Справа № 161/1458/15-к Провадження №11-кп/773/305/15 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ст.116 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 липня 2015 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

обвинуваченої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження за апеляційними скаргами потерпілої ОСОБА_8 та прокурора прокуратури м. Луцька, обвинуваченої ОСОБА_9 на вирок Луцького міськрайонного суду від 26 травня 2015 року щодо ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Пугачівка, Млинівського району, Рівненської області, мешканки АДРЕСА_1 , працює в ТзОВ "Наша сім`я", перебуваючої у відпустці по догляді за дитиною, з вищою освітою, не заміжній, маючої на утриманні малолітню дитину, українки, громадянки України, раніше не судимої, яку визнано винною та засуджено за ст.116 КК України з призначенням покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання обвинуваченій ОСОБА_9 постановлено рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Постановлено стягнути з обвинуваченої ОСОБА_9 в дохід держави судові витрати по справі за проведення імунологічної експертизи №9/9 від 29.01.2015 року в сумі 1 106 гривень 82 копійки.

Вироком вирішено долю речових доказів , -

в с т а н о в и в:

Згідно вироку суду ОСОБА_9 визнана винною та засуджена за те, що вона, 01.01.2015 року, близько 00.10 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем свого проживання в дачному будинку АДРЕСА_1 , діючи умисно, перебуваючи в стані сильного душевного хвилювання, що раптово виникло внаслідок протизаконного насильства, систематичного знущання та тяжкої образи з боку потерпілого, усвідомлюючи суспільну небезпеку та характер своїх дій, з метою протиправного заподіяння смерті іншій людині, шляхом здавлення мотузкою шиї потерпілого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заподіяла останньому, згідно висновку судово-медичної експертизи №1 від 23.01.2015 року тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент спричинення, що призвели до механічної асфіксії, і в даному конкретному випадку викликали смерть потерпілого.

В своїй апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_9 , не оспорюючи правильності кваліфікації дій, вказує на призначення їй надто суворого покарання. Зазначає, що судом не враховано ряд пом`якшуючих покарання обставин, а саме: вчинення злочину внаслідок збігу тяжких сімейних обставин та під впливом сильного душевного хвилювання, викликаного неправомірними та аморальними діями потерпілого. Просить вирок суду змінити, призначити менш тяжке покарання з застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України.

Потерпіла ОСОБА_8 в своїй апеляції просить вирок суду скасувати та постановити новий, яким визнати винною ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 115 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 15 років.

Посилається на те, що суд безпідставно перекваліфікував дії ОСОБА_9 з ч. 1 ст. 115 КК України на ст. 116 КК України. Крім того, судом не дано належну оцінку тому, що обвинувачена страждає хронічним алкоголізмом другої степені, в момент вчинення злочину перебувала у стані алкогольного сп`яніння, що виключає її перебування у стані душевного хвилювання. Також вказує на безпідставне врахування як пом`якшуючої обставини - щирого каяття, оскільки обвинувачена не покаялась у вчиненому і не визнала свою вину.

Прокурор прокуратури м. Луцька в своїй апеляції також просить вирок суду скасувати та постановити новий, яким визнати винною ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 115 КК України , призначивши їй 7 років 6 місяців позбавлення волі. Посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої. Зазначає, що суд для з`ясування, чи вчинено діяння в стані сильного душевного хвилювання, повинен був призначити психолого-психіатричну експертизу. При призначенні покарання обвинуваченій судом також не було враховано, що потерпіла наполягала на суворому покаранні.

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку і доводи апеляцій, обвинувачену ОСОБА_9 та її захисника, які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченої, а інші апеляції заперечили, прокурора та потерпілу ОСОБА_8 , які підтримали свої апеляції та заперечили апеляційну скаргу обвинуваченої, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів судової палати дійшла висновку, що апеляційні скарги до задоволення не підлягають.

Висновок суду першої інстанції про винність ОСОБА_9 у скоєному, відповідає фактичним обставинам справи і ґрунтується на всебічно і об`єктивно досліджених в судовому засіданні та належним чином оцінених і наведених у вироку доказах, які зібрані по справі. Дії ОСОБА_9 за ст. 116 КК України кваліфіковані правильно.

Вина обвинуваченої ОСОБА_9 в умисному вбивстві, вчиненому в стані сильного душевного хвилювання, що раптово виникло внаслідок протизаконного насильства та систематичного знущання та тяжкої образи з боку потерпілого, всупереч твердженням сторони обвинувачення доведена зібраними по справі доказами, які були здобуті під час досудового слідства та досліджені під час судового розгляду.

Доводи апеляційної скарги прокурора та потерпілої про неправильне застосування судом законодавства України про кримінальну відповідальність, а саме перекваліфікацію дій обвинуваченої з ч. 1 ст. 115 КК України на ст. 116 КК України є непереконливими.

Перекваліфіковуючи дії обвинуваченої ОСОБА_9 з ч. 1 ст. 115 КК України на ст. 116 КК України, суд першої інстанції виходив з того, що вбивство ОСОБА_10 обвинувачена вчинила перебуваючи в стані сильного душевного хвилювання. З таким висновком погоджується і колегія суддів, так як він підтверджується сукупністю доказів, допустимість яких та їх об`єктивність в апеляційній скарзі не спростовується.

Згідно роз`яснень, що містяться у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 7 лютого 2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», суб`єктивна сторона вбивства або заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, відповідальність за які передбачено статтями 116 і 123 КК України, характеризується не лише умислом, а й таким емоційним станом винного, який значною мірою знижував його здатність усвідомлювати свої дії або керувати ними. Необхідною умовою кваліфікації дій винного за зазначеними статтями є сильне душевне хвилювання, що раптово виникло внаслідок протизаконного насильства, систематичного знущання чи тяжкої образи з боку потерпілого. Насильство може бути як фізичним /заподіяння тілесних ушкоджень або побоїв, незаконне позбавлення волі тощо/, так і психічним (наприклад, погроза завдати фізичної, моральної чи майнової шкоди). До тяжкої образи слід відносити явно непристойну поведінку потерпілого, що особливо принижує гідність чи ганьбить честь винного або близьких йому осіб.

Наведене свідчить про те, що розмежування умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині /ч. 1 ст. 115 КК України/ від умисного вбивства, вчиненого в стані сильного душевного хвилювання /ст. 116 КК України/ здійснюється як за об`єктивною, так і суб`єктивною стороною цих злочинів, зокрема, встановленням таких особливостей для злочину, передбаченого ст. 116 КК України, як те, що суспільно небезпечне діяння особи спровоковане насильством, систематичним знущанням або тяжкою образою з боку потерпілого; суб`єктивна сторона складу цього злочину характеризується особливим емоційним станом суб`єкта його душевним хвилюванням, яке значною мірою знижує його здатність усвідомлювати свої дії або керувати ними, а умисел на позбавлення життя потерпілого виникає раптово і реалізується негайно.

Як вбачається з висновку судово-медичної експертизи №1 від 23.01.2015 року, потерпілий ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді горизонтально розміщеної, прижиттєвої странгуляційної борозни у верхній третині шиї, крововиливи в м`які тканини походу борозни, які за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення, а саме призвели до механічної асфіксії, і в даному конкретному випадку викликали смерть потерпілого. Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 01.01.2015 року, ОСОБА_9 показала та відтворила всі обставини вчинення нею кримінального правопорушення. При цьому ОСОБА_9 вину у вчиненому свою визнала повністю.

За даними висновку судової психіатричної експертизи №25 від 16.01.2015 року ОСОБА_9 на час вчинення інкримінованого їй злочину перебувала в стані вираженої фрустрації, що може розглядатись як психологічна підстава для сильного душевного хвилювання (а.п. 152) . У складі комісії експертів приймав участь експерт -психолог ОСОБА_11 , який був допитаний в суді першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції мав підстави брати до уваги висновки цієї експертизи, так як її об`єктивність не викликає сумнівів. Предметом перевірки при дачі висновку експертами у кількості 4 спеціалістів були і матеріали кримінального провадження, зокрема і показання свідка ОСОБА_12 та інших щодо фактичних обставин справи. Якихось суперечностей чи розбіжностей у висновку експертів не встановлено.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги потерпілої та прокурора, що висновки судової психіатричної експертизи є неправильними, оскільки під час вбивства ОСОБА_10 . ОСОБА_9 перебувала у стані алкогольного сп`яніння є безпідставними, оскільки перебування у стані алкогольного сп`яніння не виключає наявність стану фрустрації як підстави для сильного душевного хвилювання.

Аналіз матеріалів кримінального провадження в їх сукупності, на думку колегії суддів, дає підстави вважати, що ситуація, яка передувала вчиненню злочину, супроводжувалася з боку потерпілого зневажливим ставленням та частими конфліктами на грунті зловживання ОСОБА_10 спиртними напоями, у ході яких він наносив ОСОБА_9 побої та знущався з неї.

Про систематичність знущань ОСОБА_10 та побиття ним обвинуваченої ствердили ряд свідків: ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та інші. Об`єктивність показань цих свідків не викликає сумнівів і стверджується висновками судово-медичної експертизи (а.п.130) та судово-психіатричної (а.п.118), в яких детально описано спосіб життя ОСОБА_9 та наявність на її тілі тілесних ушкоджень.

Так, згідно висновку судово-медичної експертизи №23 від 13.01.2015 року, у ОСОБА_9 було виявлено тілесні ушкодження різного ступеню давності: множинні синці в ділянці обличчя, передньої та задньої поверхні грудної клітки, лівого плечевого суглоба, правої та лівої верхніх та нижніх кінцівок, передньої поверхні шиї, синець з саднами в ділянці лівої сідниці, множинні садна в ділянці обличчя, шиї справа та зліва, множинні ділянки травматичної депіляції волосся на волосистій частині голови, рана та садно в ділянці лівої вушної раковини, травматична деформація правої вушної раковини, опіків шкіри в ділянці грудної клітки зліва, гребня лівої клубової кістки, лівого передпліччя, рубці (сліди від загоєних забійних, ріжучих та колото-ріжучих ран) в ділянці обличчя, волосистої частини голови, слизової оболонки верхньої губи по центру, щічної ділянки справа, в ділянці шиї, лівого плеча та передпліччя, пальців лівої кисті, лівого стегна. Дані тілесні ушкодження виникли в результаті багаторазової та тривалої дії, як тупих, так і гострих предметів.

Дії ОСОБА_9 , зважаючи на наведені обставини, були зумовленими безпосередньою реакцією на дії потерпілого як до, так і в день вбивства 01.01.2015 року.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, перевіреним доказам дав належну правову оцінку і правильно кваліфікував дії обвинуваченої саме за ст. 116 КК України, а не ч. 1 ст. 115 КК України, як умисні, спрямовані на умисне вбивство, вчинені в стані сильного душевного хвилювання, що раптово виникло внаслідок протизаконного насильства, систематичного знущання та тяжкої образи з боку потерпілого. Підстави для перекваліфікації діянь обвинуваченої на ч. 1 ст. 115 КК України відсутні.

Під час призначення покарання суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є середньої тяжкості, а також дані про особу винної, яка раніше не судима, до кримінальної відповідальності не притягалася, має на утриманні малолітню дитину, позитивно характеризується по місцю проживання, однак вчинила кримінальне правопорушення проти життя та здоров`я особи, від якого настала смерть потерпілого.

Також суд першої інстанції визнав за пом`якшуючі покарання обставини: щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину, а як обтяжуючу покарання обставину - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченої, наведені в апеляційній скарзі на обґрунтування позиції щодо її звільнення від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, враховані судом першої інстанції. Підстав для звільнення ОСОБА_9 від призначеного покарання з випробуванням колегія суддів не знаходить.

На думку колегії суддів, призначене судом ближче до максимального покарання ОСОБА_9 , відповідає вимогам ст.65 КК України, є достатнім, справедливим і необхідним для її виправлення та попередження нових злочинів.

За таких обставин, вирок суду є законним, обґрунтованим і вмотивованим, а тому підстав для його скасування та ухвалення нового вироку немає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги потерпілої ОСОБА_8 , прокурора прокуратури м. Луцька, обвинуваченої ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду від 26 травня 2015 року щодо ОСОБА_9 - без зміни.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її оголошення, та може бути оскаржена протягом трьох місяців в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: