№ 336/695/15-к
Пр. № 1-в /336/76/2015
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2015 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_4 ,

представника Шевченківського відділу кримінально-виконавчої інспекції ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі подання Шевченківського відділу кримінально-виконавчої інспекції управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням щодо ОСОБА_6 і направлення особи для відбування призначеного покарання,

В С Т А Н О В И В:

29 січня 2015 року Шевченківський відділ кримінально-виконавчої інспекції управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області звернувся до суду з поданням про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням щодо ОСОБА_6 і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

В поданні зазначив, що вказана особа перебуває на обліку у кримінально-виконавчій інспекції з 15 серпня 2014 року у зв`язку з його засудженням вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя, яким він звільнений від відбування покарання з випробуванням тривалістю у один рік.

15 серпня 2014 року засуджений в приміщенні кримінально-виконавчої інспекції ознайомлений під підпис з умовами звільнення від відбування покарання з випробуванням, правовими наслідками невиконання покладених на нього судом зобов`язань. Відповідно до постанови інспектора Шевченківського відділу кримінально-виконавчої інспекції управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області, винесеної в цей же день, днями явки для реєстрації засудженого встановлені перший та третій понеділки кожного місяця.

Графік з`явлення для реєстрації засуджений порушив тричі. Зокрема, він не з`явився до відділу кримінально-виконавчої інспекції 15 вересня 2014 року у відсутність поважних причин, за що його було піддано письмовому попередженню у відповідності до ст. 166 КВК України. Через неявку до кримінально-виконавчої інспекції у відсутність поважних причин 15 грудня 2014 року до засудженого було вдруге застосовано застереження у вигляді письмового попередження, а також змінено графік відвідування КВІ шляхом зобов`язання засудженого з`являтися для реєстрації кожного першого, другого, третього та четвертого понеділків кожного місяця. Третє аналогічне порушення ОСОБА_6 допустив 19 січня 2015 року, внаслідок чого йому було оголошене третє письмове попередження.

Зазначені обставини, які свідчать про небажання засудженого ставати на шлях виправлення, зумовили звернення відділу кримінально-виконавчої інспекції до суду з поданням про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням щодо ОСОБА_6 та направлення його для відбування призначеного вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28.05.2014 року покарання.

В судовому засіданні представник відділу кримінально-виконавчої інспекції просить про задоволення клопотання через систематичне порушення ОСОБА_6 покладених на нього судом зобов`язань.

Прокурор підтримав вимоги клопотання.

Захисник і ОСОБА_6 проти задоволення клопотання заперечують.

ОСОБА_6 в обґрунтування заперечень пояснив, що три випадки його неявки до кримінально-виконавчої інспекції зумовлені поважними причинами, оскільки він в зазначені дні знаходився з хворим батьком, який потребує сторонньої допомоги. Через важке ендокринне захворювання батько часто втрачає свідомість, і в таких випадках у зв`язку з власною безпорадністю потребує сторонньої допомоги. В двох випадках його неявки до КВІ через батькові приступи він викликав службу «Швидкої медичної допомоги», один з таких викликів в грудні 2014 року увінчався відправленням батька до п`ятої міської лікарні швидкої та екстреної медичної допомоги, під час якого ОСОБА_6 супроводжував батька. В січні 2015 року він запросив до батька знайомого лікаря, який постійно спостерігає за станом здоров`я батька.

Заявив, що повністю усвідомив наслідки нехтування обов`язків, необхідністю виконання яких зумовлено його звільнення від відбування покарання.

Через поважність причин неявки до кримінально-виконавчої інспекції просить про залишення подання без задоволення.

Захисник підтримала доводи свого підзахисного.

Крім того, вважає, що подання є таким, що не підлягає задоволенню не лише у зв`язку з поважністю причин порушення графіку відвідувань кримінально-виконавчої інспекції, а й у зв`язку з тим, що на час вирішення цього подання строк випробування, визначений вироком суду сплив, і оскільки протягом зазначеного часу звільнення від відбування покарання з випробуванням не скасовано і особу не направлено для відбування покарання, її підзахисний є таким, що не має судимості.

Вислухавши пояснення учасників кримінального провадження, показання свідка ОСОБА_7 , суд знаходить клопотання таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з таких міркувань.

Відповідно до ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Судом встановлено, що вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28.05.2014 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 3 ст. 190 КК України до трьох років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнено з випробуванням тривалістю в один рік за умови, що засуджений протягом зазначеного строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього в силу ст. 76 КК України обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчій інспекції про зміну місця проживання, періодично з`являтися до кримінально-виконавчої інспекції для реєстрації.

Як випливає з матеріалів наданої суду облікової справи, 26 вересня 2014 року (а. с. 25), 5 січня 2015 року (а. с. 32) та 21 січня 2015 року (а. с. 37) засудженого піддано застереженню у вигляді письмового попередження за неявку до інспекції без документально підтверджених поважних причин.

Відповідно до ст. 166 КВК Україниу разі ухилення засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, від виконання обов`язків, які покладені на нього судом, або порушення громадського порядку, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності, кримінально-виконавча інспекція застосовує до нього застереження у виді письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, кримінально-виконавча інспекція вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Невиконанням обов`язків вважається таке, коли засуджений не виконав хоч один з обов`язків, які було покладено на нього судом.

Систематичним вчиненням правопорушень вважається вчинення засудженим трьох і більше правопорушень, за які його було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Поважними причинами неявки засудженого до кримінально-виконавчої інспекції в призначений строк визнаються: несвоєчасне одержання виклику, хвороба та інші обставини, що фактично позбавляють його можливості своєчасно прибути за викликом і які документально підтверджені.

Особа, звільнена від відбування покарання з випробуванням, розшук якої оголошено у зв`язку з ухиленням від відбування покарання, затримується і конвоюється органом внутрішніх справ у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством.

Виходяи з наведених положень законодавства, систематичне невиконання засудженим покладених на нього судом в силу ст. 76 КК України обов`язків без поважних може бути підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення особи для відбування покарання.

Як зазначено судом, одним з обов`язків, покладених на засудженого судом, є обов`язок періодично з`являтися до кримінально-виконавча інспекції для реєстрації.

Вирішуючи подання, суд враховує пояснення ОСОБА_6 про хворобу батька, яка супроводжується частими приступами непритомності, під час яких він потребує сторонньої допомоги.

На користь таких пояснень свідчать показання свідка ОСОБА_7 , який пояснив суду, що страждає на аденому гіпофізу; у зв`язку з загостренням хвороби в період осені-зими часто втрачає свідомість, проміжок часу між приступами в ці дні не перевищує десяти днів. Він просить членів сім`ї в ці дні знаходитись поряд з ним. Частіше за все таку допомогу йому надає син, оскільки дружина в ці дні знаходиться на його робочому місці у зв`язку із здійсненнями сімейного бізнесу. Свідок підтвердив пояснення ОСОБА_6 про перебування останнього із свідком у вказані в поданні дні.

Показання свідка про наявність у нього важкого захворювання і потребу в сторонній допомозі підтверджують надані ним медичні документи (а. с. 28-30).

З урахуванням викладеного суд вважає, що дії ОСОБА_6 , які хоча й містять ознаки порушення покладених на нього зобов`язань, між тим можна визнати малозначними, оскільки його неявки до кримінально-виконавчої інспекції продиктовані поважними причинами.

Про малозначність порушення, що дає суду підстави не застосовувати найбільш суворий вид відповідальності у вигляді направлення особи до місць позбавлення волі, свідчать і заява ОСОБА_6 про повне усвідомлення ним протиправності своєї поведінки і його щире каяття.

Вирішуючи подання не на користь особи, яка його подала, суд, крім наведених міркувань, виходить з такого.

Як зазначено, автор подання ініціював питання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням 29 січня 2015 року, тобто в період іспитового строку, призначеного вироком суду.

Між тим зазначене подання вирішується у період, коли випробувальний строк сплив, тобто після 28 травня 2015 року.

В силу ст. 89 КК України такими, що не мають судимості, визнаються, зокрема, особи, засуджені відповідно до ст. 75 цього Кодексу, якщо протягом іспитового строку вони не вчинять нового злочину і якщо протягом зазначеного строку рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням не буде скасовано з інших підстав, передбачених законом.

Як випливає з роз`яснень п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 16 від 26.12.2003 року «Про практику застосування судами України законодавства про погашення і зняття судимості» погашення судимості можливе лише за наявності передбачених ст. 55 КК 1960 р. чи статтями 89, 108 КК 2001 р. підстав і за умови, що особа протягом строку погашення судимості не вчинить нового злочину. Погашення судимості не потребує посвідчення спеціальним рішенням суду чи іншим документом.

У урахуванням наведених положень кримінального закону і роз`яснень Пленуму Верховного Суду України на час розгляду подання ОСОБА_6 , до якого протягом іспитового строку не застосовано скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням, є таким, що не має судимості, тому за зазначених обставин направлення його для відбування покарання посягало б на охоронювані законом права та свободи особи.

Керуючись ст. ст. 75, 78, 89 КК України, ст. 166 КВК України ст. ст. 537-539, 395 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Подання Шевченківського відділу кримінально-виконавчої інспекції управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням щодо ОСОБА_6 і направлення особи для відбування призначеного покарання залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя протягом семи днів з дня її оголошення.

.

Суддя ОСОБА_1