УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2007 р. м. Сімферополь.

Колегія судців судової палати у
кримінальних справах Апеляційного суду Автономної Республіки Крим у складі:

головуючого - Катарові П.Г. суддів - Дячок В.О.

- Куртлушаєва
І.Д.

за участю прокурора
- Сулейманової Д.Н.,

розглянула у
відкритому судовому засіданні у м. Сімферополі кримінальну справу за
апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на вирок Алуштинського міського суду АР
Крим від 20 березня 2007 року, яким:

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с
Покотилівка, Харківського району, Харківської області, громадянина України, який мешкає за адресою:
АДРЕСА_1, раніше не судимого,

засуджено за ч.1 ст. 222 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 1
рік обмеження волі, по ч. 1 ст. 366 КК України на 2
роки обмеження волі з позбавленням права займатися підприємницькою
діяльністю строком на 1 рік.

На підставі ст.
70 КК України остаточно призначено покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого
покарання більш суворим у вигляді 2 років обмеження волі з позбавленням права займатися підприємницькою діяльністю
строком на 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з
випробуванням строком на 1 рік, з покладенням на
нього обов'язків, передбачених ст. 76 КК України.

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1
засуджено за те, що він будучи громадянином - підприємцем 05.05.2005р. з метою отримання кредиту в установі
Ощадного банку, вніс в офіційний документ
- довідку № 12 від 05.05.2005р. завідомо неправдиві відомості по заробітній платні своєї дружини ОСОБА_2 та вказану довідку
разом з іншими необхідними документами
надав в філіал - Алуштинського виділення № 4559 Ощадного банку України, філіал
- Кримське республіканське управління Відкритого Акціонерного суспільства

Справа № 11-
1043/2007р. Головуючий
у 1 інстанції Гордєйчик Т.Ф.

Категорія: ч.1 ст.222,ч.1 ст. 366
КК України Доповідач
Дячок В.О.

2

«Державний Ощадний банк України», на підставі яких 17.05.2005р.
отримав кредит на суму 20.000 грн.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_1 не оспорюючи доведеності вини по
ч.1 ст. 222 КК України, заперечує в частині засудження його по ч.1 ст. 366 КК
України, оскільки вважає, що він не був
суб'єктом вказаного злочину, тобто службовою особою, тому просить його по ч.1
ст. 366 КК України виправдати. Крім того, вказує, що суд не врахував те, що він
по кредитному договору від 17.05.2007р. борг погасив 25.12.2006р., тобто
достроково.

На апеляцію
засудженого, державний обвинувач, подав заперечення, в якому просить вирок суду
залишити без змін.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який вважав рішення законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи скарги, колегія судців
вважає, що апеляція задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Суд першої
інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, і його висновок про винність ОСОБА_1 у вчинені інкримінованого йому злочину, при обставинах викладених у вироку, повністю підтверджується
зібраними у справі доказами.

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_1 в ході досудового та судового слідства
винність у інкримінованому йому злочині визнавав у повному обсязі і не
оспорював фактичні обставини справи і його показання погоджуються з іншими
показаннями свідків і матеріалами справи.

Свідок ОСОБА_2 пояснила, що була офіційно оформлена як продавець в магазині
ОСОБА_1 17.05.2005р. підписувала договір поруки № 37 на отримання кредиту в Алуштинському відділенні Ощадного банку і
анкету індивідуального поручителя.

Із показань
свідка ОСОБА_3, оголошеними та дослідженими судом в порядку ст. 306 КПК України встановлено, що ОСОБА_1 як підприємець у
2005р. надавав щокварталу довідку
форми 1 -ДФ на найманого працівника ОСОБА_2. Відповідно відомостей з центральної бази даних державного реєстру
фізичних осіб ДПА України про суми
сплати доходів від 29.12.2006р. ОСОБА_2 було нараховано і сплачено в 1 кварталі
2005р. усього 786 грн., що в місяць є 262 грн. в другому кварталі 2005р. було нараховано і сплачено усього 870
грн., що в місяць є 290 грн. (а.с. 186-187).

Крім зазначених доказів, винність ОСОБА_1 у інкримінованому йому злочину підтверджується
і матеріалами справи:

кредитним договором № 41 від 27.05.2005р. який був укладений між філіалом -Алуштинського відділення ВАС «Державний Ощадний банк
України» і ОСОБА_1, відповідно якому йому був наданий кредит в сумі 20.000 грн.
(ас. 133-135),

згідно з
договором поручительства від 17.05.2005р. поручителем по кредиту ОСОБА_1 була
ОСОБА_2 (ас. 127-128),

із довідки на отримання кредиту в установі Ощадного банку № 12 від
05.05.2005р. підписаної підприємцем ОСОБА_1 -(.засвідченої його печаттю,
заробітна плата ОСОБА_2 за лютий, березень, квітень ^005р. є 450 грн. щомісяця,
усього 1350 грн. (а.с. 126), згідно з відомостями в центральній базі даних
державного реєстру фізичних осіб

3

державної
податкової адміністрації України, ОСОБА_2 отримала заробітну плату за лютий, березень, 2005р. по 262 грн. щомісяця, а за
квітень 2005р. - 290 грн.

Колегія суддів вважає, що суд всебічно, повно і об'єктивно перевірив усі
докази, дав їм належну оцінку і обгрунтовано прийшов до висновку про винність
ОСОБА_1, у вчинені злочину і правильно
кваліфікував його дії за ч. 1 ст.222, ч. 1 ст. 366 КК України.

Підстав для виправдання ОСОБА_1 по ч.1 ст. 366 КК України, немає, оскільки він як службова особа, вніс в довідку про заробітну плату
на ОСОБА_2. завідомо неправдиві відомості та надав її до
банку, (а.с. 126), у зв'язку з чим отримав кредит.

Доводи засудженого про те, що він не був службовою особою і суб'єктом
злочину є необгрунтованими, оскільки згідно з приміткою 1 до ст. 364
КК України, службовою особою є особа, яка
обіймає постійно чи тимчасово на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форми власності посади,
пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно -
господарських обов'язків.

Як вбачається із
матеріалів справи ОСОБА_1 є суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою (а.с. 144), здійснював підприємницьку
діяльність, у зв'язку з чим виконував функції службової особи, тобто виконував
функції які були пов'язані з його діяльністю,
приймав осіб на роботу, звільняв їх, укладав договори та угоди, керував та розпоряджувався
майном.

Крім того, згідно з роз'ясненнями п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про судову практику у справах про хабарництво» № 5 від
26 квітня 2002р. адміністративно - господарські обов'язки - це обов'язки по
управлінню або розпорядженню майном
(установлення порядку його зберігання, переробки, реалізації, забезпечення
контролю за цими операціями тощо).

Дострокове
погашення боргу по кредитному договору від 17.05.2007р. на кваліфікацію вчиненого ним злочину не впливає, а
тому до уваги прийняти бути не можуть.

Враховуючи наведене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення
апеляційної скарги засудженого.

Призначене покарання на думку колегії судів, відповідає вимогам ст. 65 КК
України, оскільки це покарання є необхіднім
та достатнім для виправлення засудженого.

Керуючись ст. ст. 365,366 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу засудженого ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а вирок Алуштинського
міського суду АР Крим від 20 березня 2007 року у відношенні нього - без змін.