Апеляційний суд Житомирської області
Ухвала

Іменем України

14 червня 2011 року колегія суддів палати в кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого-судді Андрушкевича С.З.

суддів: Захарчука С.В., Широкопояса Ю.В.

з участю прокурора: Селюченко І.І.

засудженого: ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальну справу за апеляцією прокурора, який затверджував обвинувальний висновок, на вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 06 квітня 2011 року

Цим вироком

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця і мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, раніше судимого:

- 17 березня 2011 року Житомирським районним судом Житомирської області за ч.1 ст. 185, ст.75, ст. 76 КК України до 2 років позбавлення волі, з іспитовим строком на 1 рік,

засуджено за ст.ст. 122 ч.1, 296 ч.3 КК України. Відповідно до ст. 70 ч.1 КК України визначено покарання у виді трьох років позбавлення волі. Відповідно до ст. 70 ч.4 КК України остаточно визначено покарання у виді чотирьох років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України засудженого звільнено від відбуття покарання з іспитовим строком на три роки з покладенням обовязку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції і періодично там реєструватись. Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено попередній підписку про невиїзд з місця проживання.

Як визнав суд, ОСОБА_3 27 січня 2011 року о 16 год., перебуваючи в стані алкогольного спяніння, поблизу будинку № 5 по вул. Терешкової в с. Гадзинка Житомирського району, грубо порушуючи громадський порядок, проявляючи при цьому явну неповагу до суспільства, що супроводжувалась особливою зухвалістю, висловлюючись нецензурною пайкою, накинув на голову ОСОБА_4 ковдру, завдав йому удар ногою в груди, від чого той впав на землю, та продовжував завдавати удари ногами та руками в область голови, тулуба, кінцівок рук та ніг, чим заподіяв ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми грудної клітки, перелому 9-10 ребер справа ,що відносяться до категорії середньої ступені тяжкості, які потягли за собою тривалий розлад здоров'я.

В цей час з метою припинення хуліганських дій підсудного ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які знаходились неподалік і бачили дану подію, стали кричати ОСОБА_3, щоб він припинив свої хуліганські дії та перестав бити ОСОБА_4, на що ОСОБА_3, продовжуючи грубо порушувати громадський порядок, чинячи опір громадянам, які припиняють хуліганські дії, висловлюючись нецензурною лайкою, взяв ОСОБА_6 руками за верхній одяг та погрожуючи нанести їй тілесні ушкодження, став трусити її, чим заподіяв їй фізичного болю, після чого відпустив її та припинивши свої злочинні дії , пішов у невідомому напрямку.

В апеляції прокурор просив вирок суду змінити у звязку з неправильним застосуванням кримінального законодавства, виключити таку кваліфікуючу ознаку, як опір громадянам, які припиняли хуліганські дії. Вважати ОСОБА_3 засудженим та призначити покарання: за ст. 122 ч.1 КК України на два роки позбавлення волі, за ст. 296 ч.1 КК України на три роки обмеження волі. Відповідно до ст. 70 ч.1 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим , призначити покарання у виді двох років позбавлення волі. Відповідно до ст. 70 ч.4 КК України, за сукупністю злочинів зарахувати частково відбуте покарання за вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 17 березня 2011 року та остаточно призначити покарання у виді трьох років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання із випробуванням і іспитовим строком три роки, зобовязавши не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції і там реєструватись.

На обгрунтування апеляції прокурор посилався на п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 22 грудня 2006 року „ Про судову практику у справах про хуліганство , і вважав, що умовляння потерпілого або вимоги сторонньої особи припинити хуліганство не можуть бути визнані припиненням хуліганства, оскільки припинення злочинних дій в такому випадку залежить лише від винної особи.

Заслухавши доповідача, міркування прокурора в підтримання апеляції, думку засудженого , який також підтримав апеляцію, перевіривши матеріали справи та обговоривши наведені в апеляції доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляція не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до матеріалів справи, хуліганські дії ОСОБА_3 намагалися зупинити ОСОБА_5 та ОСОБА_6, на що ОСОБА_3 не звертав уваги та, висловлюючись нецензурною лайкою, взяв ОСОБА_6 за одяг, погрожуючи нанести їй тілесні ушкодження, став трусити чи смикати, чим заподіяв їй фізичного болю. Тобто, згідно постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 22.12.2006 року „Про судову практику у справах про хуліганство , реакція

ОСОБА_7 є активною протидією з метою позбавити зазначених осіб можливості виконати громадський обовязок з охорони громадського порядку.

Висновок суду про доведеність вини засудженого ОСОБА_3

вчиненні інкримінованих йому злочинів підтверджується сукупністю досліджених під час судового розгляду і наведених у вироку доказів, є обґрунтованим і законним, ніким з можливих апелянтів не оскаржується.

Що стосується покарання, яке суд обрав ОСОБА_3, то воно призначене відповідно до вимог ст. 65 КК України з врахуванням тяжкості вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості, даних про його особу, обставин, які помякшують та обтяжують покарання, думку потерпілого.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обставиною, що обтяжує покарання засудженого, є вчинення ним злочину в стані алкогольного спяніння. Обставинами, що помякшують покарання засудженого, є щире каяття та сприяння в розкритті злочину.

Крім того, суд при обранні покарання врахував те, що ОСОБА_3 раніше судимий, характеризується негативно, взяв до уваги думку потерпілого.

Суд призначив засудженому покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, що колегія суддів вважає правильним.

Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляцію прокурора залишити без задоволення, а вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 06 квітня 2011 року щодо ОСОБА_3 без зміни.

Судді :