Справа
№ 1-131/2007
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м.Луцьк 10
січня 2007 року

Луцький
міськрайонний суд Волинської області під головуванням

судді
Квятковського М .С

за
участю секретаря Федчук Т.А.

прокурора
Остапчука CO.

адвоката
ОСОБА_1.

потерпілого
ОСОБА_2.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку справу по обвинуваченню ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця АДРЕСА_1
громадянина України, з неповною середньою освітою, одруженого, на
утриманні двоє малолітніх дітей: сини - ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_2. та ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_3., не працюючого, раніше судимого:

1) Луцьким міським судом
Волинської області 03.07.1998 року за ст. 140 ч.2, 46-1

КК
України до 2-х років п/волі з іспитовим строком на 2 роки,

2) Луцьким міським судом
15.06.2000 року за ст. 140 ч.3, 145 ч.1, 42 КК України

до 3 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією
майна, звільненого з місць позбавлення волі 22.08.2002 року умовно-достроково
на 1 рік 1 місяць 8 днів,

за ст.. 186 ч.2КК
України,

встановив:

Підсудний ОСОБА_3.,
повторно, 05.11.2006 року, приблизно о 4 год, знаходячись у барі «Адвокат», що по вул.. Б.Хмельницького
м. Луцька, перебуваючи в стані алкогольного сп*яніння, переслідуючи корисливу
зацікавленість та мету відкритого викрадення майна, застосував насильство до потерпілого
ОСОБА_2., яке не є
небезпечним для його життя та здоров*я і виразилось у поштовху рукою по тулубу,
заволодів його мобільним телефоном марки «BENQ-SIMENS С-81»,
вартістю 1229,90 грн, з сім-карткою «ЮМС» вартістю 10 грн, на рахунку якої було
ЗО грн, а всього майном потерпілого на суму 1269, 90 грн.

2

Допитаний в судовому засіданні, з приводу інкримінованого
йому злочину, підсудний ОСОБА_3.
свою вину визнав повністю.

Показав, що дійсно в нічний час з 4 на 5 листопада 2006
року, разом із своїм знайомим Подзюбанчуком О.П. відпочивали в барі «Адвокат»,
що по вул.. Б.Хмельницького м.Луцька, де розпивали спиртні напої та каву.
Близько 4 год ранку, з
метою подзвонити, взяв у потерпілого ОСОБА_2. мобільний телефон «BENQ-SIMENS С-81»,
та в ході розмови вирішив ним заволодіти. З цією метою відштовхнув потерпілого,
який намагався повернути телефон, та пішов додому. В ході досудового слідства
телефон потерпілому повернув, у вчиненому розкаюється, просить не позбавляти
його волі.

Крім повного визнання своєї вини самим підсудним, його
вина у вчиненні інкримінованого йому злочину стверджується:

Показами потерпілого ОСОБА_2. про те, що в нічний час 5
листопада 2006 року, коли він знаходився в барі «Адвокат», що по
вул..Б.Хмельницького м.Луцька, підсудний по справі, заволодів його мобільним
телефоном «BENQ-SIMENS С-81»
вартістю 1229,90 гривень, з сім-картою «ЮМС, вартістю 10 гривень, на рахунку
якої було 30 гривень, який перед цим попросив, щоб передзвонити. При цьому,
підсудний відштовхнув його від вхідних дверей бару, коли він, перегородивши
дорогу, прохав ОСОБА_3. повернути
йому телефон. В ході досудового слідства мобільний телефон був йому повернутий.
Просить підсудного суворо не карати.

Показання підсудного та потерпілого відповідають
фактичним обставинам справи та не оспорюються учасниками судового розгляду.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що
своїми умисними діями, спрямованими на відкрите викрадення майна ОСОБА_2., які були
поєднані із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя і здоров*я
потерпілого, вчиненими повторно, підсудний ОСОБА_3. вчинив злочин, передбачений ст.186 ч.2 КК України.

Обговорюючи питання про вид і міру покарання щодо
підсудного ОСОБА_3., суд
враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відноситься до категорії
тяжких, та дані про його особу.

До обставин, які пом'якшують покарання підсудному ОСОБА_3., суд відносить
щире каяття у вчиненому злочині, добровільне відшкодування завданих злочином
збитків, до обставини, які обтяжують покарання - вчинення злочину в стані
алкогольного сп*яніння, рецидив злочинів.

При таких обставинах, враховуючи дані про особу
підсудного, який має на утриманні двоє малолітніх дітей, розкаявся у вчиненому
злочині, добровільно відшкодував збитки, та прохання потерпілого ОСОБА_2., який просив не
позбавляти волі ОСОБА_3.,
суд вважає, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від
суспільства, а тому покарання підсудному слід призначити із застосуванням ст.
75 КК України.

Разом з
тим, обираючи міру покарання та термін іспитового строку, суд враховує те, що
підсудний раніше судимий, вчинив злочин в стані алкогольного сп*яніння.
Керуючись ст..323,324, КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

3

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні злочину, передбаченого
ст. 186 ч.2 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5-ти (п*яти)
років позбавлення волі.

На підставі ст..
75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо
він протягом іспитового строку тривалістю З (три) роки не вчинить нового
злочину і виконає покладені на нього обов'язки .

На підставі ст..76 КК України зобов'язати ОСОБА_3
повідомляти органи кримінально - виконавчої системи про зміну місця проживання,
періодично з'являтися для реєстрації в ці органи.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_3. до вступу вироку
в законну силу змінити з тримання під вартою на підписку про невиїзд,
звільнивши його з-під варти із залу суду негайно.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судові витрати по
справі за проведення експертизи в сумі 18 грн ( вісімнадцять гривень)

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду
Волинської області шляхом її подачі через Луцький міськрайонний суд протягом
п'ятнадцяти діб з моменту його проголошення.