ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
Ухвала

02 липня 2015 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України

з розгляду цивільних і кримінальних справ

у складі колегії:

головуючого ОСОБА_3,

суддів: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_1 на вирок Братського районного суду Миколаївської області від 17 липня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 26 березня 2015 року щодо ОСОБА_2,

в с т а н о в и в:

У касаційній скарзі захисник порушує питання про перевірку вищевказаних судових рішень щодо ОСОБА_2 судом касаційної інстанції.

Проте касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду, оскільки не відповідає вимогам ст. 427 КПК України.

Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу із вказівкою на те, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

При цьому, обґрунтування вимог касаційної скарги має бути викладено із урахуванням положень ст. 433 КПК України, що визначає межі перегляду судом касаційної інстанції, відповідно до якої касаційний суд перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

У касаційній скарзі захисника не наведено чітких доводів на обґрунтування незаконності чи необґрунтованості судового рішення з підстав передбачених ч. 1 ст. 438 КПК України, якою регламентовано, що підставами для скасування або зміни рішень у касаційному суді може бути лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого, при вирішенні питання про наявність яких суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412 - 414 КПК України.

Разом з тим, у скарзі ОСОБА_1, посилаючись на недоведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, надає власну оцінку доказам, наявним у матеріалах провадження, та стверджує про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту судового розгляду, що в силу вимог ст. 438 КПК України не є предметом перегляду суду касаційної інстанції.

Водночас, за змістом касаційної скарги захисник хоча і посилається на порушення судами вимог кримінального процесуального закону, проте не наводить аргументованих доводів відповідно до вимог ст. 412 КПК України із посиланням на конкретні положення кримінального процесуального закону про наявність таких порушень норм процесуального права, які є істотними, із вказівкою на те, яким чином ці порушення перешкодили чи могли перешкодити судам ухвалити законні та обґрунтовані судові рішення у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_2 Одночасно у касаційній скарзі захисник не посилається на такі істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які були б безумовними підставами для скасування або зміни оскаржуваних судових рішень судом касаційної інстанції.

Враховуючи наведене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_1 на вирок Братського районного суду Миколаївської області від 17 липня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 26 березня 2015 року щодо ОСОБА_2 залишити без руху та надати для усунення вказаних недоліків п'ятнадцятиденний строк із дня отримання ухвали.

У разі невиконання вимог касаційна скарга буде повернута особі, що її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5