У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової
палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Косарєва В.І.,

суддів

Нікітіна Ю.І. і Школярова В.Ф.

за участю прокурора

Кривов'яза Я.І.

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві 19 лютого 2008 року кримінальну справу за
касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на судові рішення щодо нього

в с т а н о в и л а:

Вироком Сихівського районного суду м.
Львова від 29 травня 2007 року

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1,

українця громадянина України,

судимого 25.05.2006 р. за ч. 1

ст. 309 КК України на 2 роки

обмеження волі з застосуванням

ст. 75 КК України з іспитовим строком

на 2 роки, засуджено:

- за
ч. 2 ст. 307 КК України на п'ять років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- -за ч. 2 ст.
309 КК України на три роки позбавлення волі,

- за ч. 1 ст. 317
КК України на три роки позбавлення волі, а на підставі ст. 70 КК України шляхом
поглинення менш суворого покарання більш суворим йому призначено покарання
п'ять років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ст. 71 КК України до даного
покарання частково приєднано не відбуту
частину покарання за попереднім вироком і призначено остаточне покарання 5
років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_1 визнано
винуватим в тому, що за місцем свого проживання у будинку АДРЕСА_1, він
повторно, незаконно збув ОСОБА_2:

- наприкінці
червня 2006 року 1,5 см.куб. наркотичного засобу за 25 грн.;

- на початку
липня 2006 року 1,5 см.куб. наркотичного засобу за 25 грн.;

- в середині
липня 2006 року 1,5 см.куб. наркотичного засобу за 25 грн;

- на початку
серпня 2006 року 1,5 см. куб. наркотичного засобу за 25 грн.;

- в першій
половині серпня 2006 року 1,5 см. куб. наркотичного засобу за 25 грн.;

- в серпні 2006
року 1,5 см.куб. наркотичного засобу за
25 грн.

20.08.2006 року біля 11 години, за
місцем проживання ОСОБА_1 у приміщенні літньої кухні будинку АДРЕСА_1 виявлено
та вилучено 351,6 грама невисушеної макової соломки і 6,53 грама екстракційного
опію, який є особливо небезпечним наркотичним засобом і котрі він повторно,
незаконно придбав, виготовив та зберігав для власного вживання без мети збуту.

13.01.2007 року біля 19 години 30
хвилин, він біля будинку № 2 по вул.
Антонича в м. Львові, незаконно придбав для власного вживання без мети збуту
48,83 грамі сухої подробленої макової соломки, яка є особливо небезпечним
наркотичним засобом.

Крім того, він за місцем свого
проживання у будинку АДРЕСА_1 надавав приміщення літньої кухні ОСОБА_2 і
ОСОБА_3 для вживання наркотичних засобів.

27 листопада 2007 р. апеляційним судом
Львівської області за касаційним поданням прокурора названий вирок Сихівського
районного суду м. Львова від 29 травня 2007 р. в частині засудження ОСОБА_1 за
ст. 307 ч. 2 КК України скасовано і постановлено новий вирок за яким збільшено
обвинувачення ОСОБА_1 на
один епізод збуту наркотичних засобів ОСОБА_2 і засуджено за ч. 2 ст. 307 КК
України на 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна, а за сукупністю
злочинів, передбачених ст. 309 ч. 2, 317 ч. 1, 307 ч. 2 КК України остаточно
визначено покарання - 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ст. 71 КК України остаточно
за сукупністю вироків призначено покарання - 5 років 6 місяців позбавлення волі
з конфіскацією майна.

Крім того ухвалою апеляційного суду
Львівської області від 27 листопада 2007 р. вирок Сихівського районного суду
від 29 травня 2007 року в частині засудження ОСОБА_4 за ст. 309 ч. 2, 317 ч. 1
КК України залишений без зміни, а його касаційна скарга без задоволення.

У касаційній скарзі, як видно з її
змісту, засуджений ОСОБА_1 просить судові рішення щодо нього в частині
засудження за ст. 307 ч. 2 і 317 ч. 1 КК України скасувати, посилаючись на те,
що суд постановив вирок при відсутності доказів вчинення ним названих злочинів.

Заслухавши доповідача, думку прокурора,
про залишення судових рішень без зміни, перевіривши матеріали справи, та
обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 62 Конституції
України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним
шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи
тлумачаться на її користь.

В порушення названих вимог Конституції
суд першої та апеляційної інстанції обґрунтували свої висновки щодо вчинення
ОСОБА_1 злочинів, передбачених ст. 307 ч. 2 та ст. 317 ч. 1 КК України лише на
показаннях свідка ОСОБА_2 на досудовому слідстві (а.с. 107).

В судовому засіданні свідок ОСОБА_2 дав
дещо інші показання і підтвердивши, те, що брав у ОСОБА_1 наркотики для
власного вживання не підтвердив період, коли він їх брав та точну суму яку
платив. Крім того, заперечував спільне вживання наркотиків в літній кухні по
місцю проживання ОСОБА_1 (а.с. 225).

Хоча у справі і є 7 однакових рапортів
оперуповноваженого ВКР Пустомитівського РВ від одного числа -30 серпня 2006 р.,
що за оперативними даними ОСОБА_1 7 разів, у червні, липні і серпні 2006 р.
збував ОСОБА_2 по 1,5 мм3 наркотичного засобу (а.с. 78-84), проте
вони не є доказами у справі, оскільки
носять інформаційний характер і ця інформація підлягала перевірці через
легальні процедури КПК України.

Ніяких інших доказів, які б
підтверджували показання ОСОБА_2 щодо точної дати придбання ним наркотиків у
ОСОБА_1, щодо кількості придбаного, та щодо суми яку він сплатив за наркотики у
справі не має.

Більше того, у справі є не скасована
постанова заступника начальника СВ Пустомитівського РВ про відмову в порушенні
кримінальної справи щодо
ОСОБА_2 по факту придбання ним у червні, липні і серпні 2006р.
наркотиків у ОСОБА_1 за п. 2 ст. 6 КПК України.

Мотивуючи відсутність у діях ОСОБА_2
складу злочину органи досудового слідства вказали, що ними не встановлено
кількості незаконно придбаного ОСОБА_2 наркотичного засобу та відсутність
доказів попереднього домовленості ОСОБА_2 і ОСОБА_1 на їх виготовлення (а.с.
149), хоча ОСОБА_1 за збут ОСОБА_2 наркотиків у зазначений період, засуджений.

Така ж постанова про відмову в
порушенні кримінальної справи винесена і щодо ОСОБА_3 (а.с. 150).

Засуджений ОСОБА_1 як на досудовому
слідстві, так і в судовому засіданні заперечував збут ОСОБА_2 наркотичних
засобів та надання приміщення для їх вживання.

Відповідно до ст. 64 КПК України при
провадженні досудового слідства і в суді підлягають доказуванню подія злочину
(час, місце, спосіб та інші обставини).

В обвинувальному висновку не вказано
конкретно якого числа, в який час, де і за яких обставин ОСОБА_1 збував ОСОБА_2
наркотичний засіб (а.с. 201-210).

Суд, без достатніх підстав вийшов за
межі обвинувачення і вказав, що збут був по місцю проживання ОСОБА_1 АДРЕСА_1.

Однак, навіть вказавши будинок, де
ніби проходив збут наркотиків, суд не міг встановити дати та часу збуту,
що є неконкретним обвинуваченням від
якого особа позбавлена можливості захищатися.

Тому доводи ОСОБА_1 про те, що він
наркотичних засобів ОСОБА_2 не збував і приміщення для вживання наркотиків не
надавав, нічим не спростовані.

За таких
суперечливих висновків досудового слідства і суду та відсутності
безперечних доказів обвинувачення, вважати, що в суді доведена винуватість
ОСОБА_1 у збуті наркотичних засобів ОСОБА_2 та у наданні приміщення для їх вживання , колегія суддів підстав не
знаходить.

Враховуючи наведене і, зокрема те, що обвинувачення ОСОБА_1 у збуті наркотичних
засобів та у наданні приміщення для вживання наркотиків є не конкретним і
засудження за ст. 307 ч. 2 і 317 ч. 1 КК України не обґрунтованим, колегія
суддів вважає, що вирок Сихівського районного суду, ухвала і вирок апеляційного
суду Львівської області в частині засудження ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 307 та ч. 1
ст. 317 КК України підлягають скасуванню, а справа в цій частині направленню на
нове розслідування.

При новому розслідуванні органам
досудового слідства, відповідно до вимог ст. 22 КПК України, необхідно
об'єктивно, повно і всебічно перевірити наявні у справі докази, відповідно до
вимог ст. 223 КПК України пред'явити конкретне обвинувачення з зазначенням
точного місця вчинення злочину, часу, способу та з зазначенням доказів щодо
встановлених обставин. В зележності від встановленого прийняти законне і
обґрунтоване рішення.

Що стосується засудження ОСОБА_1 за ст.
309 ч. 2 КК України, то суд правильно встановив фактичні обставини вчиненого
злочину, які підтверджені сукупністю доказів у справі і у скарзі засудженого не
заперечуються.

Покарання за цим законом йому
призначене відповідно до вимог ст. 65 КК України.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.
394-396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1
задовольнити.

Вирок Сихівського районного суду м.
Львова від 29 травня 2007 р., ухвалу апеляційного суду Львівської області від
27 листопада 2007 року і вирок апеляційного суду Львівської області від 27
листопада 2007 року щодо ОСОБА_1, в частині його засудження за ст. 307 ч. 2,
317 ч. 1 КК України скасувати, а справу в цій частині направити прокурору на
нове розслідування.

Вирок Сихівського районного суду м.
Львова від 29 травня 2007 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області
від 27 листопада 2007 року в частині засудження ОСОБА_1 за ст. 309 ч. 2 КК
України залишити без зміни і вважати його засудженим за ст. 309 ч. 2 КК України
на 3 роки позбавлення волі, а на підставі ст. 71 КК України остаточно за
сукупністю вироків призначити покарання -3 роки 6 місяців позбавлення волі.

Судді:

Косарєв В.І. Нікітін
Ю.І. Школяров В.Ф.