Пр-ня по справі № 1-кп/521/14/13
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2013 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Старікова О.О.

при секретарі Макозюб І.М., Бозоєв О.Д.

за участю прокурора Кологрьової С.А.

обвинуваченого ОСОБА_1;

потерпілої ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1; уродженця м. Одеси; українця; громадянина України; з середньою освітою; працюючого робітником в ЧП «Будівельник»; що мешкає: АДРЕСА_1, що не має судимостей

у скоєні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Підсудний ОСОБА_1, 14.07.2012 року, заходячись в АДРЕСА_2, після виникнення конфлікту на побутовому ґрунті ударами долоні в область щоки та щелепи ОСОБА_2 причинив останньої тілесні ушкодження у вигляді подвійного перелому нижньої щелепи в області суглобового відростка зліва і тіла нижньої щелепи справа, забій мяких тканин області підборіддя праворуч, які згідно висновку № 3850 відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Підсудний ОСОБА_1 свою провину в інкримінованому йому злочину визнав в повному обсязі, та показа, що дійсно 14.07.2012 року, знаходячись в квартирі ОСОБА_2 на ґрунті побутового конфлікту завдав останній удари долонею у щоку та щелепу. Зобовязується виплатити потерпілій гроші, які вона затратила на лікування. В теперішній час він у скоєному розкаюється, просить суд суворо його не наказувати.

Окрім повного визнання своєї вини, винність обвинуваченого ОСОБА_1 в інкримінованих йому злочину повністю доказана і підтверджується зібраними по справі в порядку ст. ст. 84-86, 91-93 КПК України доказами, дослідження яких відповідно до ст. 349 КПК України за згодою учасників судового розгляду судом визнано недоцільним щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і обмежено допитом обвинуваченого та дослідженням документів кримінального провадження що характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом зясовано правильність розуміння обвинуваченим,підозрюваною та прокурором обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність її позиції, та розяснено вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КК України, за кваліфікуючими ознаками: умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потяло за собою наслідки, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоровя.

При визначені виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину; особу винного, його вік та соціальне положення, а саме то що він працює, вважається таким, що не має судимостей; характер; мотиви та обставини вчинення злочину; думку потерпілої, яка просила не позбавляти волі обвинуваченого; а також обставини, що помякшують та обтяжують покарання.

Обставинами які помякшують покарання обвинуваченого ОСОБА_1 є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин які обтяжують покарання, обвинуваченого судом не встановлено.

Враховуючи викладені обставини, які помякшують покарання та відсутність обставин які обтяжують покарання, суд вважає, що необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_1 та попередження нових злочинів, враховуючи викладені обставини, повинно бути призначено покарання у межах, встановлених у санкції статті 122 ч.1 КК України, та що виправлення ОСОБА_1 можливо без відбування покарання, та вважає можливим звільнити ОСОБА_1 від відбування покарання з випробування на підставі ст. 75 КК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 367, 368, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

З А С У Д И В:

Визнати ОСОБА_1 винним у скоєні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 рік.

Застосувати дію ст.ст. 75 та 76 КК України та звільнити ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням на один рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обовязки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання;

- періодично зявлятися для реєстрації к кримінально-виконавчу інспекцію;

Обрати відносно ОСОБА_1 запобіжний захід як захід забезпечення кримінального провадження у вигляді особистого зобовязання строком на 2 (два) місяці.

Покласти на ОСОБА_1, обовязки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

1)прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

2)не відлучатися з місця проживання з м. Одеси, без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Розяснити ОСОБА_1, що в разі невиконання покладених на нього обовязків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобовязання припиняє свою ді ю, до спливу двомісячного строку, у випадку набрання вироком суду законної сили.

Контроль за виконанням особистого зобовязання покласти на прокурора.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

С У Д Д Я: О.О. Старіков