Справа № 362/1138/15-к
Провадження № 1-кп/362/117/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.06.2015 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинувачених - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000356 від 28.10.2014 року за обвинуваченням ОСОБА_8 з а ч.2 ст. 189 КК України та ОСОБА_7 за ч.2 ст.27, ч.2 ст.189 КК України,-
ВСТАНОВИВ:

Під час судового розгляду в даному кримінальному провадженні адвокатами ОСОБА_5 і ОСОБА_4 у відповідності до ч.2 ст. 89 КПК України заявлено клопотання про визнання доказів недопустими у кримінальному провадженні №0000356,а саме відеокасет і лазерних дисків, надані на дослідження представником обвинувачення.

Свої клопотання адвокати обґрунтовують тим, що ч.2 ст. 100 КПК України встановлено,що речові докази,які отримані або вилучені слідчим,прокурором,оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду.

У випадку прийняття рішення вказані документи є речовими доказами і таке рішення згідно ст. 110 КПК України мало бути оформлено у вигляді постанови.

Відповідно до ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим,якщо він отриманий у порядку встановленому цим Кодексом. Адвокати вважають,що вимоги закону,щодо допустимості доказів не дотримані при цьому відсутні документи згідно яких можливо встановити походження відеокасет та лазерних дисків,а також відсутні процесуальні рішення слідчого про походження відеокасет та лазерних дисків та відсутні процесуальні рішення слідчого про приєднання їх до матеріалів кримінального провадження чи визнання в якості речових доказів. Також відсутня інформація про їх упакування.

Дане клопотання підтримане обвинуваченими ОСОБА_8 і ОСОБА_7 .

Прокурор проти задоволення клопотання заперечує, обґрунтовуючи свою позицію наступним.

Відповідно до ч.2 ст. 84 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Як вбачається із положень статті 99 КПК України, документами є матеріали фотозйомки, звукозапису, відеозапису та інші носії інформації (у тому числі електронні), протоколи процесуальних дій та додатки до них, а також носії інформації, на яких за допомогою технічних засобів зафіксовано процесуальні дії.
Матеріали, в яких зафіксовано фактичні дані про протиправні діяння окремих осіб та груп осіб є документами та можуть використовуватися в кримінальному провадженні як докази.
Крім того, згідно з положеннями ст. 256 КПК України, протоколи проведених негласних слідчих (розшукових) дій та додатки до них можуть використовуватися в доказуванні на тих самих підставах, що і результати проведення інших слідчих (розшукових) дій під час досудового розслідування.
Згідно з положеннями ст. 98 КПК України документи є речовими доказами тільки у тому випадку, якщо вони були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
В зв`язку із розмежуванням поняття речовий доказ та документ,коли документи, зокрема протоколи проведених негласних слідчих (розшукових) дій та носії інформації, додані до них, не є речовими доказами і, відповідно до ч. 2 ст. 100 КПК України та п. 3 Порядку, затвердженому постановою КМУ № 1104 від 19.11.2012, вимоги щодо їх збереження як речових доказів на них не поширюється.
Крім того прокурор вважає, що не встановлено очевидність недопустимості вищевказаних лазерних дисків і касет, а тому згідно ч.1 ст.89 КПК України питання недопустимості доказів суд вирішує в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Суд заслухавши учасників кримінального провадження бере до уваги те,що у відповідності до ч.3 ст. 358 КПК України, що якщо при дослідженні документу виникне сумнів в його достовірності учасники судового провадження мають право просити виключити його із числа доказів або призначити експертизу документа. Тому, суд вважає, що без дослідження носіїв інформації неможливо зробити висновок про недопустимість доказу. В зв`язку із цим, на даний момент суд не може застосувати вимоги ч.2 ст. 89 КПК України про очевидність недопустимості доказів та визнання їх недопустимими. При таких обставинах в задоволенні клопотання адвокатів і обвинувачених слід відмовити.

На підставі викладеного,керуючись ст.ст.89,107 КПК України,суд,-
УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання адвокатів ОСОБА_5 і ОСОБА_4 підтриманих обвинуваченими ОСОБА_8 і ОСОБА_7 про визнання доказів недопустимими у кримінальному провадженні - відмовити.

Суддя ОСОБА_1