Справа № 438/499/15-к
Провадження №1-кс/438/83/2015
30 квітня 2015 року Бориславський міський суд Львівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участі скаржника ОСОБА_3 ,
В обґрунтування поданої заяви посилається на те, що вироком Бориславського міського суду від 26.07.2013р. під його головуванням було постановлено виправдальний вирок відносно ОСОБА_6 за обставинами конфлікту, який виник між ним та ОСОБА_7 саме 17.09.2013р. на подвір`ї будинку АДРЕСА_1 , який згодом було скасовано апеляційним судом Львівської області і ця обставина може викликати у скаржниці ОСОБА_3 , яка є матір`ю ОСОБА_7 сумніви у упередженості судді при розгляді даної скарги, а тому з метою уникнення таких сумнівів просить вирішити питання про відвід від розгляду згаданої скарги
Суд, розглянувши заяву про самовідвід судді Бориславського міського суду ОСОБА_4 , заслухавши думку ОСОБА_3 , яка покладається на думку суду, прийшов до наступних висновків.
Заявленою підставою для самовідводу судді ОСОБА_4 є вимоги п.4 ч.1 ст. 75 КПК України, згідно приписів якої слідчий суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
Крім цього, відповідно до ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст.9 Конституції України суддя не може брати участь у розгляді справи у випадку наявності обставини, які викликають сумнів в його безсторонності, а отже і об`єктивності.
Так, відповідно до ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст.9 Конституції України кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Згідно п.12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення. У цьому випадку незалежність судової влади є втіленням загального принципу: «Ніхто не може бути суддею у власній справі». Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони у будь-якій суперечці. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін по конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. І суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.
Як вбачається із вироку Бориславського міського суду від 26.07.2013р. суддею ОСОБА_4 було винесено судове рішення відносно ОСОБА_6 за обставинами конфлікту, який виник між ним та ОСОБА_7 - донькою скаржника ОСОБА_3 .
Враховуючи вищенаведене, з метою уникнення у подальшому можливих інсинуацій учасників даного кримінального провадження щодо неупередженості судді ОСОБА_4 , вважаю за доцільне задовольнити заяву останнього про самовідвід.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 35, 81,82,372 КПК України, суд, -
Ухвала оскарженню не підлягає і заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення.
Головуючий : суддя ОСОБА_1