Ухвала

іменем україни

2 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_4,

суддів ОСОБА_5 та ОСОБА_6,

при секретарі ОСОБА_7,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження №0002406 щодо

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, уродженця

м. Арциз Одеської області, котрий мешкає

по АДРЕСА_1, такого, що судимості

не мав,

за участю прокурора ОСОБА_8,

в с т а н о в и л а:

у касаційній скарзі прокурор ставить вимогу про скасування вироку суду першої інстанції та ухвали суду апеляційної інстанції щодо засудженого ОСОБА_1 та призначення нового розгляду у суді першої інстанції. Посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

На обґрунтування вимог прокурор зазначає про те, що, призначаючи засудженому покарання у виді обмеження волі, судами першої та апеляційної інстанцій не взято до уваги те, що він є інвалідом другої групи.

Крім того, прокурор вказує на те, що суд апеляційної інстанції, скасовуючи вирок суду про відмову прокурору у задоволенні цивільного позову, повинен був ухвалити новий вирок, а не вносити в нього зміни своєю ухвалою, чим погіршив становище засудженого.

Вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 3 квітня 2014 року ОСОБА_1 визнано винуватим та засуджено за частиною 1 статті 286 КК України на 1 рік обмеження волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі статті 75 КК України ОСОБА_1 звільнений від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 1 рік та покладенням на нього обов'язків, передбачених пунктами 2, 3 частини 1 статті 76 цього Кодексу.

Згідно з вироком, ОСОБА_1 визнаний винуватим та засуджений за те, що він 13 липня 2013 року о 21 годині 30 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем «MERCEDES», д.н.з. НОМЕР_1, та рухаючись по вул. Мельницька в м. Одеса в напрямку вул. В. Стуса в м. Одеса, в порушення вимог пунктів 2.3 (б), 10.1 та пункту 1.3 Додатку 2 Правил дорожнього руху України під час виконання маневру розвороту ліворуч не переконався в безпеці зміни напрямку руху, у невстановленому для розвороту місці, перетнув подвійну суцільну лінію дорожньої розмітки, виїхав на смугу зустрічного руху, де скоїв зіткнення із автомобілем «ВАЗ-21103», д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2, котрий рухався на випередження в попутному напрямку ліворуч від автомобіля «MERCEDES».

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «ВАЗ-21103» ОСОБА_3 отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 7 серпня 2014 року вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 3 квітня 2014 року щодо ОСОБА_1 змінено шляхом скасування рішення суду про відмову прокурору в задоволенні позову. Позов прокурора задоволено, а з ОСОБА_1 на користь КУ «Одеська обласна клінічна лікарня» стягнуто 11941 грн. В решті вирок суду залишено без зміни. На підставі пункту «д» статті 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» ОСОБА_1 звільнений від відбування призначеного вироком суду покарання.

Заслухавши суддю - доповідача, доводи прокурора, яка підтримала касаційну скаргу, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, за який його засуджено, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та ґрунтуються на наведених у вироку доказах, які судом належно досліджені та оцінені.

Тоді як, подія злочину, доведеність винуватості та правильність кваліфікації судом за частиною 1 статті 286 КК України злочинних дій ОСОБА_1 прокурором у касаційній скарзі не заперечуються та не оскаржуються.

Що стосується доводів касаційної скарги прокурора про безпідставне призначення покарання засудженому, котрий є інвалідом 2 групи, у виді обмеження волі, то колегія суддів вважає їх обґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до частини 3 статті 61 КК України обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до інвалідів першої і другої групи.

Як убачається з наявного в матеріалах кримінального провадження посвідчення, що виданий 14 жовтня 2011 року з відміткою - безстрокове, засуджений ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни (т.1 а.п. 145, 146; т.2 а.п.69).

Однак, судом першої інстанції при призначенні засудженому покарання у виді обмеження волі, що вподальшому зумовило суду апеляційної інстанції можливість його звільнити від відбування покарання на підставі Закону про амністію, проігноровано вказані вимоги закону.

У зв'язку з цим, суди першої та апеляційної інстанцій припустилися неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а тому вирок та ухвала підлягають скасуванню з призначення нового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції.

Тоді як, посилання прокурора на погіршення становища засудженого з підстав постановлення судом апеляційної інстанції ухвали при задоволенні позовної заяви прокурора є неспроможними, адже задоволена до стягнення із засудженого на користь закладу охорони здоров'я сума не впливає на обсяг обвинувачення та правову кваліфікацію його дій, у зв'язку з чим і не погіршує його становища.

Відтак, касаційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення.

На підставі наведеного та керуючись статтями 433-438, 532 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

касаційну скаргу прокурора, котрий приймав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, задовольнити часткового.

Вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 3 квітня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 7 серпня 2014 року щодо засудженого ОСОБА_1 скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

_____________________ _______________________ ____________________

ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6