УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

21 лютого 2008 року м.Ужгород

Апеляційний
суд Закарпатської області
в складі :

Головуючого
Демченка С.М.,

суддів -
Вотьканича Ф.А. і Дідика В.М.,

за участю
прокурора - Фотченка С. І., засудженої ОСОБА_1, потерпілого ОСОБА_2 і його
представника ОСОБА_3,

розглянув
у відкритому судовому
засіданні в м.Ужгороді кримінальну справу за апеляцією засудженої
ОСОБА_1 і її захисника ОСОБА_4 на вирок
Мукачівського міськрайонного суду від 26 липня 2007 року, яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка с.Осій, мешканка
АДРЕСА_1, українка, громадянка України, з вищою освітою, одружена, працювала
директором Іршавського бюро подорожей та екскурсій Закарпатського обласного
дочірнього підприємства «Закарпаттурист», не судима,

засуджена за
ч.4 ст.190 КК України на шість років позбавленні волі з конфіскацією всього
майна, а за ч.2 ст.364 КК України на п'ять років позбавлення волі з
позбавленням права обіймати посади пов'язані з наданням туристичних послуг у
підприємствах, установах та організаціях незалежно від форми власності строком
на три роки.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів
шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно до відбуття
ОСОБА_1 призначено шість років позбавленні волі з конфіскацією майна, з
позбавленням права обіймати посади пов'язані з наданням туристичних послуг у
підприємствах, установах та організаціях незалежно від форми власності строком
на три роки.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_1 залишено попередній -
підписку про невиїзд.

Цивільні позови потерпілих ОСОБА_5, ОСОБА_6 і ОСОБА_2
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 у рахунок відшкодування заподіяної
шкоди : на користь потерпілого ОСОБА_5 13325 грн. матеріальної шкоди і 5000
грн. моральної шкоди, на користь потерпілого ОСОБА_6 13325 грн. матеріальної
шкоди і 5000 грн. моральної шкоди і на користь потерпілого ОСОБА_3 13325 грн.
матеріальної шкоди і 10000 грн. моральної шкоди.

ОСОБА_1 визнана винуватою й засуджена за те, що працюючи
директором Іршавського бюро подорожей та екскурсій Закарпатського обласного
дочірнього підприємства „Закарпаттятурист”, зловживаючи своїм службовим
становищем, шляхом обману та зловживання довірою заволоділа коштами потерпілих
ОСОБА_6, ОСОБА_5 та ОСОБА_2, за наступних обставин.

На початку листопада 2002 року та березня 2003 року
ОСОБА_1, запропонувала потерпілим ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_2 відкрити робочі
візи до Великобританії за ціною 3500 доларів США з кожного. За виконання цієї послуги запропонувала передати
їй завдаток, на що останні погодились і в березні 2003 року ОСОБА_5 передав їй
300 доларів США, а ОСОБА_6 та ОСОБА_2
кожний по 200 доларів США. 04 вересня 2003 року в приміщенні Іршавського бюро
подорожей та екскурсій Закарпатського обласного дочірнього підприємства
«Закарпаттурист», в присутності ОСОБА_7 та ОСОБА_8, ОСОБА_5 передав ОСОБА_1
1800 доларів США та 1000 Євро, а ОСОБА_6 та ОСОБА_2 кожний по 3300 доларів США.

Не маючи наміру відкривати потерпілим робочі візи,
ОСОБА_1 через мешканку м.Києва ОСОБА_9, а остання через свою знайому ОСОБА_10,
які не знали про злочинні наміри ОСОБА_1, придбала для потерпілих туристичні
путівки до Хорватії. Після цього, у другій декаді вересня 2003 року ОСОБА_1
наказала потерпілим виїхати у м.Київ та повідомила, що по прибуттю в столицю на
залізничному вокзалі їх зустрінуть, передадуть їхні паспорти з відкритими до
Великобританії візами та квитки на літак.

Потерпілі ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_2 20 вересня 2003
року прибули потягом до м.Києва, де ОСОБА_10 передала їм їхні закордонні
паспорти з відкритими візами, туристичні путівки до Хорватії в м.Пула, квитки
на літак та по 1000 доларів США кожному. Під час з'ясування по телефону питання
про те, чому візи відкриті не до Великобританії, ОСОБА_1 наказала їм летіти до
Хорватії, де в готелі їх знайде особа, якій вони повинні передати свої паспорти та по 1000 доларів США кожний
для відкриття візи до Великобританії.

Прибувши за вказівкою ОСОБА_1 до Хорватії, потерпілі
передали невстановленій слідством особі на ім'я «ОСОБА_11» свої паспорти та
гроші, а він через декілька днів передав їм паспорти громадян Чеської
Республіки з їх фотографіями.

Вчиняючи зазначені дії, ОСОБА_1 зловживала службовим
становищем, умисно, не маючи жодних угод з вітчизняними та закордонним
установами про працевлаштування громадян, усвідомлювала своє небажання та
неможливість відкриття робочих віз до Великобританії, шляхом обману та
зловживання довірою заволоділа належними потерпілим коштами, що за офіційним
курсом НБУ станом на 04 вересня 2003 року складало по 13325 гривень, - завдала
кожному з них значної шкоди, вчинивши шахрайство в особливо великому розмірі.

В апеляції засуджена ОСОБА_1 та її захисник ОСОБА_4
порушують питання про скасування вироку суду через однобічність й неповноту
судового слідства та істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону.

В обгрунтування апеляції апелянти посилаються на
порушення судом права засудженої на захист і порушення таємниці нарадчої
кімнати. Вважають, що при розгляді справи судом необґрунтовано відмовлено в
задоволенні клопотання ОСОБА_1 про виклик і допит у судовому засіданні свідків
ОСОБА_12 та ОСОБА_13, яким достовірно відомо про передачу засудженою в м.Київ
коштів для оформлення робочих віз. Також необґрунтовано відмовлено у задоволенні
клопотання про перевірку доводів потерпілого ОСОБА_2 про те, що з Італії в
Україну він був депортований саме із-за відсутності паспорта. На думку
апелянтів судом не дана належна оцінка довідці з УГІРФО УМВС України в
Закарпатській області про відсутність відомостей про депортацію з Італії в
Україну ОСОБА_2, а також даним про стосунки, які склались між сім'ями ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_6 та ОСОБА_5, які не
свідчать про те, що засуджена хотіла й мала намір їх обманути та заволодіти їх
коштами. У вироку не зазначено про розмір коштів, які ОСОБА_1 передала в
м.Київ, а також про розмір коштів які вона привласнила. З'ясування вказаного
впливає на розмір шкоди, яку повинна відшкодовувати засуджена.

Апелянти вважають, що суд необгрунтовано послався у
вироку як на доказ вини ОСОБА_1 на показання
ОСОБА_9 та ОСОБА_14, які не з'явились у судове засідання з
невідомих причин. Наявні у справі докази
- розшифровка телефонних з'єднань свідка ОСОБА_10 з абонентами з Великобританії
свідчать про те, що оформленням робочих
віз, в тому числі бронюванням місць у готелі займалась остання. Не усунуті
судом і суперечності у показаннях потерпілого ОСОБА_6, свідків ОСОБА_10 та
ОСОБА_8, з яких вбачається, що причетною
до оформлення робочих віз також є
ОСОБА_9. Зазначені дані в їх сукупності, на переконання апелянтів,
свідчать про непричетність ОСОБА_1 до вчинення інкримінованих їй діянь. Просять
вирок скасувати, а справу направити на новий розгляд.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення
засудженої ОСОБА_1, яка підтримала доводи апеляції, міркування потерпілого,
його представника та прокурора, які вважають вирок суду законним і
обґрунтованим, а тому просять залишити вирок суду без зміни, а апеляцію без
задоволення, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції,
колегія суддів вважає, що апеляція є необгрунтованою і задоволенню не підлягає,
з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих
їй злочинах відповідають фактичним обставинам справи та стверджуються
сукупністю наведених у вироку доказів.

Засуджена ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину не визнала і пояснила, що
за поїздку до Великобританії потерпілий ОСОБА_5 домовлявся не знею, а з
ОСОБА_9. Він і розповів про перспективи такої поїздки ОСОБА_6. У вересні 2003
року в приміщенні Іршавського бюро подорожей та екскурсій вона дійсно отримала
від ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_2 грошові кошти - долари і евро, але яку саме
суму грошей отримала, вона пригадати не може. Погоджується тільки з тою сумою,
на яку вказує потерпілий ОСОБА_2 Отримані від потерпілих гроші вона передала
через ОСОБА_15 у м.Київ, не залишивши собі нічого, а тому і повернути їх
потерпілим відмовляється.

Незважаючи на заперечення засудженою ОСОБА_1 своєї вини, така повністю стверджена
наступними доказами дослідженими у судовому слідстві.

Показаннями потерпілих ОСОБА_5 і ОСОБА_6 про те, що відповідно у листопаді
2002 та березні 2003 років звернулися до керівника Іршавського бюро подорожей
та екскурсій з питання виготовлення туристичних віз до Чехії. Вислухавши їх,
ОСОБА_1 запропонувала їм поїздку до Англії, запевнивши, що виготовить їм робочі
візи терміном дії 1 рік і на місці через своїх знайомих, що раніше виїхали до
Великобританії, забезпечить їх роботою.

Погодившись на таку пропозицію засудженої, на початку березня 2003 року
вони передали ОСОБА_1 в яксті завдатку за виготовлення робочої візи до Англії
відповідно 300 та 200 доларів США. На початку вересня 2003 року ОСОБА_1
повідомила їм про те, що робочі візи до Англії відкриті. Наступного дня - 4
вересня цього ж року вони прийшли в приміщення Іршавського бюро подорожей та
екскурсій, де в присутності ОСОБА_7, ОСОБА_8 передали засудженій за
виготовлення робочих віз до Англії : ОСОБА_5 - 1000 евро і 1800 доларів США, а
ОСОБА_6 - 3300 доларів США. Тоді ж ОСОБА_1 представила їм ОСОБА_2 і повідомила,
що він також поїде з ними до Англії. За виготовлення робочої візи ОСОБА_2
передав ОСОБА_1 3300 доларів США.

Передавши гроші засудженій, вони попросили у неї розписки, але остання здивовано
подивилась на них і сказала, що вони з ОСОБА_2 сусіди, а з ОСОБА_2 знайомі їхні
батьки, тому не довіряти їй у них немає підстав.

19 вересня 2003 року ОСОБА_1 зібрала їх та ОСОБА_2 в своєму офісі, вручила
квитки на потяг до Києва і повідомила, що їх зустрінуть, передадуть паспорти з
візами до Англії та квитки на літак до Лондона.

Вранці наступного дня вони приїхали до Києва, однак там їх ніхто не
зустрів. Тільки після того, як ОСОБА_2 зателефонував додому до ОСОБА_1, їх
зустріла ОСОБА_10 разом з ОСОБА_16. У кафе „Макдональдс” ОСОБА_10 передала їм
та ОСОБА_2 закордонні паспорти з туристичними візами до Хорватії, білети на
літак до міста Пула та бронь в готелі „Сол Крал”. Всі документи були
виготовлені туристичною фірмою „Гамалія”. При цьому ОСОБА_10 повідомила, що
документи її попросила передати ОСОБА_17, так як сама не змогла їх зустріти.
Крім документів ОСОБА_10 передала їм також кожному по 1000 доларів США. Після
цього ОСОБА_2 зразу ж зателефонував
ОСОБА_1 та повідомив, що ніяких віз до Англії вони не отримали і зажадав від
неї пояснень. На це ОСОБА_1 пояснила, що вона знала про те, що вони полетять до
Хорватії і запевнила їх, що іншого варіанту потрапити до Англії немає.

Повіривши в черговий раз ОСОБА_1, вони прилетіли до м.Пула, де на слідуючий
день їх зустрів незнайомий на ім'я „ОСОБА_11” і повідомив їм, що він від
ОСОБА_1. За виготовлення робочих віз до Англії вони передали „ОСОБА_11” на його
вимогу по 1000 доларів США і закордонні паспорти. 29 вересня 2003 року
„ОСОБА_11” передав їм паспорти громадян Чехії з вклеєними їхніми фотографіями
та чужими прізвищами, запевнивши їх, що з цими паспортами вони зможуть
потрапити до Лондона. За порадою „ОСОБА_11” разом з ОСОБА_2 потрапили у
Венецію, де останнього затримала поліція. А вони потягом добрлись до Парижа, де
зрозуміли, що без візи не потраплядь до Великобританії і згодом через
Португалію та Угорщину повернулись додому.

Зрозумівши, що ОСОБА_1 їх обманула, в кінці жовтня 2003 року вони прийшли
до неї в офіс з включеним портативним магнітофоном і зажадали від неї
повернення грошей. ОСОБА_1 відповіла, що поверне їм частину грошей, так як
певну суму грошей вона передала в Київ. При них ОСОБА_1 зателефонувала в м.Київ
до Наталії, від якої вони почули, що ОСОБА_1 ніякі гроші їй не передавла. А
згодом ОСОБА_1 взагалі відмовилась повертати їм гроші, у зв'зку з чим вони
звернулись із заявою до прокуратури.

Згідно показань потерпілого ОСОБА_2, засуджену ОСОБА_1 він знає як
керівника Іршавського бюро подорожей та екскурсій і був упевнений, що вона
виготовляє документи на отримання візи до Великобританії, поїздку до якої вона
запропонувала спочатку його дружині Наталії, а згодом і йому, повідомивши, що
виготовлення робочої візи до Англії коштуватиме 3500 доларів США.

Зазначену суму грошей він передав ОСОБА_1 в повному обсязі 4 вересня 2003
року. В цей час в офісі засудженої були присутні крім нього і його дружини,
подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_5. Гроші ним були передані засудженій за виготовлення
робочої візи до Англії. Таку ж домовленість з ОСОБА_1 мали ОСОБА_6 і ОСОБА_5.

Він вважає себе обманутим засудженою ОСОБА_1, яка заволоділа його грошима і
весь цей час насміхається над ним. Протягом останніх років він втратив спокій
від того, що не може повернути позичені на поїздку гроші. За період поневірянь
по Європі його три рази затримували Італійські поліцейські, а згодом у лютому
2004 року він був депортований до України.

Свідок ОСОБА_8 ствердила в судовому засіданні, що в березні 2003 року
засуджена ОСОБА_1 запропонувала їй поїздку для чоловіка до Великобританії, запевнивши
її, що вона може відкрити робочу візу. Чоловік погодився на дану пропозицію,
позичив гроші у знайомих і 4 вересня 2003 року в кабінеті у засудженої в
присутності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_5, передав ОСОБА_1 3300 доларів США за
виготовлення робочої візи до Англії. Згодом вияснилось, що ніякої візи
засуджена не відкрила, обманувши її чоловіка, а разом з ним і ОСОБА_2 та
ОСОБА_5.

Вона неодноразово зверталась до засудженої про повернення грошей, на що та
спочатку погодилась, а потім категорично відмовилась це зробити, поставивши її
сім'ю у важке матеріальне положення.

Згідно показань свідка ОСОБА_7, вона підтвердила в судовому засіданні Факт
передачі засудженій ОСОБА_1, її чоловіком грошей в сумі 3300 доларів США за
виготовлення робочої візи до Англії.

Згідно показань свідка ОСОБА_9 даних на досудовому слідстві і перевірених у
судовому засіданні, на початку вересня 2003 року їй зателефонувала ОСОБА_1 з
проханням придбання трьох туристичних путівок до Хорватії. Згодом передала
потягом паспорти з фотографіями і анкетними даними ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_2 та
4500 доларів США, хоча вона їй повідомила про ціну однієї путівки вартістю 500
доларів США. ОСОБА_1 пояснила, що не так її зрозуміла і просила зайві гроші
поеврнути особам, що приїдуть до Києва.

Так як день вильоту туристів до Хорватії був вихідним, вона попросила
знайому ОСОБА_10 зустріти людей із Закарпаття і передати їм документи і гроші,
що остання і зробила. Ніякої розмови між нею та ОСОБА_1 щодо працевлаштування
кого-небуль у Великобританіїї не було.

З показань свідка ОСОБА_10 даних на досудовому слідстві і перевірених у
судовому засіданні, вбачається, що у вересні 2003 року на прохання ОСОБА_9
придбала через фірму «Гамалія» три туристичні путівки до Хорватії для мешканців
Закарпатської області ОСОБА_2, ОСОБА_5 і ОСОБА_2. На прохання ОСОБА_9, яка
перебувала на дачі, вона передала паспорти з туристичними візами до Хорватії,
авіквитки до м.Пула та по 1000 доларів США вказаним особам. На всі запитання
потерпілих щодо невиконання умов домовленостей порекомендувала звернутися до
ОСОБА_1, з якою вона не була знайома. В зазначеній ситуації вона виконувала
тільки кур'єрські функції.

Оцінивши та проаналізувавши зібрані у справі докази, суд обгрунтовано
дійшов висновку про винність засудженої ОСОБА_1 у вчиненні злочинів за
обставин, вказаних у вироку і правильно кваліфікував її дії за ч.4 ст.190 КК
України як шахрайство вчинено повторно, в особливо великих розмірах, та ч.2
ст.364 КК України, як зловживання службовим становищем яке спричинило тяжкі
наслідки.

Оцінюючи викладені а апеляції засудженої та її захисника доводи, судова
колегія вважає, що жодних порушень кримінально-процесуального закону, у тому
числі, порушення права на захист ОСОБА_1, при розгляді справи судом першої
інстанціїї допущено не було.

Твердження апелянтів про порушення права на захист ОСОБА_1 у зв'язку з
відмовою в задоволенні клопотання захисника засудженої - адвоката ОСОБА_4 про
виклик до суду і допит свідків ОСОБА_12 і ОСОБА_18, є необгрунтованим.

Обставини, які підлягали перевірці при допиті вказаних свідків, судом
першої інстанції з'ясовано в повному обсязі. Зокрема, судом досліджено версію
засудженої про передачу грошей засудженою ОСОБА_1 в м.Київ через ОСОБА_15,
показання якого судом оцінені критично й відхилено. Тому відмова у задоволенні
клопотання про допит свідків ОСОБА_12 і ОСОБА_18 не вплинула на об'єктивність і
повноту з'ясування фактичних обставин справи.

Щодо тверджень апелянтів про неповне з'ясування обставин депортації ОСОБА_2
з Італії в Україну, такі не грунтуються на матеріалах справи. В судовому
засіданні до справи було приєднано (т.5 а.с.51-53) Протокол повідомлення,
Постанову про негайне видворення із країни шляхом супроводження на кордон, у
якому містяться дані про депортацію ОСОБА_2.

Не грунтуються на матеріалах справи твердження апелянтів про істотне
порушення вимог кримінально-процесуального закону у зв'язку з розглядом даної
справи у виїзному судовому засіданні.

Передача даної справи з Іршавського на розгляд Мукачівського міськрайонного
суду проведена виконуючим обов'язки голови апеляційного суду Закарпатської
області з дотриманням вимог ст.38 КПК України.

Безпідставними є твердження апелянтів про порушення судом першої інстанції
таємниці нарадчої кімнати.

Головуючий у даній справі суддя Гейруш В.Б. в письмовому поясненні
апеляційному суду заперечив факт порушення ним таємниці нарадчої кімнати.

Заперечив викладені в апеляції обставини про ніби-то порушення головуючим
таємниці нарадчої кімнати й прокурор, який приймав участь у розгляді даної
справи.

Не допущено судом й порушень вимог КПК які регламентують порядок судового
розгляду, на що вказуть в апеляції засуджена та її захисник, так як 23 травня
2007 року розгляд справи не відбувся через неявку в судове засіданні потерпілих
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3, а також свідків ОСОБА_8,
ОСОБА_7 і ОСОБА_19. Розгляд справи було відкладено на 14 червня 2007 року.

Не спростовує висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 й
твердження апелянтів про перебування засудженої в добрих стосунках з
потерпілими.

Потерпілі у даній справі в повному обсязі ствердили свої показання про те,
що саме засуджена ОСОБА_1 шляхом обману заволоділа їхніми грошовими коштами. На
досудовому слідстві і в суді засуджена ОСОБА_1 заперечуючи свою вину, не вказувала
на можливі мотиви обмови її потерпілими у справі і такі органом досудового
слідства не встановлені.

Безпідставним є твердження апелянтів про те, що суд не дав належної оцінки
іншим доказам у справі, які свідчать про непричетність ОСОБА_1 до скоєння
даного злочину, а вказують на причетність інших осіб до шахрайських дій щодо
потерпілих.

Викладена у апеляційній скарзі версія про те, що потерпілий ОСОБА_5 про
виготовлення візи для поїздки в Англію домовлявся не з ОСОБА_1, а з мешканкою
м.Києва - ОСОБА_9, та про причетність до заволодіння грошима потерпілих -
ОСОБА_10 і ОСОБА_9, була предметом перевірки проведеної органом досудового
слідства, за наслідками якої у встановленому законом порядку прийнято рішення
про відмову у порушенні кримінальної справи щодо вказаних осіб на підставі ст.6
п.2 КПК України (т.4 а.с.83-94).

Дане рішення ніким із зацікавлених осіб не оскаржено.

Судом першої інстанціїї обгрунтовано дано критичну оцінку показанням свідка
ОСОБА_15 про передачу ним грошей в м.Київ ОСОБА_14, оскільки його показання
містять істотні суперечності і не узгоджуються з доказами зібраними у справі.

Зокрема, ОСОБА_15 при допиті його як свідка вказував, що в м.Києві з
ОСОБА_14 він зустрічався тільки один раз і така поїздка мала місце весною 2003
року. А згідно встановлених досудовим слідством фактичних обставин справи,
грошові кошти передавались в м.Київ на початку вересня 2003 року.

Тому судова колегія відхиляє доводи апелянтів про те, що ОСОБА_1 не
отримувала гроші безпосередньо від потерпілих, а тільки була присутня при
предачі грошей потерпілими через ОСОБА_15.

Решта доводів апелянтів не носять правового характеру і не впливають на
законність і обгрунтованість постановленого у даній справі судового рішення.

Призначене ОСОБА_1 покарання відповідає тяжкості
вчиненого нею злочину та даним про її особу, тому судова колегія не знаходить
підстав для його пом'якшення.

Керуючись
ст.ст.365, 366 КПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Вирок Мукачівського міськрайонного суду від 26 липня 2007
року щодо ОСОБА_1 залишити без
зміни, а подану нею та її захисником апеляцію - без задоволення.

Головуючий

Судді :