У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

доповідача ОСОБА_9,
суддів ОСОБА_10, ОСОБА_11,
за участю прокурора ОСОБА_12,
при секретарі ОСОБА_13,
розглянула в судовому засіданні 14 травня 2015 року в м. Києві кримінальне провадження № 000890 за касаційною скаргою заступника прокурора Миколаївської області на ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 13 листопада 2014 року щодо ОСОБА_6

Вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 27 серпня 2014 року

ОСОБА_6,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця та мешканця АДРЕСА_1,

такого, що не має судимості,

засуджено за ч. 1 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, а на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та покладенням обов'язків, передбачених пунктами 3, 4 ст. 76 КК України.

Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 13 листопада 2014 року вирок залишено без зміни.

ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за те, що він 11 липня 2014 року о 22.20 год., перебуваючи біля ломбарду «Скарбниця» на вул. Дзержинського, 51 у м. Миколаєві, реалізуючи раптово виниклий умисел на заволодіння чужим майном, завдав ОСОБА_7 удари кулаком в обличчя, від яких потерпілий впав на землю, та вирвав із його рук мобільний телефон марки «Леново 820» із картою пам'яті загальною вартістю 3 129 грн. ОСОБА_8, який знаходився поруч, намагався припинити дії ОСОБА_6, але останній, діставши з кишені ніж, та погрожуючи ним ОСОБА_7 і ОСОБА_8, перерізав ножем шлейку сумки ОСОБА_7 вартістю 180 грн., у якій знаходились дві банківські карти «Укрексімбанк» і «Приватбанк» та грошові кошти в сумі 800 грн., завдавши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 4 409 грн.

У касаційній скарзі прокурор посилається на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через м'якість. Зазначає, що при призначенні покарання ОСОБА_6 судом належним чином не враховано всіх обставин справи, особу засудженого, а також необґрунтовано визнано пом'якшуючими покарання такі обставини, як щире каяття та відшкодування завданої шкоди, а тому застосування ст. 75 КК України є безпідставним. Просить скасувати ухвалу та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав касаційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як видно з вироку, при призначенні покарання із застосуванням ст. 75 КК України суд послався на щире каяття ОСОБА_6 і відшкодування ним завданої матеріальної та моральної шкоди, позитивну характеристику, відсутність попередніх судимостей і обставин, що обтяжують покарання.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 419 КПК України при залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі апеляційного суду мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою. Разом із тим, згадані вимоги закону при розгляді цього провадження апеляційним судом залишились не виконаними.

Зокрема, в апеляційній скарзі прокурора ставилось питання про скасування вироку у зв'язку з безпідставним призначенням ОСОБА_6 покарання зі звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування з випробуванням.

Не погоджуючись із визначеною судом мірою покарання у зв'язку з м'якістю, прокурор подав апеляційну скаргу на вирок щодо ОСОБА_6, порушуючи питання про його скасування в частині призначеного покарання та про постановлення судом апеляційної інстанції нового вироку у зв'язку з безпідставним звільненням ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням. На обґрунтування своїх доводів прокурор посилався на те, що судом апеляційної інстанції надано неналежну оцінку тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів. Також судом не враховано конкретні обставини вчиненого злочину, що свідчать про насильницький, зухвалий характер протиправних дій ОСОБА_6, котрий вчинив розбійний напад на неповнолітнього ОСОБА_7 у вечірній час, застосовуючи насильство, не припинив свої дії навіть на прохання потерпілого, який від ударів впав на землю, та свідка ОСОБА_8, котрий намагався припинити злочинні дії ОСОБА_6 В результаті розбійного нападу останній причинив неповнолітньому ОСОБА_7 тілесні ушкодження у виді забою м'яких тканин голови, крововиливу слизових губ, що утворились від дії тупих предметів, які за ступенем тяжкості належать до категорії легких тілесних ушкоджень. Крім того, прокурор в апеляційній скарзі висловлював сумнів щодо щирого каяття ОСОБА_6, та зазначав, що останній самостійного постійного прибутку не мав та до цього часу не має, а тому не міг особисто відшкодувати шкоду потерпілому.

Суд апеляційної інстанції ці належним чином мотивовані доводи прокурора про м'якість призначеного ОСОБА_6 покарання не перевірив і не спростував та усупереч вимогам ч. 2 ст. 419 КПК України, залишаючи апеляційну скаргу прокурора без задоволення, не зазначив підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

На думку колегії суддів, виходячи з конкретних обставин кримінального провадження, призначене ОСОБА_6 покарання із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням є не мотивованим і занадто м'яким.

Тому колегія суддів вважає, що у зв'язку з невідповідністю ухвали апеляційного суду вимогам ст. 419 КПК України вона підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції, під час якого мають бути усунені зазначені вище недоліки.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 13 листопада 2014 року щодо ОСОБА_6 скасувати.

Призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11