Провадження № 11-кп/792/368/15
Справа № 683/1-/15-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 186КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 червня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницького області в складі :

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому кримінальне провадження № 0000888 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Старокостянтинівського районного суду від 23 березня 2015 року,-
В с т а н о в и л а :
Вироком Старокостянтинівського районного суду від 23 березня 2015 року
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого:
- 25.06.2008 року Шепетівським міськрайонним судом за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі. На підставі ст. ст. 75, 104 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік;
- 20.10.2008 року Шепетівським міськрайонним судом за ст. ст. 186 ч. 2, 69, 71 КК України на 3 роки 1 місяць позбавлення волі;
- 27.05.2011 року Хмельницьким міськрайонним судом, зміненим ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 20.09.2011 року, за ст. ст. 185 ч. 3, 70, 71 КК України на 4 роки позбавлення волі;
- 06.02.2015 року Шепетівським міськрайонним судом за ст. ст. 185 ч. 3, 122 ч. 1, 125 ч. 1, 70 КК України на 4 роки позбавлення волі,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України ОСОБА_8 остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 5 місяців, зарахувавши покарання частково відбуте за вироком Шепетівського міськрайонного суду від 6 лютого 2015 року.
Строк відбуття покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з 23 березня 2015 року, зарахувавши у відбутий строк покарання, строк перебування під вартою з 1 грудня 2014 року.
Стягнуто з ОСОБА_8 на корить ОСОБА_10 3895 грн. матеріальної шкоди та 2500 грн. моральної шкоди.
Питання про речові докази вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.
Стягнуто з ОСОБА_8 на корить держави 705 грн. 89 коп. судових витрат.
Запобіжний захід ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишено попередній тримання під вартою.
За вироком суду, 22 листопада 2014 року близько 15 год. 40 хв. ОСОБА_8 , діючи з корисливих мотивів та особистої наживи, через незачинені на запираючі пристрої двері, проник до квартири АДРЕСА_2 , належної ОСОБА_10 , де в одній з кімнат виявив власницю, що відпочивала. Продовжуючи свої неправомірні дії та незважаючи на присутність ОСОБА_10 останній розпочав розмову з нею, під час якої з підвіконника відкрито викрав жіночий годинник вартістю 260 грн., на ремені якого знаходилась золота обручка вагою 2 грами та золоте кільце вагою 3 грами, по ціні 600 грн. за один грам золота. Після того, ОСОБА_8 підійшов до столика на якому знаходився телевізор, звідки відкрито викрав мобільний телефон марки „Samsung GT Е 1081 Т, вартістю 230 грн., в якому знаходився стартовий пакет ПрАТ „Київстар вартістю 15 грн. В подальшому ОСОБА_8 підійшов до тренажера, поруч з яким знаходилась потерпіла ОСОБА_10 та в присутності останньої, відкрито викрав жіночу сумочку вартістю 220 грн., в якій знаходився жіночий розкладний полотняний гаманець вартістю 60 грн., з грішми в сумі 600 грн., жіночий гаманець із шкірозамінника, який матеріальної цінності не становить, в якому знаходились кошти в сумі 50 грн., пара жіночих полотняних рукавиць вартістю 50 грн., дві брезентові торбинки, які матеріальної цінності не становлять, а всього на загальну суму 4485 грн. Виходячи з житла потерпілої, ОСОБА_8 відкрито викрав скляну пляшку з рідиною 0,5 л, яка матеріальної цінності не становить і яку в подальшому залишив в коридорі на першому поверсі житлового будинку.
В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 , вважає, що висновки суду, викладені у вироку, не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки вони не підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні, та мають істотні суперечності. На його думку, суд не дав належної правової оцінки його діям по обставинах проникнення до житла потерпілої. Це, на думку обвинуваченого, свідчить про упередженість суду і є підставою для скасування судового рішення.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, з посиланням на зазначені в ній доводи, прокурора, який просить апеляційну скаргу ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок без зміни, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, досудове розслідування, з`ясування обставин справи та перевірка їх доказами проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, таких порушень цього закону, які були б істотними і тягли за собою скасування судового рішення, у справі не допущено, а висновок суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні злочину при зазначених у вироку обставинах відповідає матеріалам провадження та ґрунтується на досліджених в судовому засіданні доказах.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що досудове розслідування, з`ясування обставин провадження та перевірка їх доказами судом проведено упереджено, без з`ясування даних, які мають значення для встановлення істини у справі, є необґрунтованими і спростовуються зібраними у кримінальному провадженні та дослідженими судом доказами.
Зокрема, в процесі судового розгляду обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю ствердивши час, місце та спосіб відкритого викрадення майна потерпілої, його кількість та вартість, в своїх діях каявся.
Показаннями потерпілої ОСОБА_10 , яка прямо вказала на обвинуваченого ОСОБА_8 , як на особу, яка в денну пору 22 листопада 2014 року, поза її волею, незаконно проникла в належне їй домоволодіння та в її присутності відкрито заволоділа її майном.
Показаннями свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які показали, що в 20-х числах листопада 2014 року, поряд домоволодіння потерпілої бачили невідомого молодого чоловіка, який переносив речі, тобто саме в той час та при обставинах, коли обвинувачений вчинив відкрите викрадення майна потерпілої.
Факт відкритого викрадення майна потерпілої ОСОБА_10 в листопаді 2014 року ствердила і свідок ОСОБА_13 .
Крім того, факт вчинення ОСОБА_8 злочину об`єктивно стверджується даними протоколом огляду місця події з фото-таблицями, якими стверджується місце вчинення злочину, саме те, на яке вказують обвинувачений, потерпіла та свідки (а.п. 5-9).
Із змісту висновку експерта № 76 від 18.12.2014 року вбачається, що вилучені під час огляду місця події 22.11.2014 року в домоволодінні потерпілої сліди долоні та пальців рук залишені обвинуваченим ОСОБА_8 (а.п. 34-40).
Змістом протоколу огляду та вилучення з фото-таблицями з яких вбачається, що неподалік Старокостянтинівського міського парку виявлено та вилучено належну потерпілій сумку, її пенсійне посвідчення та інші належні їй речі, тобто саме там, де їх напередодні залишив обвинувачений (а.с. 42-46).
Даними протоколу пред`явлення особи для впізнання з фото-таблицями, якими стверджується, що потерпіла ОСОБА_10 прямо вказала на ОСОБА_8 , як на особу, яка поза її волею, незаконно проникла в її домоволодіння та в її присутності відкрито викрала належне їй майно (а.п. 48-52).
Кількість та вартість відкритого викраденого майна стверджується послідовними показами потерпілої ОСОБА_10 , довідками про вартість та стороною захисту не оспорюється (а.п. 37-41, 42-43, 44-45).
Наведені докази повністю спростовують доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 про необґрунтованість заведення кримінального провадження та його засудження.
Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації ні обвинуваченим, ні його захисником не надано.
Більше того, дані твердження ОСОБА_8 були предметом дослідження місцевого суду та ним детально проаналізовані.
За таких обставин колегія суддів приходить до переконання, що докази вчинення злочину ОСОБА_8 , які покладені судом в основу обвинувального вироку були отриманні з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства.
В провадженні не встановлено жодного належного, переконливого та об`єктивного доказу щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_8 заборонених законодавством методів розслідування, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.
Ставлячи питання про скасування вироку, ні обвинувачений, ні його захисник, конкретних фактів порушення прав та законних інтересів ОСОБА_8 органами досудового розслідування та судом не навели, а виключно обмежилася перерахунком та декларуванням норм права. Такі твердження носять абстрактний характер, а тому вони не заслуговують на увагу та підлягають відхиленню.
Таких порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б істотними, впливали на доведеність вини, кваліфікацію дій обвинуваченого чи визначення виду та строку покарання, перешкоджали ухвалити законне та обґрунтоване рішення, тягли за собою скасування вироку, на що посилаються обвинувачений та його захисник у провадженні не допущено.
Ретельно проаналізувавши докази в їх сукупності, суд дав їм належну оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні злочину, а тому правильно кваліфікував його дії за ч. 3 ст. 186 КК України.
Призначене ОСОБА_8 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.
Зокрема, судом при призначенні ОСОБА_8 покарання взято до уваги суспільну небезпечність вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким.
Суд також обґрунтовано визнав пом`якшуючими покарання обставинами те, що обвинувачений ОСОБА_8 розкаявся у скоєному.

Разом з тим місцевий суд, враховуючи суспільну небезпечність кримінального правопорушення, вчиненого обвинуваченим ОСОБА_8 , який раніше неодноразово судимий за умисні корисливі злочини, з попередніх судимостей жодних висновків не зробив, нове, умисне правопорушення вчинив фактично перебуваючи під судом, беручи до уваги думку потерпілої, систематичність вчинення кримінально-карних діянь, правильно призначив йому покарання у виді позбавлення волі реально.
За таких обставин колегія суддів вважає, що покарання, призначене ОСОБА_8 , при даних конкретних обставинах провадження та особі обвинуваченого є достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових правопорушень, тобто ґрунтується на вимогах закону.
А тому колегія суддів не може погодитись з твердженнями обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника про призначення явно несправедливого покарання внаслідок його суворості.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 407, 418 КПК України, колегія суддів,-
П о с т а н о в и л а :
Вирок Старокостянтинівського районного суду від 23 березня 2015 року щодо ОСОБА_8 залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення.
На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді (підписи)
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2 .