Справа № 1-92/2007 р.
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 травня
2007року Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючого
судді Ясинок
М.М.

при
секретарі Терещенко О.В.

з участю
прокурора Тогобицького
А.В

розглянув
у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопіллі справу про
обвинувачення ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1року
народження, українця, громадянина України, , освіта 9 класів, перебуває у
цивільному шлюбі, має на утриманні двох малолітніх дітей, народився в м. Суми,
мешкає в АДРЕСА_1, не працює,
судимого 30.06.2006 року по ст. 309 ч. 2, 307 ч. З, 315 ч. 1 на З роки і 6
місяців позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки, судимість не знята і не
погашена

- за ч. 1 ст. 122 та ч. 2 ст. 296 ККУкраїни

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_2
року народження, українця, громадянина України, освіта 5 класів, не жонатого,
народився і мешкає вАДРЕСА_2,не працює, відповідно до ст. 89 КК України не
судимого

- за ч. 1 ст. 384 КК України, суд

ВСТАНОВИВ:

15 грудня 2006 року близько 20 годин ОСОБА_1знаходячись в
будинку АДРЕСА_2 де в цей час також перебував в гостях раніше незнайомий
йомОСОБА_3 ОСОБА_1безпричинно з хуліганських спонукань бажаючи самоутвердитися
за рахунок приниження інших осіб, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів
явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю почав
висловлюватися на адресу незнайомого йому ОСОБА_3нецензурною лайкою, а потім
наніс декілька ударів кулаками в обличчя від чого ОСОБА_3присів при цьому
ОСОБА_1ударив його декілька разів ногами по голові та тулубу. Покинувши будинок
ОСОБА_3пішов на ст. Вири Південної залізниці з метою звернення до міліції.
ОСОБА_1ж зі своєї сторони з метою перешкоджання таким діям потерпілого прийшов
на ст. ОСОБА_5 де супроводжуючи свої дії особливою зухвалістю, яка виразилася в
тривалому неприпиненні хуліганських дій та насильстві, що потягло за собою
заподіяння тілесних ушкоджень став знову виражатися на адресу
ОСОБА_3нецензурною лайкою після чого наніс удар головою в тулуб потерпілого.
При всіх цих діях ОСОБА_1і побитті ОСОБА_3приймала участь особа матеріали
відносно якої виділено в окреме провадження.

В наслідок побиття ОСОБА_3останньому було спричинено середньої тяжкості
тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно - мозкової травми, струсу
головного мозку, забої, синці м"яких тканин голови, обличчя та рваної рани
нижньої губи, постравматичний періодонит 1, 2 зубів справа та 1, 2 зубів зліва
нижньої челюсті.

Таким чином ОСОБА_1скоїв хуліганство, тобто грубе
порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося
особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

В той же час ОСОБА_1умисне причинив потерпілому середньої тяжкості тілесні
ушкодження, які не є небезпечними для життя і не потягли за собою наслідків
передбачених ст. 121 КК України, але такі, що спричинили тривалий розлад
здоров'я.

27 грудня 2006 року з 12 год.
10 хв. до 13 год. 05 хв.
та 17 січня 2007 року з 9 год.
10 хв. до 9 год. 45 хв.
ОСОБА_2допитувався в якості свідка в приміщенні лінійного відділу на ст. Суми
ЛУ на Південній залізниці УМВС України на транспорті. В ході допиту ОСОБА_2було
попереджено про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих
свідчень зазначав, що 15.12.2006

року ОСОБА_1і ОСОБА_4 в коридорі його
будинку побили ОСОБА_3. В цей же день ОСОБА_1знаходячись в приміщенні ст.
ОСОБА_5 Південної залізниці вдарив ОСОБА_3ще раз.

13 лютого 2007 року з 10 години 55 хвилин до 11 години 40 хвилин в
приміщенні лінійного відділу на ст. Суми ЛУ на Південній залізниці УМВС України
на транспорті при проведенні очних ставок з

ОСОБА_1, а потім і ОСОБА_4, ОСОБА_2будучи попередженим про кримінальну
відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень пояснив, що він
27.12.2006 року та 17.01.2007 року оговорив ОСОБА_1і ОСОБА_4даючи неправдиві
свідчення, відносно останніх.

Таким чином ОСОБА_2являючись свідком давав завідомо неправдиві свідчення
при проведенні досудового слідства. Допитаний по справі в якості підсудного
ОСОБА_1. вину в пред'явленому йому звинуваченні визнав повністю і пояснив, що
15 грудня 2006 року близько 20 години він разом зі своїм знайомим ОСОБА_4зайшли
до ОСОБА_2, що мешкає поАДРЕСА_2. В будинку останнього знаходився ОСОБА_3. Він
обізнавшись сприйняв його як свого знайомого. Це його розізлило і він з
ОСОБА_3им вийшли в коридор будинку "поговорити". В цей час до них
зайшов ОСОБА_4. Вони
вдвох почали бити ОСОБА_3спочатку кулаками від чого він присів, а потім
декілька раз вдарив ногою по тулубу. В цей час вийшов ОСОБА_2зі своєю
співмешканкою і їх розмирили. Він з ОСОБА_4пішов в будинок. Потім прийшов
ОСОБА_2і сказав, що ОСОБА_3збирається звернутися в міліцію що його побили, що
він пішов на ст. ОСОБА_5. Вони прийшли в приміщення станції. В цей час
ОСОБА_3виходив від чергового по станції. Він висказувався на його адресу
нецензурною лайкою і вдарив його головою в груди. На сьогодні він з ОСОБА_3им
помирився. У скоєному він розкаюється.

Допитаний по справі в якості підсудного ОСОБА_2 . вину в пред"явленому
йому звинуваченні визнав повністю і пояснив, що 27 грудня 2006 року та 17 січня
2007 року його було допитано в якості свідка працівниками міліції в приміщенні
лінійного відділу міліції на ст. Суми. При його допиті обидва рази його було
попереджено про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих
свідчень. Обидва рази він поясняв, що 15 грудня 2006 року в коридорі його
будинку ОСОБА_1і ОСОБА_4
побили його знайомого ОСОБА_3, який з ним разом прийшов до нього додому.
При цьому ОСОБА_3били кулаками і ногами нанісши останньому по 4-5 ударів в
голову та по тулубу. Коли ж ОСОБА_3пішов на ст. ОСОБА_5 щоб звернутись в
міліцію то він сказав про це ОСОБА_4у
і ОСОБА_1і втрьох вони пішли на станцію. В приміщенні станції
ОСОБА_1висказуючись на адресу ОСОБА_3нецензурною лайкою раз вдарив його головою
в груди, а потім штовхнув його на стіну. 13 лютого 2007 року при проведенні
очної ставки з ОСОБА_1 і ОСОБА_4його знову було попереджено про кримінальну
відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень, але він почав говорити,
що ні ОСОБА_4, ні
ОСОБА_1ОСОБА_3не били і він цього не бачив. Сьогодні він розуміє, що свідок зобов"язаний
говорити правду. ОСОБА_1і ОСОБА_4
дійсно побили ОСОБА_3в коридорі його будинку нанісши кожен по 4-5 ударів
кулаками і ногами по різних частинах тіла. ОСОБА_1в приміщенні ст. ОСОБА_5
вдарив головою ОСОБА_3в груди. У скоєному він розкаюється.

Свідок ОСОБА_6 в суді пояснила, що вона живе в цивільному шлюбі з ОСОБА_2.
в його будинку. 15 грудня 2006 року до них зайшли ввечері ОСОБА_1і ОСОБА_4. У них в гостях в
цей час був знайомий ОСОБА_2 - ОСОБА_3. Останній чим-то не сподобався ОСОБА_1і ОСОБА_4у і вони
запропонували ОСОБА_3у вийти в коридор. Вона почула, що в коридорі
б"ються. Вона з ОСОБА_2пішли в коридор. В цей час вона побачила, що
ОСОБА_1бив ОСОБА_3кулаком в обличчя. Вони відтягнули ОСОБА_1і ОСОБА_4від ОСОБА_3.
Останні зайшли в будинок, а вони вивели ОСОБА_3за двір де той почав
телефонувати в міліцію і пішов на ст. ОСОБА_5. Вона з ОСОБА_2 пішли в будинок.
Що було далі вона не бачила.

Суд допитавши підсудних, свідків, проаналізувавши матеріали кримінальної
справи приходить до висновку про те, що вина обох підсудних в
пред"явленому їм звинуваченні найшла своє повне підтвердження в ході
судового слідства. До такого висновку суд приходить виходячи зі слідуючого.

Як вбачається із заключения судово - медичної експертизи (а. с. 138 )
ОСОБА_3 було спричинено середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді
закритої черепно - мозкової травми головного мозку. Забій м"яких тканин
обличчя, рваної рани нижньої губи постравматичний периодонтит 1,2 зубів зліва
та 1,2 зубів справа нижньої щелепи.ОСОБА_3показав і розповів при відтворенні
обставин події ( а. с. 110), що 15.12.2006 року його було побито ОСОБА_1 і
ОСОБА_4в будинку ОСОБА_2в с Білани.

Із показів ОСОБА_1слідує, що це він 15 грудня 2006 року разом з
ОСОБА_4побили ОСОБА_3в коридорі будинку ОСОБА_2 вАДРЕСА_2. Дані покази
ОСОБА_1підтвердив в суді і ОСОБА_2та свідок ОСОБА_6 При цьому як показала
свідок Нечипоренко побиття ОСОБА_3відбулося в зв"язку з тим, що він чим-то
не сподобався ОСОБА_1і ОСОБА_4.Таким чином суд кваліфікує діяння ОСОБА_1за ч. 2
ст. 296 КК України бо він скоїв хуліганство, тобто грубо порушив громадський
порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою
зухвалістю, вчинене групою осіб. Разом з тим, в частині заподіяння тілесних
ушкоджень потерпілому суд кваліфікує діяння ОСОБА_1за ч. 1 ст. 122 КК України
бо він навмисно спричинив потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження,
які не є небезпечними для життя і не потягли за собою наслідків, передбачених
ст. 121 КК України, але такі, що спричинили тривалий розлад здоров'я.

Як вбачається із протоколу допиту свідком ОСОБА_2. ( а. с. 42-43) останній
вказав, що 15.12.2006 року він разом зі своїм знайомим ОСОБА_3им був у себе
вдома. Ввечері до нього зайшлиОСОБА_1і ОСОБА_4.
Через деякий час останні запропонували ОСОБА_3 вийти в коридор поговорити.
Через деякий час він

вийшов в
коридор і бачив як ОСОБА_1б"є ОСОБА_3кулаком по обличчю та ліктем по
тулубу. Він почав відтягувати ОСОБА_1від ОСОБА_3.

Коли
ОСОБА_1разом з ним прийшли на ст. ОСОБА_5, то він бачив як ОСОБА_1вдарив ОСОБА_3головою
об стіну. Аналогічні покази ОСОБА_2давав в ході досудового слідства і при його
додатковому допиті в якості свідка 17 січня 2007 року ( а. с. 78 - 79). При
цьому як в першому так і в другому випадках ОСОБА_2розписувався про те, що його
особисто було попереджено про кримінальну відповідальність за дачу завідомо
неправдивих показів. В той же час при проведенні очної ставки ОСОБА_2з ОСОБА_1.
( а. с. 100 - 101) . ОСОБА_2пояснив, що він 27.12.06 р. та 17.01.07 р. при
допиті його в якості свідка давав неправдиві свідчення, а тому оговорив ОСОБА_4і ОСОБА_1.

В судовому
засіданні ОСОБА_2визнав свою вину і в скоєному розкаявся.

Таким чином суд кваліфікує діяння ОСОБА_2за ч. 1 ст. 384
КК України, бо він являючись свідком давав завідомо неправдиві свідчення при
проведенні досудового слідства.

Призначаючи міру покарання ОСОБА_1суд враховує і відносить до
пом"якшуючих покарання обставин те, що він розкаявся в скоєному, має на
утриманні двох малолітніх дітей.З урахуванням даних обставин, суспільної
небезпеки скоєного суд вважає, що ОСОБА_1необхідно призначити покарання у
вигляді позбавлення волі.

Призначаючи міру покарання ОСОБА_2суд враховує ступінь
суспільної небезпеки і вважає, що ОСОБА_2необхідно призначити покарання у
вигляді арешту.

Керуючись ст. с.
323, 324 КПК України,
суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним за ч. 2 ст. 296 КК України і призначити йому
покарання за цим законом в вигляді З років і б місяців позбавлення волі.

Його ж визнати винним за ч. 1 ст. 122 КК України і призначити покарання за
цим законом у вигляді 2 років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України остаточно призначити покарання шляхом
поглинення менш суворого покарання більш суворим 3 роки і 6 місяців позбавлення
волі.

Відповідно до ст. 71 КК України до внов призначеного покарання частково
приєднати покарання за вироком суду від 30.06.2006 року і остаточно призначити
покарання у вигляді 4років позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу засудженому до вступу вироку в законну силу
залишити попередню -підписку про невиїзд з постійного місця мешкання, в
подальшому міру запобіжного заходу змінити на взяття під варту і з цього часу
рахувати строк відбуття покарання.

ОСОБА_2 визнати винним за ч 1 ст 384 КК України і призначити йому покарання
за цим законом в вигляді 3 місяців арешту.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу залишити попередню
- підписку про невиїзд з постійного місця мешкання. В подальшому міру
запобіжного заходу змінити на взяття під варту і з цього часу рахувати строк
відбуття покарання.

Вирок може бути
оскаржено до апеляційного суду Сумської області в продовж 15 днів з часу його

проголошення через Білопільський районний суд.