомо про
побиття сина. На місце події побачив сина з тілесними ушкодженням, а також,
що зникли гроші в сумі 4200 грн.,
мобільний телефон та золотий ланцюг.

Свідки
ОСОБА_11 та ОСОБА_12 показали в суді, що
вони 8 грудня 2006 року відвозили до лікарні ОСОБА_5, якого побили мешканці с Новопетрівка. В
лікарні їм стало відомо, що у ОСОБА_5
зникли гроші в сумі 4200 грн., мобільний
телефон та золотий ланцюжок.

Свідок
ОСОБА_13 підтвердила в суді факт нанесення ОСОБА_1 ОСОБА_4 та ОСОБА_3
ударів руками та ногами ОСОБА_5, який від ударів впав на землю.

Свідок
ОСОБА_14 у судовому засіданні показав,
що в його присутності батько ОСОБА_5 передав останньому 4200 грн. для
закупівлі худоби. В лікарні їм стало відомо,
що у ОСОБА_5 викрадено гроші в сумі 4200 грн., золотий ланцюг та мобільний телефон.

З
показань в судовому засіданні засуджених ОСОБА_4 , ОСОБА_3 видно, що вони 8 грудня 2006 року разом з
ОСОБА_1, ОСОБА_8, ОСОБА_7,
братами ОСОБА_9 пішли в с
Кашшеро-Миколаївка з метою з'ясування обставин сварки, що мала місце 7 грудня 2006 року в с Єкатеринівка
Баштанського району між ОСОБА_4 та особами з Кавказького регіону. Зупинивши в с Кашперо-Миколаївка
автомобіль, за кермом якого був ОСОБА_5
ОСОБА_4 почав
вимагати повернути втрачений ним напередодні мобільний телефон, хоча було відомо, що вказана особа його не брала. Після того як
в руках у ОСОБА_5 побачили монтировку, вони витягли потерпілого за ноги з автомобіля та почали
наносити йому удари руками по різним частинам тіла. Звалили на землю та продовжували
наносити удари ногами до тих пір поки він не втратив свідомість.

Сам
засуджений ОСОБА_1 у судовому засіданні підтвердив факт нанесення ним 8 грудня
2006 року разом з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 ударів руками та ногами по різним частинам
тіла потерпілого ОСОБА_5

5

Висновком
судово-медичної експертизи підтверджена наявність у ОСОБА_5 середньої тяжкості
тілесних ушкоджень у вигляді розриву зв'язок лівого акроміально-ключичного
зчленування, гемартрозу лівого плечового
суглобу, а також легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я у
вигляді струсу головного мозку, забиття
м'яких тканин голови, крововиливу в
правій навколоочній області з садном на його фоні, крововиливу в білкову оболонку правого
ока, садна на правій щоці, садна на лівій боковій поверхні шиї в
середній третині, перелому кісток
носа, садна на лівому крилі носа.

На
підставі викладеного, є обґрунтованими
висновки суду щодо вчинення ОСОБА_1 вище зазначених злочинів. Його дії
правильно кваліфіковані зач. 1 ст. 122,
ч. 2 ст. 186 КК України.

Посилання
апелянта на свідчення всіх свідків про відсутність у потерпілого грошей є
безпідставними, оскільки в судовому
засіданні свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 вказували про факт зникнення у
потерпілого 4200 грн. після його побиття засудженими, що їм було відомо зі слів батька потерпілого.
Свідок ОСОБА_9 в судовому
засіданні не заявляв, що у потерпілого
не було грошей. Крім того, факт
викрадення ОСОБА_1 у потерпілого ОСОБА_5 4237 грн. 8 грудня 2006 року
підтверджений і показаннями самого потерпілого,
які наведені вище.

Посилання
апелянта на те, що ініціатором бійки був
саме потерпілий ОСОБА_5, є такими, що не відповідає фактичним обставинам справи, які обґрунтовані сукупністю розглянутих у
судовому засіданні й наведених у вироку доказів.

Так, виходячи з показань засудженого ОСОБА_4
видно, що останній 8 грудня 2006 року
запропонував ОСОБА_8, ОСОБА_1 ОСОБА_7 ОСОБА_3 та
братам ОСОБА_9, для з'ясування
обставин, піти в с.
Кашперо-Миколаївка до осіб,
які 7 грудня 2006 року вчинили з ним сварку та бійку. Після зупинки
автомобіля потерпілого в ході сварки разом з ОСОБА_3 витягнули потерпілого з
автомобіля. Після чого разом з ОСОБА_1 почали наносити потерпілому ОСОБА_5
удари руками та ногами в різні частини тіла. Як показав в суді потерпілий
ОСОБА_5 саме ОСОБА_1 після зупинки автомобіля,
без будь-яких пояснень, наніс
йому удар в область обличчя. Потім ОСОБА_4 та ОСОБА_3 взяли його за
ноги, витягли з автомобіля, а ОСОБА_1 схопив за шию та почав наносити
удари по обличчю.

Фактичні
обставини справи встановлені правильно,
а тому немає підстав для скасування вироку і повернення справи на
додаткове розслідування, про що просить
апелянт.

6

Покарання
засудженому ОСОБА_1 призначено з додержанням вимог ст. 65
КК України, тобто з урахуванням вчинення
ним злочину середньої тяжкості та тяжкого злочину, даних про особу винного, з застосуванням ст. 69
КК України щодо ч. 2 ст. 186 КК України. З позицією державного
обвинувача суд при призначенні покарання не пов'язаний.

Разом з
тим, суд, визнавши доведеним вчинення ОСОБА_1 8 грудня
2006 року відкритого заволодіння грошима ОСОБА_5 у сумі 4237 грн., окремо,
без попередньої змови з іншими учасниками злочину, в висновках вказав на вчинення ОСОБА_1
грабежу за попередньою змовою групою осіб,
тобто помилково вказав на зазначену кваліфікуючу ознаку, яка підлягає виключення з обвинувачення
останнього за ч. 2 ст. 186 КК України.

Висновки
суду про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні умисного середньої тяжкості
тілесного ушкодження відповідають фактичним обставинам справи, обґрунтовані сукупністю розглянутих у
судовому засіданні й наведених у вироку доказів, яким суд дав належну оцінку. Дії засудженого
за ч. 1 ст. 122 КК України кваліфіковані правильно.

Визнавши-
доведеним вчинення ОСОБА_3 8 грудня 2006 року відкритого заволодіння мобільним
телефоном ОСОБА_5, окремо, після вчинення умисного середньої тяжкості
тілесного ушкодження з мотивів особистих неприязнених відносин, суд в висновках вказав на вчинення ОСОБА_3
грабежу поєднаного з насильством, яке не
є небезпечним для здоров'я потерпілого. Тобто,
суд вірно встановивши обставини справи,
у висновках дав не правильну юридичну оцінку діям ОСОБА_3 кваліфікувавши
їх за ч. 2 ст. 186 КК України. За таких обставин, через відсутність вказаної кваліфікуючої
ознаки, дії засудженого ОСОБА_3
підлягають перекваліфікації на ч. 1
ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна.

Беручи
до уваги вчинення ОСОБА_3 злочинів середньої тяжкості, його щире каяття, бажання створити сім'ю, відшкодування потерпілому шкоди, колегія суддів дійшла висновку про можливість
виправлення засудженого без відбування основного покарання з випробуванням
згідно з ст. 75 ЮС України, з покладенням на нього обов'язків з числа
передбачених ст. 76 КК України.

Відповідно
до вимог ч. 2 ст. 297 КПК України після закінчення підготовчих
дій судового засідання, якщо в справі
заявлено цивільний позов, оголошується
також позовна заява.

Як видно
з протоколу судового засідання позовна заява ОСОБА_5 про відшкодування 37 грн.
майнової шкоди та 5000 грн.

7

моральної
шкоди, а також позовна заява ОСОБА_6 про
відшкодування .4200 грн. майнової шкоди не оголошувалися в судовому
засіданні, хоча постановляючи вирок суд
розв'язав їх. Крім того, як видно з
змісту позовної заяви ОСОБА_5 від 01.02.2007 р. (а.с. 73),
який в подальшому не змінювався позивачем, останній просив стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 37 грн. майнової шкоди та
5000 грн. моральної шкоди, а суд у
вироку вказав на стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_10 4237 грн. майнової
шкоди. Стягуючи з ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_5 3000 грн. моральної шкоди суд взагалі не вказав про порядок
стягнення. Цивільний позов ОСОБА_6 від 16.02.2007 р. (а.с. 175) про відшкодування 4200 грн. майнової
шкоди взагалі не підписаний позивачем.

З огляду
на викладене колегія суддів вважає, що
судом при розв'язанні цивільних позовів ОСОБА_5 про відшкодування 37 грн.
майнової шкоди 5000 грн. моральної шкоди та ОСОБА_6 про відшкодування 4200 грн.
майнової шкоди, були допущені істотні
порушення вимог кримінально-процесуального закону, а тому вирок в частині стягнення з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_5 4237 грн. відшкодування матеріальної шкоди, стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_3,
а на підставі ч. 2 ст. 365 КПК України, і з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 3000 грн.
моральної шкоди підлягає скасуванню з направленням справу в цій частині на
новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.
ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляції
засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_3
задовольнити частково.

Вирок
Баштанського районного суду Миколаївської області від 18 квітня 2007 р. у відношенні
ОСОБА_1 та ОСОБА_3
змінити.

З
обвинувачення засудженого ОСОБА_1 виключити кваліфікуючу ознаку ч. 2 ст.
186 КК України - вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб.

З
обвинувачення засудженого ОСОБА_3
виключити кваліфікуючу ознаку ч. 2
ст. 186 КК України - застосування
фізичного насильства, яке не є
небезпечним для здоров'я потерпілого ОСОБА_5 У зв'язку з цим
перекваліфікувати дії засудженого ОСОБА_3 на ч. 1 ст. 186 КК
України, по якій призначити
покарання у виді 2 років позбавлення волі.

На
підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів
передбачених ч. 1 ст. 122,
ч. 1 ст. 186 КК України шляхом поглинання менш
суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_3 2 роки
позбавлення волі.

На
підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням з
іспитовим строком 2 роки.

Згідно
із ст.
76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 обов'язки: не виїжджати за межі України на постійне
проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої системи; повідомляти дані
органи про зміну місця проживання; періодично з'являтися для реєстрації в
органи кримінально-виконавчої системи.

Звільнити
ОСОБА_3 з-під
варти в залі судового засідання.

Вищезазначений
вирок в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 4237 грн. відшкодування
матеріальної шкоди, стягнення з
ОСОБА_1, ОСОБА_3, а на
підставі ч. 2 ст. 365 КПК України, з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 3000 грн.
моральної шкоди скасувати і направити справу в цій частині на новий судовий
розгляд в порядку цивільного судочинства.

В іншій
частині даний вирок у відношенні ОСОБА_1
та ОСОБА_3 залишити без зміни.