№ 1-233/08
ВИРОК

Іменем України

26.06. 2008 року
м. Київ

Печерський районний суд
м. Києва в складі :

головуючого судді

Підпалого В.В.,

при секретарях

Прилуцькій Н.М.,
Дубчак К.С.,Александрові В.Е.,

за участю прокурорів

Менчиця С.Є., Панова
В.Є.,

представника
потерпілого

ОСОБА_2

захисників

ОСОБА_3, адвокатів ОСОБА_4, ОСОБА_5 ОСОБА_6,

законних
представників неповнолітніх підсудних

ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в
приміщенні Печерського районного суду в м. Києві справу по обвинуваченню

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Києва, українця, гр-на України, освіта неповна середня, неодруженого,
студента 1-го курсу академії
водного транспорту,
зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1, раніше не судимого,-

у вчиненні злочинів, передбачених ст. 187 ч. 2 КК
України, -

ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м. Києва,

українця, гр- на України, освіта неповна середня,
неодруженого, студента 2- го курсу КВПУ будівництва та автотранспорту, зареєстрованого та
проживаючого за адресою: АДРЕСА_2, раніше не судимого,-

у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 187 ч. 2, 289
ч. 2, 296 ч. 2 КК України, -

ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродж. м. Києва, українця, гр-на України, освіта неповна
середня, не одружений, студента 2- го курсу
Вищого навчального закладу «Економіко- правовий технікум при міжрегіональній академії управління
персоналом», зареєстрованого та
проживаючого за адресою:
АДРЕСА_3, раніше не судимого,-

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 296 ч. 2 КК
України, -

ВСТАНОВИВ:

06.08.2007 року, приблизно
о 00 год.
05 хв. ОСОБА_1 та ОСОБА_10, перебуваючи поблизу АДРЕСА_4
з метою заволодіння чужим майном шляхом розбою з корисливих мотивів вступили
між собою в попередню змову. Реалізуючі
злочинну змову, діючи узгоджено, спільно та згідно до розподілених ролей,
ОСОБА_1 та ОСОБА_10 підійшли до ОСОБА_12, який сидів на лавці біля 3-го
під'їзду АДРЕСА_4 та розмовляв по мобільному телефону. З метою подолання волі
потерпілого до опору та полегшення вчинення злочину ОСОБА_1 та ОСОБА_10 нанесли
по декілька ударів кожний кулаками рук та взутими ногами в область тулуба та
голови ОСОБА_12, застосувавши насильство, яке є небезпечним для його життя та
здоров'я, спричинивши потерпілому тілесні ушкодження. Після того, як воля
ОСОБА_12 до опору була повністю подавлена зазначеним раптовим нападом,
чисельною перевагою нападників та застосованим до нього насильством, небезпечним для життя та здоров'я потерпілого, ОСОБА_1 та ОСОБА_10 заволоділи майном
потерпілого, а саме шкіряною сумкою вартістю 340 грн., в якій знаходився
шкіряний гаманець вартістю 280 грн., гроші в сумі в сумі 200 доларів США, що
згідно курсу Національного Банку України на момент вчинення злочину становить 1
010 грн., 250 грн., права водія на ім'я ОСОБА_12, дисконтні картки, які не
мають для потерпілого
матеріальної цінності;
поліетиленовий пакет, який
не має для
потерпілого матеріальної
цінності в якому
знаходився пуловер чоловічий вартістю 250 грн., теніска вартістю 250 грн., навушники фірми «Босе» вартістю 500 грн.,
навушники «Соні» вартістю 180 грн., зарядний пристрій
до мобільного телефону
вартістю 15 грн., туалетна вода вартістю 150 грн., рушник
вартістю 25 грн., мобільним телефоном «Моторола» вартістю 100 грн. з сім-карткою
ЮМС вартістю 20 грн., а всього на загальну суму 3 370 грн., після чого з місця
вчинення злочину зникли.

Згідно до висновку судово-медичної
експертизи № 687/й від 24.09.2007 року ОСОБА_12 були заподіянні тілесні
ушкодження: по 1 синцю на повіках правого ока з переходом на правий скат носа,
на нижній повіці лівого ока, на передній поверхні лівої ушної раковини в
середній третині, на шкірі нижньої губи зліва, в надключичній області зліва, на
лівій боковій поверхні шиї в нижній третині, садна на нижній повіці правого
ока; забійна рана на фоні крововиливу на слизовій оболонці нижньої губи зліва,
косо-поперечний скол 1 зуба на нижній щелепі з права на 1/3 висоти коронки, 2
зуба на нижній щелепі зліва на висоті коронки. Забійна рана на фоні крововиливу
в комплексі з сінцем на шкірі нижньої губи зліва, пошкодження зубів відносяться
до легких тілесних ушкоджень, які потягли за собою короткочасний розлад
здоров'я на строк більше 6 днів, але менше 21 дня. Інші ушкодження відносяться
до легких тілесних ушкоджень.

Крім того, 15.10.2007 року,
приблизно о 02 год. 30 хв. ОСОБА_1
будучи особою, яка раніше вчинила злочин передбачений ст. 187 КК України,
перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння по пр-ту Бажана
в м. Києві, біля підземного
переходу який веде
до ст. метро «Харківська», з метою заволодіння чужим майном шляхом
розбою з корисливих мотивів вступив в злочинну змову з двома невстановленими
органами досудового слідства особами. Реалізуючи свою злочинну змову діючи
узгоджено, спільно та згідно до розподілених ролей, ОСОБА_1 разом з двома
невстановленими органами досудового слідства особами, підійшли до ОСОБА_13,
після чого одна з невстановлених органами досудового слідства осіб з метою
полегшення вчинення злочину повідомила потерпілому, що вона є нібито
співробітником міліції, тримаючи в руці, невстановлений органами досудового
слідства предмет, схожий на документ, та наказала ОСОБА_13 показати, що
знаходиться в кишенях його одягу. Проте, ОСОБА_13 не сприйняв цю особу як
співробітника правоохоронних органів, виходячи з характеру вчинених
протиправних дій нападників, а також в зв'язку з тим, що вказаний документ йому пред'явлений для ознайомлення не був. Після того як ОСОБА_13
відмовився виконувати злочинні вимоги невстановленої органами досудового
слідства особи, ОСОБА_1 разом з
невстановленими органами досудового слідства особами, з метою подолання
волі потерпілого до опору та полегшення вчинення злочину застосували
насильство, яке є небезпечним для його життя та здоров'я, а саме нанесли
декілька ударів кожний кулаками рук та взутими ногами в область тулуба та голови
ОСОБА_13 внаслідок чого потерпілому були спричиненні тілесні ушкодження і
він впав на асфальт на кілька хвилин
втратив свідомість. Після того, як воля
ОСОБА_13 до опору була повністю подавлена раптовим нападом, чисельною перевагою
нападників, застосованим до нього насильством, небезпечним для його життя
здоров'я, ОСОБА_1 разом з невстановленими
органами досудового слідства особами заволоділи майном ОСОБА_13, а саме шкіряною барсеткою вартістю 100 грн., з грошима в сумі
200 грн., карткою для дзвінків з таксофону «Укртелеком» вартістю 9 грн.,
карткою для поповнення
рахунку «Київстар» вартістю
25 грн., ремкомплектом до дрелі вартістю 25 грн., мобільним телефоном
«Нокіа 6100» вартістю 600 грн. з сім- карткою «Київстар» вартістю 160 грн., на
рахунку якої знаходилось 2 грн. 50 коп., грошима в сумі 60 грн. 50 коп., 2 жетонами для
проїзду в метрополітені вартістю одного жетону 50 коп., на загальну суму 1
грн., ланцюжком із срібла вартістю 100
грн. з медальйоном у вигляді іконки, із
срібла, вартістю 50 грн., а всього майном на загальну суму 1 тис. 333 грн.,
після чого з місця вчинення злочину зникли.

Згідно до
висновку судово-медичної експертизи
№ 964/и 13.12.2007 року
ОСОБА_13 були заподіянні
тілесні ушкодження: по
одному синцю на
повіках правого ока, в області
чола справа, на спинці та скатах в
середній та нижній третині, на шкірі верхньої губи в центрі та справа, в правій
щочно- виличній області, на зовнішній поверхні правого плеча середній
третині, в правій надключичній
області, на задній поверхні правого плеча
в середній третині,
садна на фоні
крововиливу слизовій верхньої губи в центрі; скол коронок 1,2 зубів
верхньої щелепи справа на 14 висоти, по дільниці осадження шкіри на задній
поверхні лівого передпліччя в верхній середній третині, на передніх поверхнях
обох колінних суглобів, сінець в області 3 пальця правої кісті, які
заподіяні тупими предметами, можливо внаслідок ударів руками чи іншими
тупими предметами та відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Крім того, 16.08.2007 року,
приблизно о 23
год. 00 хв. ОСОБА_10,
повторно, будучи особою, яка
раніше за вчинила злочин, передбачений ст.
187 ч. 2 КК України, умисно,
з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, проник на
територію неогородженої, але охоронюваної стоянки для автомототранспорту, яка розташована по АДРЕСА_5, підійшов до
мотоциклу «Ява-350-634» червоного кольору, д.н. НОМЕР_1, вартістю 2 тис. грн., який зберігався на
вказаному сховищі, який належав ОСОБА_14, після чого для полегшення вчинення
злочину зняв з нього захисну поліетиленову плівку та штовхаючи руками
мотоцикл, викотив його за територію
даної стоянки, де у дворі найближчих будинків
шляхом пошкодження замку
запалення вказаного мотоциклу,
від'єднання на ньому проводів та послідуючому їх з'єднанню, чим завдав ОСОБА_14
матеріальної школи на суму 400 грн., завів двигун мотоциклу «Ява-350-634»
червоного кольору д.н. НОМЕР_2, після чого з місця вчинення злочину зник.

Крім того, 12.01.2008 року,
приблизно о 23 год. 20 хв. ОСОБА_11
діючи спільно з ОСОБА_10 перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння,
знаходячись на території стадіону ім. В.В.Лобановського по вул.
Грушевського, 3 в м. Києві, проходячи
повз адміністративне приміщення для VIP-персон, із хуліганських спонукань, грубо порушуючи
громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, ігноруючи норми
моралі та добропорядності, не реагуючи на зауваження своєї знайомої ОСОБА_15,
проявляючи особливу зухвалість, зробив
три постріли з пневматичного пістолету НОМЕР_3 калібру 4,5 мм, у вітринне скло
вказаного приміщення, після чого ОСОБА_10, продовжуючи вказані хуліганські дії
з особливою зухвалістю, наніс кілька ударів
ногою по склу вказаного вище
приміщення. В результаті протиправних дій ОСОБА_11 та ОСОБА_10 було пошкоджено
вітринне скло адмінприміщення для VIP-персон ВАТ «Футбольний клуб «Динамо Київ», внаслідок
чого ВАТ «Футбольний клуб «Динамо Київ» заподіяна матеріальна шкода на суму 5
280 грн.

Допитаний у судовому засіданні
підсудний ОСОБА_1 свою вину у вчиненому визнав частково, зазначивши, що попередньої змови на вчинення нападів між
ним та іншими особами не було і дав у судовому засіданні наступні показання.

Так, 05.08.2007 року приблизно о 23
год. 40 хв. він зі своїм товаришем ОСОБА_10 прийшов в двір будинку по АДРЕСА_4, де деякий час
сиділи лавочці. Знаходячись у дворі вказаного будинку, біля 3-го під'їзду, вони
побачили незнайомця, який сидів на лавці та розмовляв по мобільному телефону.
Коли вони підійшли до цього чоловіка і попросили цигарку, він їм відмовив,
сказавши, щоб вони самі заробляли собі на цигарки. Після чого вказаний
незнайомець штовхнув ОСОБА_10 в плече та ОСОБА_10 почав бити цього незнайомця
кулаками в обличчя. Коли він побачив, що
невідомий тримав ОСОБА_10 за футболку і бив, він підійшов до них і відштовхнув
незнайомця. В цей час він побачив, що в нього не має шльопанців, почав їх
шукати. Невідомий в цей момент підійшов до ОСОБА_10, схопив його плечем за шию,
але той викрутився і наніс невідомому удар у відповідь, від чого невідомий впав
на землю. Він в цей схопив сумку, яка
лежала за лавкою, на якій до цього сидів невідомий і
втік в сторону ст. метро «Харківська». Після
цього він зателефонував ОСОБА_10
та вони домовились про те, що
зустрінуться біля піцерії «Алібі»
через 20
хв. Коли вони зустрілись,
то разом подивились що знаходиться
в сумці, яку
вони забрали. В
сумці знаходились: сорочка, кофта, рушник, гаманець в якому були: 200
доларів США, різноманітні картки, 100 грн. та інші речі. Потім вони поділили
гроші навпіл, він забрав 100 доларів США та 50 грн. і ОСОБА_10 також отримав
100 доларів США та 50 грн. Потім вони вдвох поїхали гуляти. Сумка разом з
рештою речей потерпілого залишилася у ОСОБА_10 та зі слів останнього
йому відомо що
він ії викинув.
Крім цього 14.10.2007 року, приблизно після 22 години
він та його знайомий ОСОБА_16 знаходились біля супермаркету «Велика Кишеня» по
вул. Вербицького в м. Києві
він зустрів наглядно-знайомого на ім'я ІНФОРМАЦІЯ_4, який став з ними спілкуватись. В процесі
бесіди він попросив у ІНФОРМАЦІЯ_4 його мобільний телефон для того щоб
подзвонити своїй дівчині та домовитись з нею про зустріч, оскільки в його
мобільному телефоні, який був у нього з собою, сіла батарея, з чим ІНФОРМАЦІЯ_4
погодився та надав йому свій мобільний телефон у якій він вставив свою
СІМ-картку. Також він пояснив, що в розмові з ІНФОРМАЦІЯ_5 він домовився з нею
про зустріч біля підземного
переходу до метро
«Харківська» в найближчий
час. Він повідомив ІНФОРМАЦІЯ_4
та ОСОБА_16 пор
те, що збирається
йти до метро «Харківська» для зустрічі зі своєю
дівчиною, попросив ІНФОРМАЦІЯ_4 піти з ним, тому що в нього телефон «сів» та
він не міг з нього зателефонувати знайомій в разі потреби, щоб не «розминутись» з нею при зустрічі.
ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_16 погодились піти разом з ним та вони пішли в напрямку
метро «Харківська». По дорозі
запропонував ІНФОРМАЦІЯ_4 обмінятись з ним мобільними телефонами,
на що ІНФОРМАЦІЯ_4 не
погодився. Обмінятись він хотів, бо йому більше подобаються
телефони «Нокія», а ніж «Сіменси». ІНФОРМАЦІЯ_4 він попросив не виймати з його
телефону його СІМ-картку, щоб йому
змогла зателефонувати знайома, з чим ІНФОРМАЦІЯ_4 погодився. Коли вони утрьох
підійшли до метро «Харківська», він зателефонував знайомій, яка і повідомила,
що її не випускають з дому та попросила підійти до її дома, щоб з нею побалакати,
з чим він погодився,
а ОСОБА_16 та
ІНФОРМАЦІЯ_4 погодились скласти у цьому йому компанію. Коли вони
підійшли до АДРЕСА_4, де мешкає його знайома, він їй подзвонив з телефону
ІНФОРМАЦІЯ_4 та вона вийшла на балкон. Під час розмови з ІНФОРМАЦІЯ_5, він попросив ІНФОРМАЦІЯ_5 скинути йому через
балкон на вулицю кільце, з чим та погодилась та викинула йому на вулицю кільце.
При цьому він не казав Ірині навіщо йому це кільце, а він це робив, тому що
хотів, щоб ІНФОРМАЦІЯ_4 зі ним помінявся
телефонами та до
свого телефону він
хотів запропонувати ще й вказане кільце. Після цього вони стали
повертатись підземного переходу з якого прийшли, щоб розійтись по домівках. По
дорозі він повернув ІНФОРМАЦІЯ_4 його мобільний телефон. Крім цього він запропонував ІНФОРМАЦІЯ_4 ще
раз помінятись мобільними телефонами, казав йому о до свого мобільного телефону
він дасть йому і вказане кільце. Після цього він передав ІНФОРМАЦІЯ_4 вказане
кільце подивитись, казав що воно з золота, хоча йому було відомо, що це кільце
не золоте. Вказане кільце він придбав приблизно півроку назад з рук приблизно
за 70 грн. ІНФОРМАЦІЯ_4 він казав, що
кільце золоте, бо хотів,
щоб той з мною помінявся
телефонами. ІНФОРМАЦІЯ_4 роздивившись вказане кільце відмовив йому у обміні,
сказав, що воно не золоте. На це він сказав ІНФОРМАЦІЯ_4, що можна пересвідчитись про вказане кільце у
сторонніх людей та підійшовши до хлопця у підземному переході запитав у нього
про вказане кільце, сказав що воно золоте на що цей хлопець з цим погодився та
запитав за скільки він хоче за нього, на що він відповів, що хоче за нього 250
грн. вказаний хлопець підтвердив, що воно може стільки коштувати та він би його
придбав, але в нього таких грошей немає. Після цього цей хлопець передав йому
вказане кільце та вони пішли далі. Коли
вийшли з переходу, то пішли в сторону ресторану «Макдональдса», де до них
підбіг вищевказаний хлопець з переходу, який підійшовши до ІНФОРМАЦІЯ_4, став
показувати йому яксь документ, казав, що він з міліції, наказливим тоном казав
пред'явити йому документ, запитував чи є в нього забоорнеі речі, після чого
став перевіряти одяг ІНФОРМАЦІЯ_4. В цей час ІНФОРМАЦІЯ_4 став упиратись діям
незнайомця, на що незнайомець кілька разів вдарив ІНФОРМАЦІЯ_4 по обличчю
рукою. В цей час до ІНФОРМАЦІЯ_4 зі спини ближче підійшов ОСОБА_16, який наніс
йому кілька ударів кулаками рук по його верхній частині тулуба. Він в цей час
також підійшов зі спини до ІНФОРМАЦІЯ_4 та вдарив його кілька разів кулаком
руки по спині. Чому ОСОБА_16 став бити саме ІНФОРМАЦІЯ_4 йому невідомо, також
він не може пояснити навіщо він бив ІНФОРМАЦІЯ_4, тому що не знаю цього. В цей час незнайомець продовжував бити
ІНФОРМАЦІЯ_4 кулаками рук та при цьому лазив по кишеням одягу ІНФОРМАЦІЯ_4.
Після цього він покликав ОСОБА_16 та вони з ним стали уходити з вказаного
місця, а незнайомець залишився на місці та продовжував бити ІНФОРМАЦІЯ_4. Під
час вищевказаного побиття ІНФОРМАЦІЯ_4 в нього з рук випала барсетка, яку
ОСОБА_16 підняв з асфальту та відчинивши її та подивившись, що в ній немає
нічого цінного, викинув її. Після цього він пішов з вказаного місця та що було
далі йому невідомо.

Допитаний у судовому засіданні
підсудний ОСОБА_10 по епізодам
вчинення хуліганства та незаконно заволодіння транспортним засобом визнав себе
винним у повному обсязі, по іншим
епізодам свою вину у вчиненому визнав частково, зазначивши, що попередньої
змови на вчинення розбійного нападу між ним та ОСОБА_1 не було та дав у судовому засіданні наступні
показання.

Так,
05.08.2007 року приблизно о 23 год.
40 хв. він та його товариш
ОСОБА_1, прийшов у двір АДРЕСА_4. Приблизно через півгодини після
цього, коли він та
ОСОБА_1 знаходились біля
3-го під'їзду вказаного будинку, вони побачили на лавці біля
нього незнайомця, який розмовляє по
мобільному телефону. Коли вони підійшли до нього та попросили
цигарки, то він їм відповів, що в нього не має цигарок та щоб вони на
цигарки заробляли самі. Після цього
незнайомець штовхнув його в груди, а він в свою чергу вдарив незнайомця кулаком
в лице, почалася бійка, під час бійки він наніс незнайомцю
приблизно 5 ударів в обличчя. Під час
вказаної бійки, він
спіткнувшись впав та
загубив свої шльопанці, після
чого він встав і наніс незнайомцю ще
декілька ударів в обличчя, після нанесених ним ударів чоловік впав на землю. В
цей момент він побачив на землі мобільний телефон, екран якого
світився, він підняв цей
телефон та присвічуючи
ним намагався знайти в кущах
загублені ним шльопанці, але не знайшов. Під час бійки ОСОБА_1 вихопив сумку,
яка в цей момент стояла біля лавочки, на якій до цього сидів невідомий чоловік,
та почав тікати за будинок в сторону метро «Харківська». Після цього він
покинув місце бійки, попрямував в сторону метро «Харківська». Біля магазину
«Ельдорадо» він побачив ОСОБА_1, який тримав в руках викрадену сумку. Він
підійшов до ОСОБА_1 та вони стали роздивлятись
речі в ній,
та там серед
інших речей знаходились: теніска,
кофта, туалетна вода, шкіряний гаманець, зарядний пристрій до телефону
«Моторола». Він також показав ОСОБА_1 мобільний телефон, який він підняв із
землі на місці бійки. Після цього ОСОБА_1 забрав собі чоловічу туалетну воду,
яка була в сумці. Всі інші речі разом із сумкою він забрав собі та в
послідуючому викинув, а вищевказаний мобільний телефон він залишив собі. Крім
цього коли 15.08.2007 року він, проходив біля стоянки по вул. Вербицького в
м.Києві, то побачив мотоцикл «Ява» червоного кольору, накритий поліетиленовою
клейонкою та він вирішив вкрасти цей мотоцикл для того щоб на ньому покататись.
Після цього він, непомітно для охоронця вказаної стоянки, зайшов на її
територію, підійшов до вказаного мотоциклу та знявши з нього клейонку, викотив
його за межі стоянки, де розібравши систему запалення, завів його двигун та
поїхав на цьому мотоциклі до універсаму «Позняки». Через деякий час, він
попередньо зателефонувавши з ОСОБА_1 зустрівся з ним та повідомив останньому,
що начебто цей мотоцикл йому дав покататись його товариш. Після цього вони
вдвох стали кататись на цьому мотоциклі, зустрівши знайомого ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_6, якому ОСОБА_1 повідомив, що начебто цей мотоцикл було придбано.
Після цього вони втрьох стали кататись на вказаному мотоциклі по Харківському
масиві в м. Києві. Через деякий час двигун мотоциклу заглох та після чого вони
закотили цей мотоцикл у двір будинку АДРЕСА_6, де їх побачили працівників
міліції, ОСОБА_1 втік, а його, ІНФОРМАЦІЯ_6 та вказаний мотоцикл було затримано
та доставлено до міліції. Також він пояснив, що про те, що вказаним мотоциклом
він керував без дозволу його власника, він ОСОБА_1 та ОСОБА_17 не розповідав.
Також, 12.01.2008 року він, зустрівшись,
приблизно, о 15 год. зі своїм товаришем
ОСОБА_11, пішов з ним гуляти містом. Приблизно, близько 18 год. вони запросили на
прогулянку знайому дівчину на ім'я ІНФОРМАЦІЯ_5, прізвище якої він не пам'ятає, і вже втрьох поїхали в центр міста, на вул.
Хрещатик. Гуляючи вулицями, вони зайшли в гастроном, приблизно, о 20 годині,
купили пляшку горілки марки «Прайм»
місткістю 0,5 л, банку огірків та томатний сік, які вжили у дворі будинку біля
кафе «Макдональдз» по вул. Хрещатик, після чого він невдовзі сп'янів. Потім вони знову пішли гуляти на Майдан
Незалежності, до арки «Дружби народів» та до Маріїнського парку. Коли вони
проходили повз стадіон ім. В.В.Лобановського, він запропонував зайти і побігати
по футбольному полю. З даною пропозицією всі погодились. Вони перелізли через паркан зі сторони парку
і пішли на поле, де кілька хвилин втрьох бігали та таке інше. Потім вони
зібрались йти додому, бо було вже пізно, скільки точно, не пам'ятає, десь за 23 год., тому пішли в напрямку до виходу зі
стадіону. Проходячи повз приміщення, яке мало назву, як йому стало відомо
пізніше, приміщення для VIP-персон, він, знаючи про те, що у ОСОБА_11 з собою був
пневматичний пістолет, попросив, щоб той
дав йому даний предмет, пояснивши, що
хоче з нього постріляти по склу названого приміщення Однак, ОСОБА_11
йому відмовив і сказав, що зробить це сам. ІНФОРМАЦІЯ_5, почувши цю розмову,
стала їх відмовляти від цього, після чого пішла геть. А ОСОБА_11
дістав з-під куртки свій пневматичний пістолет та тричі вистрілив у скло приміщення для VIP-персон,
попавши в нього, бо на склі появились тріщини, але воно не випало. Тоді він
підбіг і, як пам'ятає, двічі вдарив ногою з розгону по склу, приблизно, в те
місце, куди стріляв ОСОБА_11 і трохи збоку.
Але скло лишилось в рамі, хоча розтріскалось більше. Після цього вони
побачили, як з вхідних дверей, що знаходились поруч з розбитим склом , вибігає
охоронник, тому одразу стали тікати.
Спочатку вони вдвох побігли до автостоянки, через яку хотіли покинути
територію стадіону, але там виявились зачиненими ворота, тому вони побігли
вздовж паркану, перелізли через нього і
побігли до центрального виходу, але по дорозі його наздогнали охоронники і
затримали, а ОСОБА_11 втік. Його завели у приміщення охорони стадіону, куди
потім приїхали працівники міліції і відвезли його до Печерського РУ м. Києва,
відібрали відповідне пояснення.

Допитаний у судовому засіданні
підсудний ОСОБА_11 свою вину у
інкримінованому йому злочині визнав повністю, щиро розкаявся і дав у судовому
засіданні наступні показання. Так, 12.01.2008
року, приблизно, о 15 год., зустрівшись зі своїм знайомим ОСОБА_10, вони пішли
гуляти містом. Приблизно, о 18 год. вони заїхали до спільної знайомої ОСОБА_15,
яку запросили провести спільно вільний час. Забравши останню на прогулянку,
вони втрьох поїхали в центр міста, на вул. Хрещатик, де деякий час ходили прилеглими вулицями. Близько 20 год. в гастрономі вони купили пляшку горілки «Прайм» місткістю 0,5
л, банку огірків та томатний сік. У
дворі будинку біля кафе «Макдональдзу» вони вжили вказане спиртне, внаслідок
чого згодом він сп'янів. Потім вони
пішли гуляти на майдан Незалежності, біля арки Дружби народів, після чого
направились у Маріїнський парк. Коли
вони проходили повз стадіон ім. Лобановського
вул. Грушевського, 3 в м. Києві, ОСОБА_10 запропонував піти на
стадіон і побігати по футбольному
полю. Вони погодились. Близько 23 год., перелізши через паркан зі сторони парку, вони втрьох
потрапили на територію стадіону, зайшли
на футбольне поле, де, приблизно, протягом хв. 15 бігали по ньому. Потім вони пішли в напрямку
виходу зі стадіону, маючи намір їхати по домівках. Проходячи повз
адмінбудівлі, ОСОБА_10 попросив у дати
тому його пневматичний пістолет, щоб постріляти з нього по кабіні, яка, як
виявилось пізніше, називається приміщенням для VIP- персон. На
дане прохання ОСОБА_10 він відмовив і сказав , що зробить це сам. ОСОБА_15 стала просити їх не
робити цього, але вони не послухали та пішла. Після цього він дістав свій
пневматичний пістолет з кобури, яка знаходилась у нього під лівою рукою
під курткою, і тричі вистрелив у скло вітрини даного приміщення. Постріли зробив
з відстані, приблизно, 10-15 метрів. Після цього, він побачив на склі
три точки, куди потрапили пістолетні кулі, від яких у різні боки розійшлись
тріщини. ОСОБА_10 підбіг до та вдарив по
ньому ногою, приблизно, по центру між точками, від чого скло потріскалось ще
більше у різні боки, але не випало. Скільки точно разів ОСОБА_10 вдарив ногою
по склу, він не знає, бо майже одразу вибіг з вказаного приміщення охоронник і
вони з ОСОБА_10 стали тікати. Спочатку
вони бігли разом вздовж паркану, потім побачили ще одного охоронника, перелізли
через паркан і потім уже стали бігти в різні сторони. Охоронники їх
переслідували, але йому вдалось втекти.

Винність ОСОБА_1, ОСОБА_10, ОСОБА_11
у інкримінованих їм злочинах підтверджується наступними доказами по справі:

- показаннями потерпілого ОСОБА_12 в судовому засіданні, з
яких убачається, що він повністю
підтримав свої показання під час досудового слідства та показав, що 06.08.2007
року приблизно о 00 год. 05 хв. він повертався додому і сів на лавку біля
третього парадного будинку за адресою: АДРЕСА_4, щоб поговорити по мобільному телефону.
Він побачив, що
в сторону під'їзду
наближаються двоє підлітків. Коли
він закінчив розмову
по телефону ці двоє
підлітків підійшли до нього. В цей момент він нахилив голову вниз і
відчув сильний удар по голові зверху.
Він почав вставати з лавки, але
нападники продовжили наносити йому удари в
голову. Захищаючись, він наніс
одному з нападників кілька ударів, від чого нападник впав на газон в кущі. Він повернувся до
другого нападника, який в цей момент знаходився у нього за спиною, наносив
удари руками в голову та корпус, та намагався зірвати з його лівого плеча
шкіряну сумку. Коли нападник зірвав сумку та впустив її на газон, з неї випали:
футляр з окулярами та мобільний телефон «Моторола» чорного кольору. Від падіння
у телефону відпала задня кришка. Він
одразу нахилився та в цей момент нападники схопили сумку, мобільний телефон
та втекли;

- показаннями потерпілого ОСОБА_14, які він дав в судовому
засіданні з яких убачається, що він
повністю підтримав свої показання під час досудового слідства та показав, що
15.08.2007 року він о 16 год. приїхав на своєму мотоциклі «Ява-350-634»
червоного кольору, д.н. НОМЕР_2, вартістю 2 тис. грн. на Харківський масив в м.
Києві. Приблизно о 20 год. 30 хв. 15.08.2007 року він поставив мотоцикл на ніч
на оплачувану охоронювану стоянку по АДРЕСА_5, накривши його поліетіленовою
клейонкою. 16.08.2007 року, коли він приблизно о 9 год. ЗО хв. прийшов за
вказаним мотоциклом на стоянку, то
побачив, що його немає, після чого він звернувся до міліції з заявою про його
викрадення. Через деякий час йому
зателефонували працівники міліції,
які повідомили, що
мотоцикл знайдено і він
знаходиться в Дарницькому РУ м. Києва. Коли
він приїхав до Дарницького РУ м. Києва та оглянув мотоцикл, то виявив, що в
ньому була повністю розряджена акумуляторна батарея, яка прийшла в повну
негідність, електрична проводка була у неробочому стані, не працювали тахометр
та спідометр, замок запалення був розкручений;

- показаннями потерпілого ОСОБА_13 в судовому засіданні, з
яких убачається, що 14.10.2007 року,
приблизно о 23 год., коли він проходив біля універсаму «Велика кишеня» по вул.
Вербицького в м. Києві, то познайомився з двома хлопцями на ім'я ОСОБА_16 та ОСОБА_1, з якими він став спілкуватись. В
процесі вказаної бесіди, ОСОБА_1 кілька разів просив нього мобільний телефон
для того щоб зателефонувати знайомій та він надавав йому свій мобільний
телефон, після чого ОСОБА_1 повертав телефон йому. Після цього він з вказаними
хлопцями, за пропозицією ОСОБА_1, з
якого він погодився, пішли в
напрямку метро «Харківська», де ОСОБА_1 начебто хотів зустрітись зі своєю
дівчиною. Його мобільний телефон в цей час знаходився у ОСОБА_1, який мотивував
це тим, батарея в його телефоні розрядилась та що йому ще необхідно
телефонувати та він поверне цей телефон йому, коли зустріне свою дівчину. Крім
цього, по дорозі ОСОБА_1 кілька разів пропонував йому обмінятись з ним мобільними телефонами, чи поміняти його мобільний телефон на якесь
золоте кільце з чим він не погоджувався. Коли вони прийшли до метро
«Харківська», то ОСОБА_1 комусь зателефонувавши з його телефону, повідомив, що його дівчина знаходиться вдома
та попросив сходити з ним разом до її до дому, який знаходився неподалік, на що
він погодився. Коли вони прийшли до АДРЕСА_4, ОСОБА_1 знов комусь
зателефонував, після чого йому з 4-го поверху вказаного будинку скинули кільце
з металу жовтого кольору. Після цього, коли вони повертались через
підземний перехід, ОСОБА_1
підійшов до якось незнайомця, показав йому це кільце на
що незнайомець оцінив його в 200 грн.,
після чого вони пішли далі. Пройшовши деяку відстань, ОСОБА_1 повернувся до незнайомця, розмовляв з
ним. після чого повернуся до нього та ОСОБА_16. Коли вони вийшли з підземного
переходу та пройшли деяку відстань від нього, їх наздогнав зазначений
незнайомець з підземного переходу, який підійшов до нього, сказав, що він з
міліції та наказав йому вивертати кишені,
тримаючи в руках якісь документ,
який відмовився на його прохання показазити ближче. Після цього
незнайомець, ОСОБА_1 та ОСОБА_16 стали наносити йому удари руками та ногами по
різним частинам його тіла та голови. Від вказаних ударів він впав на землю та
на деякий час втратив свідомість. Під час побиття, ОСОБА_1, ОСОБА_16 та
незнайомець викрали його майно, та пошкодили його одяг;

- показаннями свідка ОСОБА_18, які він дав в судовому
засіданні з яких убачається, що він
повністю підтримав свої показання під час досудового слідства та показав, що в
ніч з 05.08.2007 року на 06.08.2007 року, приблизно о 00 год., він працював
наглядачем АДРЕСА_4. Коли він разом з
напарником знаходився у приміщенні для наглядачів, він побачив через вікно цього
приміщення, що біля 3-го під'їзду будинку,
в кущах, йде якась боротьба, кущі тряслись та жіночий голос з вказаного будинку
кричав «Що ви там робите». Хто саме це кричав з мешканців вказаного будинку та
звідки був цей крик він не бачив. Для того щоб подивитись, що саме там
відбувається він вийшов на вулицю та пішов в напрямку вказаних кущів, а його
напарник залишився у приміщенні. По дорозі
він побачив, що
незнайомий йому хлопець, якого
він чітко не розглядів, вибіг з кущів та побіг в напрямку сусідніх будинків.
При цьому цей хлопець тримав в руці якусь сумку. Після цього, через кілька
секунд вибіг ще один незнайомий йому хлопець, якого він чітко не розглядів та
також втік. Коли він підійшов ближче до кущів, з них вийшов наглядно-знайомий
хлопець, який мешкає у буди. АДРЕСА_4, який розповів, що двоє хлопців, які
втекли побили його та забрали у нього сумку з речами. На обличчі у хлопця він
побачив набрякаючу ссадину;

- показаннями свідка ОСОБА_15, які вона дала в судовому
засіданні з яких убачається, що вона
повністю підтримав свої показання під час досудового слідства та показала, що
14.10.2007 року у вечірній час вона разом з ОСОБА_1 знаходились в кафе, яке
розташоване на вулиці неподалік від кінцевої зупинки автобусів «ст. метро
«Харківська». Під час того як вони знаходились у вказаному кафе, ОСОБА_1 познайомився з хлопцем на ім'я ОСОБА_16, який розповів що проживає в м. Бориспіль, Київської області. Приблизно
о 22 год. вона повідомила ОСОБА_1, що їй вже пора йти до дому, бо вже було
пізно, після чого вона пішла додому, а ОСОБА_1 залишився у кафе разом з
ОСОБА_16. Приблизно о 23 год. їй на
мобільний телефон зателефонував ОСОБА_1, який попросив дати йому на деякий час
її кільце з металу жовтого кольору, яке
він поверне їй наступного
дня, для чого
воно йому, він
їй не повідомляв.
Вона погодилась. ОСОБА_1 сказав, що підійде до неї до дому, під балкон
та покличе її, щоб вона скинула йому вказане кільце на вулицю. Через деякий час
вона почула з вулиці голос ОСОБА_1, та вийшла на балкон. ОСОБА_1 був із
незнайомим чоловіком, якого вона не роздивилась, бо на вулиці було темно. Вона
викинула своє кільце ОСОБА_1 на вулицю через балкон, після чого останній та
незнайомець, який був з ним, пішли, а вона лягла відпочивати. Наступного дня
приблизно о 12 год. дня ОСОБА_1 прийшов до неї до дому та віддав кільце. Для
чого було потрібне кільце і для чого він
його в неї брав, вона у нього не питала. Крім того, 12.01.2008 року, приблизно,
о 18 годині, до неї приїхали знайомі ОСОБА_11 та ОСОБА_10 і запропонували
погуляти у місті. Вона погодилась і вони разом поїхали в центр, гуляли по вул.
Хрещатик, на майдані Незалежності, ходили до арки Дружби народів. В одному з гастрономів хлопці купили пляшку
горілки, місткістю 0,5 л, банку огірків
та пакет томатного соку, яку випили у дворі будинків поблизу кафе
«МакДональдзу», що по вул. Хрещатик. Вона особисто робила тільки вигляд, що
вживає спиртне, а насправді непомітно для її виливала. Після цього вони ще
деякий час гуляли прилеглою територією,
а потім пішли в Маріїнський парк. Коли
проходили повз стадіон ім. В.В. Лобановського, ОСОБА_10 запропонував побігати
по футбольному полю. Вони погодились. Оскільки час був пізній, вхід до стадіону
зачинений, вони перелізли через паркан зі сторони вказаного парку і пішли на
поле, де бігали. Потім вони стали збиратись додому, бо була дванадцята година
вечора. Коли вони проходили повз якоїсь будівлі з великими вікнами на стадіоні,
як пізніше стало відомо, що то була
будівля з VIP- ложами, ОСОБА_10 попросив у ОСОБА_11 дати йому
пістолет, щоб постріляти по названим вікнам будівлі. Про те, що у ОСОБА_11 був з собою пістолет, і що у нього взагалі
він є, їй відомо не було. ОСОБА_11
відмовив ОСОБА_10 і сказав, що
сам це зробить. Коли вона це почула, то стала просити хлопців , щоб вони цього
не робили. Проте, вони її не послухали, і вона пішла від них. Коли вона йшла,
то почула три звуки, схожі на вистріли, з чого зрозуміла, що хлопці все ж таки
стріляли, по чому, не знає. Майже одразу ж після них вона почула крики
охоронників і потім побачила, як ОСОБА_11 та ОСОБА_10 бігли територією стадіону
в напрямку виходу з нього. Коли вона
йшла в напрямку майдану Незалежності, її наздогнав ОСОБА_11, який провів її
додому. По дорозі ОСОБА_11
розповів
їй, що він особисто тричі вистрілив з пневматичного пістолету по вікну, а
ОСОБА_10 бив по склу ногою і вони вдвох його розбили;

- показаннями свідка ОСОБА_19, які він дав в судовому
засіданні з яких убачається, що він
повністю підтримав свої показання під час досудового слідства та показав, що
13.01.2008 року, приблизно, о 9 годині ранку йому на мобільний телефон
зателефонував начальник зміни служби охорони стадіону ім. В.В. Лобановського, розташованого
по вул. Грушевського, 3 в м. Києві,
ОСОБА_20 та повідомив, що пізно увечері, приблизно, годині о
23.20-23.30 12.01.2008 року двоє молодих
людей розбили вітринне скло, розташоване поряд із вхідними дверима, у
адмінприміщенні для VIP- персон, і що один із них працівниками служби охорони
був затриманий та переданий співробітникам міліції Печерського РУ м. Києва для
з'ясування обставин даної події, іншому вдалось втекти. Затриманий назвався
ОСОБА_10 і на момент його затримання перебував у стані алкогольного сп'яніння. Отримавши дану інформацію, він приїхав на
стадіон, де під час огляду вказаного приміщення побачив пошкодженим його
вітринне скло, на якому малось три вм'ятини круглої форми, від яких в різні
боки розходились концентричні та інші значні тріщини по всьому периметру даного скла, на якому він
побачив також один нечіткий слід від взуття та на склі, яке розміщено праворуч
від вказаного скла, ще один слід від взуття. Саме пошкоджене скло знаходилось у
каркасі, незначні мілкі його осколки лежали долі. З огляду на це він зробив
висновок, що дане скло було пошкоджено внаслідок нанесення по ньому ударів
ногою та якимось стороннім предметом. Однак, як саме це сталося, йому не
відомо, оскільки він особисто не
являється очевидцем даної події. У зв'язку з викладеним того ж дня він звернувся з офіційною
заявою до відділення міліції Печерського району м. Києва;

- показаннями свідка ОСОБА_21, які він дав в судовому
засіданні з яких убачається, що він
повністю підтримав свої показання під час досудового слідства та показав, що
12.01.2008 року, знаходячись на своїй робочій зміні на посту № 22 стадіону ім.
Лобановського по вул. Грушевського, 3 в
м. Києві, розташованого біля центрального входу на стадіон, приблизно, о 23
год. 25 хв. він побачив, як зі сторони автостоянки стадіону до його виходу,
перелізши через паркан, який огороджує вхід на стадіон, біжать двоє невідомих,
а за ними біг охоронник з посту № 9 - ОСОБА_22 і кричав, щоб втікачі зупинились. Він зрозумів,
що останні щось зробили тому вибіг їм напереріз. Одного з них затримав
ОСОБА_22, а іншому вдалось втекти. Затриманий був доставлений у службове
приміщення служби охорони. Ним виявився неповнолітній ОСОБА_10, який перебував у стані алкогольного сп'яніння, і
який, як з'ясувалось, розбив вітринне скло приміщення ВІП- ложі,
розміщеної на першому поверсі
адмінбудівлі стадіону, де знаходиться
пост № 1, службу на якому в той час ніс охоронник Овод. Хто саме розбив
дане скло, він не бачив;

- показаннями свідка ОСОБА_23, які він дав в судовому
засіданні з яких убачається, що він
повністю підтримав свої показання під час досудового слідства та показав, що
12.01.2008 року він знаходився на роботі на посту № 8 на стадіоні ім. В.В.
Лобановського по вул. Грушевського, 3 в м. Києві на КПП, розташованому біля
центрального входу на стадіон, приблизно, о 23 год. 20 хв. йому зателефонував з посту № 1 ОСОБА_25В. і
сказав, що у VIP-ложі невідомі пошкодили вітринне скло і побігли в
напрямку стоянки автотранспорту. Потім йому також з посту № 9 зателефонував
охоронник ОСОБА_22 В.В. і повідомив, що невідомі, які пошкодили скло у
вказаному приміщенні, побігли в його напрямку. Він вийшов назустріч і побачив,
що один з вказаних осіб вже був
затриманий його співробітниками, а другий, якого він побачив мельком, втік в напрямку
музею російського мистецтва і потім у двори прилеглих будинків та зник. Він
підійшов до затриманого молодого хлопця,
який, як з'ясувалось, перебував у стані алкогольного сп'яніння і назвався
ОСОБА_10, допоміг охоронникам завести його у службове приміщення охорони, де
чекали незначний час приїзду працівників міліції з Печерського РУ м. Києва, які
були викликані у зв'язку із вказаною подією. Потім він повернувся до виконання
своїх обов'язків, тому про те, що
відбувалось далі, йому не відомо. Пізніше він ходив подивитись пошкоджене скло
і побачив на ньому три отвори круглої форми, від яких в різні боки розходились
тріщини по всьому периметру, але скло знаходилось в каркасі, тобто, не випало,
між вказаними отворами був нечіткий слід
від взуття і ще один такий же слід він побачив на склі сусідньої секції, яке
пошкодженим не було. Як йому потім стало відомо з розмов з колегами, один з
хлопців нібито стріляв з якогось пістолета по даному склу. Але він цього
особисто не бачив і пострілів не чув, мабуть, із-за шуму вулиці, бо його робоче
місце знаходиться поблизу проїзної частини, а приміщення адмінбудівлі -
вглибині території стадіону. Більш конкретно нічого по даному питанню пояснити
не може, бо очевидцем даної події не
являється.

- показаннями свідка ОСОБА_24, під час досудового слідства,
з яких убачається, що 15.08.2007 року з 17 години він разом з інспекторами роти
ПС Дарницького РУ ГУ МВС України в м.
Києві Харковим І.П. та Журавльовим Р.І. несли службу по охороні
громадського порядку в Дарницькому районі м. Києва у автопатрулі №17 (АП-17).
Працюючи на АП-17, 16.08.2007 року,
приблизно о 02 год. 30 хв., коли вони проїжджали на службовому автомобілі по
АДРЕСА_6, то побачили, що троє невідомих їм хлопців у дворі
вказаного будинку штовхали руками мотоцикл та при цьому вели себе підозріло.
Для того щоб з'ясувати поведінку
вказаних незнайомців та встановити їх особу вони стали до них наближатись, на
що один з вказаних незнайомців втік у невідомому напрямку, а двоє інших, як з'ясувалось в подальшому: ОСОБА_17, ІНФОРМАЦІЯ_7, прож:
АДРЕСА_7 та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, прож: АДРЕСА_8 були затримані нами разом з
вказаним мотоциклом «Ява-350-634» червоного кольору д.н. НОМЕР_2, після чого
ОСОБА_10 та ОСОБА_17 разом з вказаним мотоциклом були доставлені до Дарницького
РУ ГУ МВС України в м. Києві для подальшого з'ясування обставин ( т. 2 а.с.
а.с. 115-117);

- показаннями свідка ОСОБА_17, під час досудового слідства,
з яких убачається, що в нього є знайомий ОСОБА_1, якого він знає на протязі останніх приблизно
3-4 років та підтримує з ним товариські стосунки. 15.08.2007 року він у
вечірній час зустрівся разом ОСОБА_1, який був разом зі своїм знайомим на ім'я Олександр. Вказані хлопці були на мотоциклі, ОСОБА_1
запропонував йому разом з ними покататись на ньому з чим він погодився та вони
втрьох, стали кататись на мотоциклі. 16.08.2007 року, коли вони катались на
мотоциклі «Ява» по вул. Ревуцького в м. Києві, то приблизно о 2 год. у
мотоциклі закінчилось пальне, після чого вони закотили цей мотоцикл у двір
будинку АДРЕСА_6, де їх побачили працівників міліції, ОСОБА_1 втік, а його,
ОСОБА_10 та вказаний мотоцикл було затримано та доставлено до міліції. Також
він повідомив, що про те, що мотоцикл марки «Ява» червоного кольору, з яким
його та ОСОБА_10 затримали працівники міліції було викрадено йому нічого відомо
не було. З розмов ОСОБА_10 між ОСОБА_1 він почув, що начебто цей мотоцикл було
у когось придбано, але у кого його було придбано та за яких обставинах йому
невідомо. Крім цього він пояснив, що ОСОБА_1 раніше тривалий час бачив за
кермом мотоциклу «ІЖ» чорного кольору, тому що вони катались на мотоциклі «Ява»
його не здивувало (т. 2 а.с. а.с.110-114);

- показаннями свідка ОСОБА_20, під час досудового слідства,
з яких убачається, що 12.01.2008 року, коли він знаходився на робочій зміні,
приблизно, о 23.30 годині, коли він
знаходився на іншому об'єкті, йому на мобільний телефон зателефонував охоронник
ОСОБА_25, який того дня ніс службу на посту № 1 стадіону ім. Лобановського по
вул. Грушевського, 3 в м. Києві - VIP- ложа для почесних гостей, і повідомив, що двоє молодих хлопців, які
проникли на територію стадіону і знаходились у стані алкогольного сп'яніння,
розбили вітринне скло приміщення VIP- ложі і що
одного з них затримали. У зв'язку з
викладеним він одразу ж повернувся на
територію стадіону, де у розмові з підлеглими з'ясував, що затриманий вже знаходиться у службовому
приміщенні охорони стадіону, куди він зайшов і побачив невідомого молодого
хлопця, який назвав себе ОСОБА_10, який перебував у стані алкогольного сп'яніння і на будь-які питання нічого не відповідав. У зв'язку з викладеним він викликав наряд міліції Печерського
РУ м. Києва, а сам пішов оглянути приміщення VIP-ложі. Під
час огляду він побачив, що вітринне скло
секції, яка знаходиться праворуч від вхідних дверей, розбите: має три вм'ятини
круглої форми, увігнуті всередину, навколо яких були численні тріщини
концентричної форми та великі тріщини по всьому периметру скла. Крім цього на
склі секції, розташованої правіше від
розбитої, знаходився слід від взуття.
Після огляду даного приміщення він повернувся до приміщення охорони, де
перебував затриманий ОСОБА_10, куди вже на той момент приїхали співробітники
міліції, яким затриманий був переданий для
доставки у Печерське РУ м. Києва для подальшого розбору. Працівниками
служби охорони були дані відповідні
пояснення з приводу вказаної події, а прибувшими співробітниками слідчо-оперативної групи було
відпрацьоване місце цієї події, був вилучений слід взуття зі скла, про який
йшлося вище. Після цього він повернувся до виконання своїх обов'язків. А вранці
13.01.2008 року, коли на вулиці розвиднилось, він ще раз оглянув вказану вище VIP- ложу і побачив у кутку зі сторони вулиці біля
вхідних дверей маленький металевий шарик мідного кольору, схожий на кулю від
пневматичного пістолету. Тому ще раз були викликані працівники міліції
Печерського РУ м. Києва, але він їх не чекав. Через кілька днів йому стало
відомо, що кулька, про яку йшлося вище,
була працівниками міліції вилучена ( т. 1 а.с. 61).

- показаннями свідка
ОСОБА_25, під час досудового слідства, з яких убачається, що 12.01.2008 року,
приблизно, о 23.15-23.20 годині, коли він знаходився на своєму робочому місці,
в приміщенні VIP-ложі, яка знаходиться на першому поверсі адмінбудівлі
стадіону ім. В.В.Лобановського по вул. Грушевського, 3 в м. Києві, він почув
кілька ударів по вітринному склу біля вхідних дверей. Вийшовши одразу на
вулицю, він побачив, що вітринне скло
біля вхідних дверей праворуч, якщо дивитись зі сторони вулиці, пошкоджене, на
ньому малось три вм'ятини та багато тріщин по всьому периметру, незначні
маленькі осколки його лежали на землі. При цьому від вхідних дверей даного
приміщення бігли двоє невідомих молодих хлопців у напрямку автостоянки, де
розташований пост № 9, службу на якому ніс охоронник ОСОБА_22 і якому він по радіостанції повідомив про те, що двоє невідомих, які побігли у
сторону його посту, розбили вітринне скло VIP-ложі і
попросив того зачинити ворота, знаючи про те, що через територію автостоянки
можна втекти за межі стадіону. Після цього він повернувся до приміщення,
звідки зателефонував старшому зміни
ОСОБА_20 і доповів про дану подію. Потім
він сам направився до посту № 9 і побачив, що одного з втікачів ОСОБА_22
та ОСОБА_23 затримали. Затриманий, яким в подальшому виявився ОСОБА_10,
знаходився у стані алкогольного сп»яніння, ніяких пояснень не давав і невдовзі
був переданий співробітникам міліції, які приїхали для проведення розбору по
даному факту. Він повернувся на свій пост і продовжував займатись своїми
справами. Приміщення VIP-ложі, а саме, його вхід та вітринне скло були оглянуті,
сфотографовані. На склі працівниками міліції був виявлений та вилучений слід
від взуття. Ймовірно, ногою було розбите скло. Вранці, коли надворі стало
видно, він разом з Мишкорізом ще раз обдивились все довкола і знайшли долі у кутку з лівої сторони поблизу
вхідних дверей у VIP- ложу зі сторони вулиці маленьку металеву кульку, схожу
на кульку до пневматичного пістолета. Можливо, такий пістолет також був
використаний при розбитті скла. Вона
також була вилучена працівниками міліції, яких у зв'язку з викладеним повторно викликав ОСОБА_20 (т. 1 а.с. 63);

- показаннями свідка ОСОБА_26, під час досудового слідства,
з яких убачається, що знаходячись 12.01.2008 року на робочій зміні і на своєму
робочому місці- на посту № 9, в зоні парковки автотранспорту на стадіоні ім.
В.В. Лобановського по вул. Грушевського, 3 в м. Києві, приблизно, о 23.15-23.20
годині він почув сторонній шум, а саме, три чіткі звуки, схожі на те ніби то
хтось вдарив молотком по металу. Дані звуки чулись зі сторони посту № 1 - VIP-ложі, яка
розміщена у приміщенні адмінбудівлі стадіону, приблизно, на відстані 100 метрів
від автостоянки. По рації він з»ясував у охоронника з посту № 1 ОСОБА_25, що у VIP-ложі щойно розбили вітринне скло і ті, хто це
зробив, побігли у його сторону, тому попросив його зачинити ворота автостоянки.
Він зачинив ворота і в цей час помітив дві тіні, які віддалялись від приміщення
адмінбудівлі і дійсно рухались в його напрямку. Окриком він намагався зупинити
невідомих, але ті, змінивши напрямок свого руху, почали тікати вздовж огорожі
зони парковки та потім, добігши до паркану, який огороджує дану територію від
зони, через яку уболівальники потрапляють на стадіон, перелізли через паркан і
стали тікати у напрямку виходу зі
стадіону. Він наздоганяв їх і кричав, щоб зупинились. Ті не реагували і
продовжували тікати. Однак, невдовзі одного з втікачів йому вдалося затримати.
В цей час підбіг охоронник ОСОБА_23, спільно з яким вони доставили затриманого в службове
приміщення стадіону. Ним виявився неповнолітній ОСОБА_10, 1991 р.н. Хтось з
охоронників повідомив про дану подію по телефону старшому зміни ОСОБА_20, який
в цей час був на виїзді. Коли той
невдовзі повернувся, були викликані працівники міліції Печерського РУ м. Києва,
яким затриманий був переданий. При цьому ОСОБА_10, від якого чувся запах
спиртного, в його присутності жодних пояснень не давав. Пізніше, коли
працівники міліції проводили огляд місця події, до якого він їх супроводжував,
то побачив, що вітринне скло праворуч
від вхідних дверей розбите - по всьому периметру на ньому були тріщини і три
маленькі вм'ятини, але воно трималось у каркасі, лише незначні скельця валялись
долі. Про те, що відбувалось далі, йому
не відомо, бо він повернувся до виконання своїх обов'язків (т. 1 а.с. 62);

- даними, які містяться у протоколі очної ставки від
23.08.2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_10, з яких убачається, що ОСОБА_1 та
ОСОБА_10 підтвердили, що заволоділи речами потерпілого ОСОБА_12, які потім
розділили між собою (т. 2 а.с а.с. 214- 216);

- даними, які містяться у протоколі виїмки від 17.08.2007
року, згідно якого у ОСОБА_10 був вилучений та оглянутий мобільний телефон
«Моторола» в корпусі чорного кольору без задньої кришки з розбитим склом ( т. 2
а.с. а. с. 92-93);

- даними, які містяться у протоколі огляду від 17.08.2007
року, згідно якого був оглянутий
мобільний телефон «Моторола» в корпусі чорного кольору без задньої кришки з
розбитим склом (т. 3 а.с 94);

- даними, які містяться у протоколі усної заяви про злочин
ОСОБА_12 від 06.08.2007 року з яких
убачається, що 06.08.2007 року біля 00 год. 05 хв. біля під'їзду по пр. Бажана, 36 під
час конфлікту невідомі заволоділи його
речами (т. 2 а. с. 47);

- даними, які містяться у протоколі огляду місця події та
фототаблиці до нього від 06.08.2007 року, з яких убачається, що під час огляду
ділянки місцевості біля 3-го під'їзду по АДРЕСА_4 вилучено пару в'єтнамок чорного кольору (т. 2 а. с. а. с.53-56);

- даними, які містяться у протоколі огляду місця події від
16.08.2007 року, з яких убачається, що був оглянутий мотоцикл «Ява-350-634»
червоного кольору, д.н. НОМЕР_2 (т. 2 а. с. 71);

- даними, які містяться у протоколі огляду місця події від
13.01.2008 року, з яких убачається, що під час огляду а вітринному склі
адмінприміщення для VIP- персон виявлений та вилучений слід взуття та виявлений
та вилучений металевий шарик мідного кольору (т. 1 а.с. а.с.10-15);

- даними, які містяться у протоколі огляду та вилучення від
16.01.2008 року, з яких убачається, що у ОСОБА_10 була вилучена пара кросівок
фірми «ЕККО» (т. 1 а.с. 37);

- даними, які містяться у протоколі огляду та вилучення від
21.01.2008 року, з яких убачається, що у ОСОБА_11 був вилучений пневматичний
пістолет НОМЕР_3, магазину та 15
металевих шариків до нього (т. 1 а.с. 52);

- даними, які містяться у висновку трасологічної експертизи
№ 38 від 12.02.2008 року, з яких
убачається, що вилучений 13.01.2008 року під час огляду місця події по вул.
Грушевського, 3 в м. Києві слід взуття
міг бути залишеним взуттям, вилученим у
ОСОБА_10, а саме, кросівком на праву ногу (т. 1 а. с. а. с.73-84);

- даними, які містяться у висновку балістичної експертизи №
17 від 5.02.2008 року, з яких убачається, що вилучений 13.01.2008 року під час
огляду місця події по вул. Грушевського, 3 в м. Києві, металевий шарик є
сферичною кулькою калібру 4,5 мм, яка призначена для використання у
пневматичній зброї відповідного калібру, в тому числі й у пістолеті НОМЕР_3,
калібру 4,5 мм, вилученого 21.01.2008 року у ОСОБА_11, і могла бути відстріляна
з вказаного пневматичного пістолету (т. 1 а. с а. с. 96-102);

- даними, які містяться у висновку судово-медичної
експертизи № 687/й від 24.09.2007 року, з яких убачається, що при
судово-медичному освідченні ОСОБА_12 виявлені наступні тілесні ушкодження: по 1
синцю на повіках правого ока з переходом на правий скат носа, на нижній повіці
лівого ока, на передній поверхні лівої ушної раковини в середній третині, на
шкірі нижньої губи зліва, в надключичній області зліва, на лівій боковій
поверхні шиї в нижній третині, садна на нижній повіці правого ока; забійна рана
на фоні крововиливу на слизовій оболонці нижньої губи зліва, косо-поперечний
скол 1 зуба на нижній щелепі з права на 1/3 висоти коронки, 2 зуба на нижній
щелепі зліва на висоти коронки. Забійна рана на фоні крововиливу в комплексі з
сінцем на шкірі нижньої губи зліва, пошкодження зубів відносяться до легких
тілесних ушкоджень, які потягли за собою короткочасний розлад здоров'я на строк
більше б днів, але менше 21 дня. Інші описані ушкодження відносяться до легких
тілесних ушкоджень ( т. 2 а. с. а. с. 139-140);

- даними, які містяться у висновку судово-медичної
експертизи № 964/и від 13.12.2007 року,
з яких убачається, що при судово-медичному освідченні ОСОБА_13 виявлені наступні тілесні ушкодження: по
одному синцю на
повіках правого ока, в області
чола справа, на спинці та скатах в
середній та нижній третині, на шкірі верхньої губи в центрі та справа, в правій
щочно- виличній області, на зовнішній поверхні правого плеча середній третині, в правій надключичній області, на задній поверхні правого плеча
в середній третині,
садна на фоні
крововиливу слизовій верхньої губи в центрі; скол коронок 1,2 зубів
верхньої щелепи справа на 14 висоти, по дільниці осадження шкіри на задній поверхні
лівого передпліччя в верхній середній третині, на передніх поверхнях обох
колінних суглобів, сінець в області 3 пальця правої кісті, які заподіяні тупими предметами, можливо внаслідок ударів руками чи іншими
тупими предметами та відносяться до легких тілесних ушкоджень.( т. 2 а. с. а.
с. 148-149);

- речовими доказами по справі- пара кросівок фірми «ЕККО»,
пневматичний пістолет НОМЕР_3 та 16 сферичних кульок кал. 4, 5 мм, мобільним
телефоном «Моторола V 3» в корпусі чорного кольору, мотоцикл «Ява-350-634»
червоного кольору, д.н. НОМЕР_2, резиновими в'єтнамками чорного кольору (т. 1
а. с. а. с. 86, 103, т. 2 а. с. а. с. 57, 72, 95).

Оцінюючи зазначене, суд приходить до висновку про те, що
винність ОСОБА_1, ОСОБА_10, ОСОБА_11 у вчиненні злочинів, що їм інкримінується,
доведена повністю, а їх умисні дії правильно кваліфіковані:

- ОСОБА_1 за 187 ч. 2 КК України, як розбій- напад з метою
заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та
здоров'я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб,
особою, яка раніше вчинила розбій;

- ОСОБА_10 за ст. 187 ч. 2 КК України розбій- як напад з
метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя
та здоров'я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою
осіб, за 289 ч. 2 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, з проникненням у
інше сховище, за 296 ч. 2 КК України, як грубе порушення
громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, яке
супроводжувались особливою зухвалістю, вчиненими групою осіб;

- ОСОБА_11 за 296 ч.
2 КК України, як грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги
до суспільства, яке супроводжувались особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

Разом з тим, підлягає виключенню
кваліфікуюча ознака, яка зазначена органом досудового слідства при кваліфікації
дій ОСОБА_11 та ОСОБА_10 за ст. 296 ч. 2 КК України- «яка виразилась в умисному пошкодженні чужого
майна», оскільки вона не зазначена в диспозиції ст. 296 КК України й фактично є
тлумаченням поняття особливої зухвалості та викладена в обвинуваченні, яке
визнано судом доведеним.

Суд критично оцінює доводи захисту
про те, що дії ОСОБА_10 та ОСОБА_1 слід кваліфікувати по епізоду розбійного нападу
на потерпілого ОСОБА_12 за ст. 187 ч. 1
КК України, оскільки у ОСОБА_10 та ОСОБА_1 не було попередньої змови на
вчинення нападу на потерпілого, так як одночасність, спільність, узгодженість
та спрямованість їх дій при вчиненні нападу на потерпілого свідчить про
наявність попередньої змови.

Також, суд критично оцінює доводи
захисту про те, що дії ОСОБА_1 по епізоду розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_13 слід кваліфікувати за ст. 186 ч. 2
КК України, оскільки останньому були заподіянні легкі тілесні ушкодження, так
як потерпілий ОСОБА_13 як під час досудового так і під час судового слідства
давав показання про те, що під час нападу вчиненого на нього від нанесених
тілесних ушкоджень втратив свідомість, і ця обставина не заперечувалась у тому
числі й захистом та підсудним ОСОБА_1

Тому, суд вважає, що ці версії мають
за мету допомогти полегшити кримінальну відповідальність підсудним ОСОБА_10 та
ОСОБА_1 за вчинене.

Обставинами, які пом'якшують
покарання підсудному ОСОБА_10, відповідно до вимог ст. 66 КК України, суд
визнає вчинення злочину неповнолітнім та добровільне відшкодування завданої
шкоди.

Обставинами, які пом'якшують
покарання підсудному ОСОБА_11, відповідно до вимог ст. 66 КК України, суд
визнає вчинення злочину неповнолітнім, щире каяття та добровільне відшкодування
завданої шкоди.

Обставиною, які пом'якшують
покарання підсудному ОСОБА_1, відповідно до вимог ст. 66 КК України, суд визнає
вчинення злочину неповнолітнім.

Обставинами, що обтяжують покарання
підсудним ОСОБА_10, ОСОБА_1 та ОСОБА_11, відповідно до вимог ст. 67 КК України,
суд визнає вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного
сп'яніння.

При призначенні покарання підсудним суд враховує наступні
обставини справи:

- ступінь тяжкості вчиненого підсудними злочинів- ОСОБА_10,
передбачених: ст. 187 ч. 3 КК України, який віднесений кримінальним законом до
категорії тяжких злочинів, передбаченого
ст. 289 ч. 2 КК України, який віднесений кримінальним законом до
категорії тяжких злочинів, передбаченого ст. 296 ч. 2 КК України, який
віднесений кримінальним законом до категорії категорії злочинів середньої
тяжкості; ОСОБА_1, передбаченого ст. 187 ч. 3 КК України, який віднесений
кримінальним законом до категорії тяжких злочинів; ОСОБА_11, передбаченого ст.
296 ч. 2 КК України, який віднесений кримінальним законом до категорії злочинів
середньої тяжкості;

- особу ОСОБА_10, який має постійне місце проживання, за
місцем проживання характеризується задовільно, навчається на 2-му курсі КВПУ
будівництва та автотранспорту, раніше не
судимий, поведінка на засіданні Координаційної ради
служби у справах
дітей Дарницької районної в м.
Києві державної адміністрації не розглядалась, на обліку у ВКМСД,
лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває;

- особу ОСОБА_1, який має постійне місце проживання, за
місцем проживання характеризується задовільно, навчається на
1-му курсі академії
водного транспорту, раніше не
судимий, поведінка на засіданні Координаційної ради
служби у справах
дітей Дарницької районної в м.
Києві державної адміністрації не розглядалась, на обліку у лікаря-нарколога та
лікаря-психіатра не перебуває, перебуває на обліку у ВКМСД Дарницького РУ ГУ
МВС України в м. Києві з 08.09.2006 року як схильний до
вчинення правопорушень;

- особу ОСОБА_11, який має постійне місце проживання, за
місцем проживання характеризується задовільно, навчається, раніше не судимий, на обліку у ВКМСД,
лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, виявляє розлади психіки та
поведінки внаслідок вживання алкоголю, вживання зі шкідливими наслідками та
потребує психосоціальної реабілітації.

На підставі викладеного суд,
враховуючи всі обставини справи, у тому числі кількість вчинених злочинів, та
особи підсудних ОСОБА_1 та ОСОБА_10, вважає, що виправлення підсудних ОСОБА_1 та
ОСОБА_10 можливо тільки в умовах ізоляції від суспільства, тому необхідно
призначити підсудним покарання відповідно до вимог ст. 65 КК України щодо
законності, справедливості,
обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з метою їх перевиховання
та виправлення підсудних, попередження вчинення ними нових злочинів- ОСОБА_1 в
межах санкції ст. 187 ч. 2 КК України з урахуванням вимог ст.ст. 98, 102 КК
України у вигляді позбавлення волі ближче до нижчої межі встановленої санкції
статті Особливої частини КК України без конфіскації майна, ОСОБА_10 в межах
санкції ст.ст. 289 ч. 2, 187 ч. 2, 296 ч. 2 КК України з урахуванням вимог
ст.ст. 98, 102 КК України у вигляді позбавлення волі ближче до нижчої межі
встановленої санкції статті Особливої частини КК України без конфіскації майна.

Суд, враховуючи особу підсудного ОСОБА_11, усі обставини
справи, вважає що перевиховання та виправлення підсудного можливо без ізоляції
від суспільства, а тому необхідно призначити ОСОБА_11 покарання в межах санкції
ст. 296 ч. 2 КК України у вигляді позбавлення волі, але із застосуванням правил ст. 104 КК
України - звільненням від відбування покарання з випробуванням та покладенням
на нього обов'язків, передбачених ст. 76 КК України - не виїжджати за межі
України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої
системи, повідомляти зазначений орган про зміну місця проживання та періодично
з'являтися для реєстрації в органи кримінально- виконавчої системи.

Потерпілими ОСОБА_12, ОСОБА_13 та
ОСОБА_14 під час досудового слідства були заявлені позивні вимоги про
відшкодування шкоди завданої їм злочином. Разом з тим, до початку судового
слідства у справі цивільний позов від потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 з
відповідними розрахунками, які підтверджують понесені ними витрати не був
поданий. За таких обставин вимоги
ОСОБА_12 та ОСОБА_13 про відшкодування шкоди слід залишити без розгляду. Проте,
це не позбавляє потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 права пред'явити позов в
порядку цивільного судочинства. Крім того, до суду була подана заява
потерпілого ОСОБА_14 про те, що шкода
завдана йому злочином відшкодована. За таких обставин у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_14 слід відмовити.

Відповідно до вимог ст. 93 КПК
України необхідно стягнути з з законних представників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 судові
витрати по справі - вартість проведених у справі судово- трасологічної та
судово- балістичної експертиз в розмірі
486 грн. 77 коп. та 405 грн. 64 коп., відповідно.

Долю речових
доказів необхідно вирішити відповідно до
ст. 81 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 321, 323, 324 КПК України, суд-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1,
визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 187 ч. 2 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням
ст. 98 КК України у виді -
7 (семи) років позбавлення волі без конфіскації майна.

Строк відбуття покарання засудженим ОСОБА_1, слід
обраховувати починаючи з 26.10.2007 року, відповідно до вимог ст. 72 КК
України.

ОСОБА_10, визнати
винним у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 187 ч. 2, 289 ч. 2, 296
ч. 2 КК України, і призначити йому покарання:

·
за ст. 187
ч. 2 КК України із застосуванням ст. 98 КК України - 7 (семи) років позбавлення
волі без конфіскації майна;

·
за ст. 289
ч. 2 КК України - 5 (п'яти) років позбавлення волі без конфіскації майна;

·
за ст. 296
ч. 2 КК України - 2 (двох ) роки позбавлення волі;

Відповідно до ст. 70 КК України шляхом поглинення менш
суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_10 покарання - 7 (семи)
років позбавлення волі без конфіскації майна.

ОСОБА_11, визнати
винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 296 ч. 2 КК
України, та призначити йому покарання у
виді - 2 (двох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 104 КК України звільнити засудженого
ОСОБА_11 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим
строком 2 (два) роки.

Згідно ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_11
обов'язки протягом іспитового строку не
виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу
кримінально-виконавчої системи, повідомляти зазначений орган про зміну місця
проживання та періодично з'являтися для
реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

У задоволенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_14
відмовити.

Позовні вимоги потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 залишити
без розгляду, роз'яснивши ОСОБА_12 та ОСОБА_13 їх право звернутись з позовом в порядку
цивільного судочинства.

Стягнути з законних представників ОСОБА_8 та ОСОБА_9
солідарно судові витрати по справі - вартість проведених по справі експертиз:
судово- трасологічної в розмірі 486 грн. 77 коп. на р/р № 00466 в УДК у Київській області,
код 25575285, МФО 821018 (НДЕКЦ при ГУ
МВС України в м. Києві. За проведення експертизи та дослідження); судово-
балістичної в розмірі 405 грн. 64 коп.
на р/р № 00466 в УДК у Київській області, код 25575285, МФО 821018 (НДЕКЦ при ГУ МВС
України в м. Києві. За проведення експертизи та дослідження).

Речові докази у справі - пару
кросівок фірми «ЕССО» чорного кольору на шнурках та липучках, які знаходяться
на зберіганні у кімнаті зберігання
речових доказів Печерського РУ ГУМВС України в м. Києві- повернути ОСОБА_10, за
належністю, як власнику; слід взуття долучений до матеріалів кримінальної
справи залишити зберігатись при матеріалах кримінальної справи; пневматичний
пістолет НОМЕР_3 та 16 сферичних
кульок калібру 4,5 мм, які знаходяться на зберіганні у кімнаті зберігання речових доказів
Печерського РУ ГУМВС України в м. Києві, як знаряддя злочину,
конфіскувати; мобільний телефон
«Моторола», який знаходиться на зберіганні в камері схову Дарницького РУ ГУ МВС
України в м. Києві, повернути ОСОБА_10, за належністю, як власнику; одну пару
в'єтнамок чорного кольору, які передані
на відповідальне зберігання ОСОБА_9, повернути ОСОБА_10 за належністю, як
власнику; мотоцикл «Ява-350-634» червоного кольору, д.н. НОМЕР_2, який
знаходиться на відповідальному зберіганні потерпілого ОСОБА_14, залишити йому
же- за належністю, як власнику.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_11 до вступу
вироку в законну силу залишити без змін -
підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_10 змінити із підписки про невиїзд на
тримання під вартою у Київському СІЗО Державного департаменту України з питань
виконання покарань, взявши його під варту в залі суду.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_1 до набрання
вироком законної сили залишити без змін -
тримання під вартою у Київському СІЗО Державного департаменту України з
питань виконання покарань.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва
через Печерський районний суд
м. Києва протягом 15 діб з моменту його проголошення, а засудженими, які
перебувають під вартою - в той же строк з моменту отримання ним копії вироку.

Суддя
В.В.
Підпалий