Справа № 523/6796/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.05.2015 року м.Одеса
Суворовський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
секретаря - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
адвоката-захисника - ОСОБА_4 ,
обвинуваченого - ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, громадянина України, українця, маючого середню освіту, неодруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
· 10.04.2014 року Суворовським районним судом м.Одеси за ст.186 ч.1 КК України до штрафу в розмірі 850 грн,
· 05.12.2014 року Суворовським районним судом м.Одеси за ст.186 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений із випробувальним строком на 2 роки,
в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.2 КК України,
11.02.2015 року о 15 годині 04 хвилини, ОСОБА_6 , знаходячись у приміщенні магазину «Єва» ТOB «РУШ», розташованого за адресою: м.Одеса, вул.Гер.Сталінграду, 86, маючи корисний намір на таємне викрадення чужого майна, побачив на вітринах магазину товар. Після чого ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, впевнився в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до однієї з вітрин, звідки таємно викрав два зубних порошки «Особливий» торгівельної марки «Фіто Косметік» вартістю 6,48 грн кожен, загальною вартістю 12,96 грн, два ополіскувачі для ротової порожнини «Захист ясен» торговельної марки «Лістерин» вартістю 31,24 грн кожен, загальною вартістю 62,48 грн, дві зубні пасти «Оптик Уайт Миттєвий» торгівельної марки «Колгейт», вартістю 30,76 грн кожна, загальною вартістю 61,52 грн, гель для душу чоловічий «Снігова лавина» торгівельної марки «Палмолів» вартістю 22,91 грн, а всього на загальну суму 159,87 грн. З метою утримання викраденого майна ОСОБА_5 пройшов через касу магазину «Єва» ТОВ «РУШ», не розрахувавшись за товар та покинув приміщення магазину разом із викраденим майном, яким в подальшому розпорядився на власний розсуд.
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, за викладених в обвинувальному акті обставин визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, не оспорював обставин скоєння кримінального правопорушення, та пояснив, що дійсно в лютому місяці 2015 року його мати направила до магазину для купівлі товару, давши гроші в сумі 100 грн, які він в послідуючому витратив з друзями. Після чого направився до магазину «Єва», що розташований в м.Одесі на вул.Гер.Сталінграду, звідки викрав товар, який просила придбати мати, а також побачивши на полицях інший товар, викрав і його та направився в напрямку свого дому. Крім того, зазначив, що раніше навчався в університеті ім..Мечникова на факультеті «соціальних робіт», після першого курсу та судимості пішов в академвідпустку. Також пояснив, що раніше працював на заводі «Метал-гроф» на посаді штамповщика, однак в березні 2015 року був звільнений за скороченням. На сьогоднішній день друзі допомогли йому працевлаштуватися в ТЦ «Рівєра», де він працює не офіційно оператором.
Так як, ОСОБА_5 свою вину визнав повністю, підтвердив обставини скоєння злочину, погодився на спрощену форму судового розгляду, а саме просив не досліджувати докази, які він не оспорює, що передбачено ст.349 ч.3 КПК України, наслідки застосування якої роз?яснені учасникам розгляду справи, суд, з?ясувавши думку учасників процесу, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням характеризуючих матеріалів кримінального провадження.
Аналіз всіх даних, покладених в обґрунтування обвинувального акту, дозволяє суду дійти висновку про винність обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєнні інкримінованого йому злочинного діяння, і зазначені докази суд вважає належними, допустимими, достовірними і достатніми для постановлення вироку.
Давши оцінку і проаналізувавши всі дані, здобуті в ході судового слідства, суд, приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення і кваліфікує його дії за ст.185 ч.2 КК України за ознаками таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд, у відповідності зі ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його суспільну небезпеку, особу обвинуваченого, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.
Обставин, які згідно ст.67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
До обставин, які згідно ст.66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд відносить повне визнання своєї провини обвинуваченим, щире каяття у вчиненні злочину і сприяння в його розкритті, відшкодування матеріальної шкоди, а також позитивні характеристики.
При призначенні покарання судом враховується думка представника потерпілого ТОВ «РУШ» ОСОБА_7 , яка звернулася до суду із заявою, в якій зазначила про відсутність у неї претензій до обвинуваченого, відшкодування завданої шкоди. Крім того, зазначила, що на суворій мірі покарання та позбавленні волі обвинуваченого не наполягає.
В той же час, при призначенні покарання суд враховує, що відповідно до вимог ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Крім того, судом при призначенні покарання ОСОБА_5 враховується та обставина, що обвинувачений, будучи раніше судимим, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив і знову скоїв умисний злочин середньої тяжкості, що свідчить про його зневажливе ставлення до загальноприйнятих норм моралі, і встановленим законам держави.
Також при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ту обставину, що ОСОБА_5 раніше був неодноразово засуджений за злочини проти власності, крім того, інкриміноване йому кримінальне правопорушення він скоїв в період випробувального терміну, який був йому встановлено за вироком Суворовського районного суду м.Одеси від 05.12.2014 року, яким він був визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.186 ч.2 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 років, на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним строком 2 роки.
Враховуючи те, що обвинуваченим ОСОБА_5 покладене на нього раніше судом випробування не виконано, на шлях виправлення обвинувачений не став, належних висновків для себе не зробив і знову вчинив злочин середньої тяжкості, та відповідно до вимог ч.2, 3 ст.78 КК України вчинення в період строку випробування нового злочину, є підставою направлення засудженого для відбування призначеного покарання, у зв`язку з чим, в силу вимог ст.71 КК України, п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику застосування судами кримінального покарання», суд вважає за необхідне до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Суворовського районного суду м.Одеси від 05.12.2014 року.
Давши оцінку всім обставинам матеріалів кримінального провадження, при призначенні покарання, враховуючи суспільну небезпеку скоєного, дані про особу обвинуваченого, його вік, сімейний стан, обставини даного кримінального провадження, суд, керуючись вимогами кримінального закону та передбачених цим законом санкцій, проаналізувавши докази матеріалів кримінального провадження, приходить до висновку, що цілі покарання обвинуваченого ОСОБА_5 будуть досягнуті в умовах ізоляції його від суспільства в місцях позбавлення волі з призначенням покарання в межах санкції статті.
Питання про долю речових доказів по даним матеріалам кримінального провадження, суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.
На підставі вищевикладеного, та керуючись ст.ст. 370, 373-374 КПК України, суд, -
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.2 КК України, та призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Згідно зі ст.71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Суворовського районного суду м.Одеси від 05.12.2014 року, та остаточно призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років 4 (чотирьох) місяців позбавлення волі.
Міру запобіжного заходу у відношенні обвинуваченого ОСОБА_5 у виді домашнього арешту змінити на тримання під вартою, взявши під варту в залі суду.
Термін відбування покарання засудженому ОСОБА_5 - обчислювати з моменту фактичного затримання, тобто з 15.05.2015 року.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя: ОСОБА_1