У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Редьки А.І.

суддів

Лавренюка М.Ю., Заголдного В.В.

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві 28 лютого 2008 року кримінальну справу за
касаційними скаргами засудженої ОСОБА_2, захисників ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5
на постановлені щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 судові рішення.

Вироком Ковпаківського районного суду
м. Суми від 13 жовтня 2006 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

раніше не судимого,
-

засуджено
за ч. 2 ст. 121 КК України до позбавлення волі строком на 7 років.

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_2,

раніше не судиму, -

засуджено
за ч. 2 ст. 121 КК України до позбавлення волі строком на 7 років.

За ч. 2 ст. 296 КК України ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 виправдано за відсутністю в їх діях складу злочину.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь ОСОБА_6
10000 моральної шкоди. Також вирішено питання про стягнення із засуджених
коштів за лікування ОСОБА_7 та за проведення судових експертиз.

Ухвалою Апеляційного суду Сумської
області від 9 січня 2007 року вирок щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишено без зміни.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнані винним у
тому, що вони, за викладених у вироку обставин, 26 квітня 2005 року, на вул.
Гагаріна у с. Перехрестове, що знаходиться на території Ковпаківського району
м. Суми, на ґрунті особистих неприязних стосунків, які виникли внаслідок
небажання потерпілої ОСОБА_7 самостійно пересуватися, умисно нанесли останній
по черзі численні удари ногами, а ОСОБА_2 ще й візком, у голову та тулуб,
спричинивши потерпілій тяжкі тілесні ушкодження, від яких вона померла 9 червня
2005 року.

У касаційних скаргах:

-
засуджена ОСОБА_2 та її захисники ОСОБА_4 і ОСОБА_5 вказують на неповноту
досудового та судового слідства, неповноту судово-медичних експертиз,
зазначають, що обвинувачення ґрунтується на суперечливих доказах, свідки
обмовили засуджену внаслідок особистих неприязних стосунків, стверджують, що у
неї не було мотиву вчиняти злочин і потерпілу вона не била, просять,
постановлені щодо неї судові рішення скасувати, а справу направити на нове
розслідування;

-
захисник ОСОБА_3 посилається на невідповідність висновків суду фактичним
обставинам справи, зазначає, що лише один свідок показував, що ОСОБА_1 бив
потерпілу, до цих показань слід віднестися критично, інші свідки про таке не
показували, вказує, що у підзахисного умислу на заподіяння тілесних ушкоджень
потерпілій не було, а його дії були спрямовані на допомогу ОСОБА_7, тому, на
думку захисника в діях ОСОБА_1 відсутня суб'єктивна сторона складу злочину,
передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, посилається на суворість призначеного
покарання, просить вирок та ухвалу щодо підзахисного скасувати,
перекваліфікувати його дії на ст. 119 КК України та призначити за цим законом
мінімальне покарання.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи касаційних
скарг, колегія суддів вважає, що скарги не підлягають задоволенню.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у вчиненні злочину,
за викладених у вироку обставин, ґрунтуються на зібраних у справі доказах,
зокрема, показаннях потерпілого ОСОБА_6, свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, та інших, даних протоколів огляду місця
події, відтворення обстановки та обставин події, висновків комісійних
судово-медичних експертиз та інших матеріалах справи.

Доводи касаційних скарг засудженої ОСОБА_2, захисників ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про
необґрунтованість засудження ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є безпідставними, вони були
ретельно перевірені судом апеляційної інстанції і не знайшли свого
підтвердження в матеріалах справи.

Допитані по справі свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14 давали послідовні та детальні показання про обставини
побиття ОСОБА_1 та ОСОБА_2 потерпілої ОСОБА_7, у тому числі й ногами. Ці
показання не можна визнати суперечливими, оскільки вони узгоджуються між собою
і є уточнюючими.

Показання зазначених свідків узгоджуються з даними висновків комісійних
судово-медичних експертиз, з яких убачається, що смерть ОСОБА_7 настала від
дистрофічних змін головного мозку, яка розвинулася внаслідок перенесеної
черепно-мозкової травми, що більш імовірно сталася від неодноразового нанесення
ударів ногами.

Характер та локалізація завданих потерпілій ушкоджень свідчать про
направленість умислу засуджених на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень.

Доводи у скарзі захисника ОСОБА_3 про те, що лише один свідок дав показання
про побиття потерпілої ОСОБА_1 суперечать здобутим по справі доказам, оскільки
про таке побиття показували ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_12

Судом дана правильна критична оцінка показанням ОСОБА_1, ОСОБА_2 та свідків
ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17.

Також обґрунтовано не взяті до уваги заяви потерпілої ОСОБА_7 після отримання
черепно-мозкової травми, оскільки психіатром був встановлений розлад
особистості та поведінки внаслідок зазначеної травми.

Аналіз зібраних по справі доказів дає підстави касаційному суду зробити
висновок про правильність кваліфікації дій ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 121
КК України.

За зазначеним законом засудженим призначено мінімальне, передбачене
санкцією, покарання, з додержанням вимог ст. 65 КК України, з урахуванням
ступеню тяжкості вчиненого ними злочину, конкретних обставин справи, даних про
особу винних та стану здоров'я засудженої. Призначене ОСОБА_1 та ОСОБА_2
покарання є необхідним і достатнім для їх виправлення та попередження нових
злочинів.

Викладені у касаційних скаргах доводи про порушення
кримінально-процесуального закону були предметом перевірки суду апеляційної
інстанції, який прийшов до обґрунтованого висновку, що істотних порушень вимог
кримінально-процесуального закону України, які були б підставою для зміни чи
скасування вироку, не виявлено.

На підставі наведеного та керуючись ст. 394 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

У задоволенні касаційних скарг
засудженої ОСОБА_2, захисників ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відмовити.

С у д д і :

Редька А.І. Лавренюк
М.Ю. Заголдний В.В.