Справа № 473/5734/14-к
ВИРОК

іменем України

"18" лютого 2015 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді -- ОСОБА_1 ,

з участю прокурора ОСОБА_2 ,

при секретарі ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого -- адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенську кримінальне провадження № 0001802 по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Цивковці, Новоушицького району, Хмельницької області, українця, громадянина України, з середньою технічною освітою, розлученого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В :

21 серпня 2014 року приблизно о 19 годині 30 хвилин в АДРЕСА_1 , в подвір`ї домоволодіння між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на підґрунті особистих неприязнених стосунків виникла сварка, яка переросла в бійку, в ході якої ОСОБА_7 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, умисно наніс декілька ударів металевою шваброю в область лівого та правого плеча ОСОБА_8 , в результаті чого остання згідно висновку експерта Вознесенського СМЕ № 406 від 22.08.2014 року отримала тілесні ушкодження у вигляді 3 синців правого та лівого плеча, набряклість м`яких тканин в області першого пальця лівої стопи, набряклість м`яких тканин в області волосистої частини голови більше з лівої сторони, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав, цивільний позов також не визнав, пояснив суду, що в листопаді 2014 року він з потерпілою розірвав шлюб, але проживають вони за однією адресою. 21.08.2014 року він повернувся до дому з магазину з жінкою, яку залишив на подвір`ї, а сам відлучився, коли повернувся, то жінки не було, оскільки потерпіла вчинила з нею сварку. Через що у нього виник з потерпілої словесний конфлікт, стверджує, що ніяких тілесних ушкоджень їй не наносив. У вересні 2014 року його було викликано до міліції за фактом побиття ОСОБА_8 . Крім того, обвинувачений вказав суду, що потерпіла 2 рази зверталася до правоохоронних органів з приводу його протиправної поведінки відносно неї, та заяву по факту спричинення ним тілесних ушкоджень він розцінює, як спробу зробити на йому на зло.

Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні вину не визнав, його вина підтверджується:

- поясненнями потерпілої ОСОБА_8 , яка в судовому засіданні пояснила, що у 2014 року обвинувачений неодноразово завдавав шкоди її психічному здоров`ю. З приводу протиправної поведінки відносно неї, вона зверталася до органів внутрішніх справ, але обвинувачений до відповідальності не притягувався. 21.08.2014 року вона знаходилася на своєму подвір`ї, обвинувачений прийшов з пивом в стані алкогольного сп`яніння з жінкою, яка деякий час посиділа та пішла. Між нею та обвинуваченим виник словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_7 товкнув її на металеву бочку та використовуючи металеву швабру для миття машини став наносити тілесні ушкодження спочатку по правому плечу, потім по лівому плечу та зачепив потилицю, тоді вона вирвалася та вибігла з території домоволодіння, де побачила свідка ОСОБА_9 , який знаходився поруч її двору та бачив як обвинувачений наносив їй тілесне ушкодження. Потім на її прохання сусіди викликали працівників міліцію, до яких він з будинку не вийшов, висловлювався нецензурною лайкою в адресу потерпілої. При цьому потерпіла пояснила, що в результаті побиття у неї був пошкоджений палець на лівій нозі, на потилиці мала місце гематома, та були пошкодження на лівому та правому плечі. Крім того потерпіла вказала, що з приводу протиправної поведінки відносно неї, вона зверталася до органів внутрішніх справ, але обвинувачений до відповідальності ре притягувався. На теперішній час зі сторони обвинуваченого вона отримує погрози та претензії, все це викликає нервові потрясіння, через її побиття вона змушена була перебувати на лікарняному. Просить суд задовольнити цивільний позов в частині стягнення моральної шкоди у сумі 5000 гривень.

Поясненнями свідка ОСОБА_9 який в судовому засіданні пояснив, що потерпілу знає, оскільки працюють разом. 21.08.2014 року він повертався до дому з району МРЕО по вулиці Молодогвардійській, по який у зв`язку з роботою часто їздить. Тоді рухався зі швидкістю 20-30 км/годину, оскільки дорога в поганому стані та побачив через відкрите вікно автомобілю як на території домоволодіння ОСОБА_8 , обвинувачений наніс потерпілій три-чотири удари металевим прутом або палкою в ділянку плечей та шиї, при цьому висловлюється нецензурною лайкою. Коли потерпіла підбігла до свідка, то він помітив на її плечах та шиї синці. Потім потерпіла пішла до сусідки викликати міліцію, оскільки з його телефону не додзвонилися. При цьому пояснив, що чітко бачив вказані події, оскільки знаходився коло воріт.

Також вина обвинуваченого ОСОБА_7 підтверджується:

· висновком судово-медичного експерта № 406 від 28.08.2014 року, з якого вбачається, що у потерпілій ОСОБА_8 виявлено: 1) на правому та лівому плечі три кровопідтіка, набряклість м`яких тканей в області першого пальця лівої стопи; виявляється набряклість м`яких тканей в області волосистої частини голови більше зліва; 2) тілесні ушкодження виникли від дії тупих предметів. Не виключається можливість виникнення тілесних ушкоджень від удару, ударів руками, ногами, металевим предметом у вигляді швабри для миття підлоги за 6-24 години до судово-медичного освідування; 3)тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень (а.п.35-36);
· протоколом проведення слідчого експерименту від 11.09.2014 року та фото таблицями до нього за участю свідка ОСОБА_9 відповідно до якого останній вказав де саме по вул. Малогвардійській він проїжджав, де зупинявся, з якого місця бачив, як обвинувачений наносив тілесні ушкодження потерпілій, де вийшов з машини, коли до нього підбігла ОСОБА_8 (а.п.37-41);
· протоколом проведення слідчого експерименту від 26.09.2014 року та фото таблицями до нього за участю потерпілої ОСОБА_8 відповідно до якого остання детально розповіла про обставини вчинення злочину обвинуваченим відносно неї та вказала, зокрема, місце розташування свідка ОСОБА_9 та його автомобіля (а.п.42-48)
· копією медичної карти потерпілої ОСОБА_8 із якої вбачається, що остання зверталася до лікарів невролога, хірурга зі скаргами на головний біль та в області потилиці, голово кружіння, серцеві болі (а.п.59-61)
· копією листа непрацездатності, виданого лікарем хірургом Вознесенської ЦРЛ, відповідно до якого ОСОБА_8 з 22.08.2014 року по 29.08.2014 року була непрацездатна у зв`язку з невиробничою травмою (а.п.58).
Аналіз та оцінка приведених в сукупності доказів приводять суд до переконання доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 в пред`явленому йому обвинувачені.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 стосовно того, що 21.08.2014 року, він потерпілій не наносив тілесних ушкоджень, спростовуються протоколами слідчих експериментів, які є допустими доказами, а також показаннями потерпілої ОСОБА_8 , свідка ОСОБА_9 , які судом беруться за основу, так як дані показання були логічними та послідовними під час судового розгляду, та цілком співвідносяться з об`єктивними доказами по кримінальному провадженню та підтверджують вину обвинуваченого у вчиненні даного кримінального правопорушення.

Ставити під сумнів достовірність та об`єктивність показів як потерпілої ОСОБА_8 , так і свідка ОСОБА_9 , який був безпосереднім свідком нанесення тілесних ушкоджень, у суду немає підстав.

Суд також вважає висновок судово-медичного експерта № 406 від 29.08.2014 року достовірним, об?єктивним, обґрунтованим та погоджується з ним.

Невизнання своєї вини та заперечення факту спричинення тілесних ушкоджень потерпілій обвинуваченим, суд розцінює як спробу уникнути відповідальності за вчинене правопорушення та відсутністю критичного аналізу своїх дій.

Тому, аналізуючи викладене вище, суд вважає пред`явлене обвинувачення доведеним в повному обсязі і дії ОСОБА_7 які виразилися в умисному легкому тілесному ушкодженні, належить кваліфікувати за ч. 1 ст. 125 КК України.

Відповідно до ст. 66, 67 КК України, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

За місцем мешкання обвинувачений характеризується задовільно, (а.п.56); раніше не судимий (а.п.50), не працює, на обліках у нарколога та психіатра не перебуває (а.п.54-55).

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом?якшують та обтяжують покарання.

Тому виходячи із вищевикладеного, при призначенні покарання обвинуваченому суд керується вимогами Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року, зокрема п. 2, де зазначається, що висновки з усіх питань, пов`язаних із призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку.

Санкція ч. 1 ст. 125 КК України, передбачає такі види покарання: штраф, громадські роботи, виправні роботи.

Виходячи з вимог п. 2 даної Постанови, призначаючи покарання у виді штрафу, суди мають враховувати майновий стан обвинуваченого. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що обвинувачений не працює, тобто не спроможний виконати таке покарання, тому, на думку суду, саме такий вид покарання призначити не можливо.

Крім того, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 57 КК України, покарання у виді виправних робіт також неможливо застосувати, оскільки ОСОБА_7 є непрацездатним.

В той же час, відповідно до ст. 56 КК України, обмежень щодо призначення покарання у вигляді громадських робіт обвинуваченому суд не вбачає. Тому саме такий вид та міра покарання буде достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

У суду відсутні підстави для застосування ст. 69 КК України при призначенні покарання обвинуваченому.

Щодо пред`явленого цивільного позову, відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Потерпіла в судовому засіданні уточнила цивільний позов та просила стягнути з обвинуваченого на її користь 5000 гривень моральної шкоди(а.п.20-21).

При вирішенні питання стосовно вказаних позовних вимог, суд приходить до такого. Пленум Верховного Суду України у Постанові № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику про відшкодування моральної (немайнової) шкоди зазначає, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних та фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховується характер та тривалість страждань, стан здоров`я потерпілої, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у її життєвих стосунках.

При заподіянні особі моральної шкоди обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона. Розмір відшкодування може бути зменшений судом з урахуванням ступеня вини заподіювача і потерпілого та майнового стану обвинуваченого. Відповідно до ст. 23 ЦК України при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості та виваженості.

Тому виходячи із вищевикладеного, та з врахуванням соціального та матеріального становища обвинуваченого, який не працює, цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 в частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 5000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, підлягає частковому задоволенню, в розмірі 1500 гривень, як підтверджений матеріалами кримінального провадження та обґрунтований потерпілою, на підставі ст. 1167 ЦК України, яка передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, оскільки сума позову явно завищена та недостатньо обґрунтована потерпілою.

Речові докази відсутні.

Судові витрати відсутні.

Запобіжний захід не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

ОСОБА_7 визнати винним у скоєнні злочину передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у вигляді громадських робіт на строк 100 (сто) годин.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 1500 гривень у відшкодування моральної шкоди.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області на протязі 30 (тридцяти) днів з дня проголошення вироку, а обвинуваченим в той же строк, з моменту вручення копії вироку.

Суддя: ОСОБА_10