25.02.2015 Єдиний унікальний № 371/217/15-к
Провадження 1-кп/371/28/15

В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и

25 лютого 2015 року Миронівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миронівка кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000517 від 15.10.2014 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Верхнє-Синьовидне, Сколівського району, Львівської області, українця, громадянина України, освіта професійно-технічна, не депутата, одруженого, працюючого вантажником на ПРаТ «Кондитерська фабрика «Лагода», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України:

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

судовим слідством Миронівський районний суд Київської області,

В С Т А Н О В И В :
Обвинувачений ОСОБА_3 12.10.2014 року біля 12 години прибув до домоволодіння свої покійної матері ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 з метою подальшого обробітку земельної ділянки (городу), що знаходиться в межах даного землеволодіння.

Того ж дня, на земельній ділянці, яка знаходиться в межах вказаного землеволодіння, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків між ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_5 виникла сварка, у ході якої обвинувачений, бажаючи нанести тілесні ушкодження ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, припускаючи можливість спричинення шкоди здоров`ю, але не бажаючи настання смерті потерпілого, тримаючи у руках металеву ребристу циліндричну арматуру, наніс нею не менше 10 (десяти) аналогічних по механізму нанесення ударів в область лівої та правої частини тулубу, плечей, рук, голови та обличчя потерпілого, чим спричинив останньому легкі тілесні ушкодження, які призвели до короткочасного розладу здоров`я.

Як наслідок, згідно з висновком судово-медичного експерта №1 від 13.01.2015 року, ОСОБА_3 заподіяв потерпілому ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді: не визначеної форми садно у нижній частині лоба; численні дрібні садна у правій виличній ділянці; два майже горизонтальні синці у поперековій ділянці з обох боків; обширний синець на зовнішній поверхні лівого плеча в середній і нижній третинах; 11 саден на тильних поверхнях лівої кисті та її пальців; поверхнева рана клаптєподібного характеру на тильній поверхні 3-ого пальця лівої кисті; садно на тильно-зовнішній поверхні 2-ого пальця кисті; забій легкого ступеню лівого плеча; забій легкого ступеню лівої кисті. Вищезазначені тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, підтвердив, що дійсно 12.10.2014 року прийшов до домоволодіння своєї покійної матері за вказаною адресою. На земельній ділянці, яка знаходиться в межах вказаного землеволодіння, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків між ним та потерпілим ОСОБА_5 виникла сварка, у ході якої він, тримаючи у руках металеву ребристу циліндричну арматуру, наніс нею близько 10 (десяти) ударів в область лівої та правої частини тулубу, плечей, рук, голови та обличчя потерпілого, чим спричинив йому легкі тілесні ушкодження.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі, окрім допиту обвинуваченого та вивчення доказів, які характеризують його особу.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази треба дослідити та порядок їх дослідження, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорюється доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація його дій, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками кримінального провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_3 , знайшло своє підтвердження в судовому засіданні в повному обсязі, а його дії органами досудового розслідування за ч.2 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, кваліфіковані правильно.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Вирішуючи питання про призначення підсудному покарання, суд керується вимогами ст.ст.65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

В ході кримінального провадження суд вважає за можливим визнати у відповідності до ст. 66 КК України - щире каяття обвинуваченого у вчиненому кримінальному правопорушенні, активне сприяння правоохоронним органам у розкритті злочину обставинами, що пом`якшує покарання за скоєне.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу підсудного: його вік, стан здоров`я, соціальне становище, відсутність даних про перебування його на профілактичному обліку у лікаря психіатра та нарколога, те, що він раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання та за місцем роботи.

Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, його щире каяття, наслідки суспільно-небезпечного діяння, зваживши на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд приходить до переконання, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових злочинів буде призначення покарання в межах санкцій ч. 2 ст. 125 КК України у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятидесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлено.

Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, і призначити покарання: увиді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Речовий доказ - металеву арматуру, яка знаходиться в камері зберігання речових доказів Миронівського РВ ГУ МВС України у Київській області - знищити.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Миронівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя: підпис ОСОБА_1
Згідно з оригіналом
Суддя: ОСОБА_1