В И Р О К
Іменем України

06.04.2015 р. м. Жмеринка
Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №1кп/130/126/2015, по обвинуваченню: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , працюючої листоношею відділу поштового зв`язку с.Мартинівка Жмеринського району Вінницької області, з базовою загальною середньою освітою, неодруженої, громадянки України, не судимої у вчиненні злочину
, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

в кінці червня 2014 року о 17 годині 00 хвилин ОСОБА_4 перебуваючи біля домогосподарства АДРЕСА_2 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи мету збагачення, з корисливих спонукань, шляхом вільного доступу, проникла в середину житлового будинку, який належить ОСОБА_5 , звідки умисно, таємно вчинила крадіжку м`якого дивану типу "Книжка", із боковими бильцями, оббитими шкірозамінником, який має вартість 1730 (одна тисяча сімсот тридцят) гривень.
З викраденим ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зникла, після чого розпорядилася викраденим на власний розсуд, чим спричинила ОСОБА_5 матеріальної шкоди на вищевказану суму.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчинені інкримінованого їй злочину визнала повністю та пояснила, що злочин вчинила за вищезазначених обставин. Також зазначила, що дійсно в кінці червня 2014 року, у вечірній час біля 17:00 годин зайшла до будинку громадянки ОСОБА_5 , де вже раніше бувала, звідки таємно викрала диван, розібравши його почастинам та перенісши собі додому, з метою використання у особистих потребах. Просила суворо не карати.
Потерпіла ОСОБА_5 , повідомила у влітку у червні 2014 року знаходилася на лікуванні. Підлікувавшись приїхала до помешкання, що розташоване в АДРЕСА_2 , де і виявила крадіжку у неї дивана, вартість якого складає 1730 гривень. Про крадіжку повідомила до правоохоронних органів, які з певним часов становили крадія, ним виявилася ОСОБА_4 . Останя повернула викрадений диван, однак повність завдні збитки не відшкодувала в повному обсязів. Просила застосувати до обвинувачений міру покарання не пов`язану з позбавленням волі.
Прокурор, обвинувачена ОСОБА_4 та потерпіла ОСОБА_5 погоджуються з недоцільністю дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. Прокурор, обвинувачена та потерпіла розуміють зміст цих обставин; добровільно погоджується на застосування судом під час подальшого розгляду справи вимоги ст.349 ч.3 КПК України, пояснивши, що їм зрозумілі наслідки застосування даної норми закону. При таких обставинах, суд вважає за недоцільне досліджувати докази відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.
З врахуванням зібраних в судовому засіданні доказів суд прийшов до висновку, що дії обвинуваченої ОСОБА_4 кваліфікуються за ч.3 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), кваліфікуючою ознакою якого є крадіжка, поєднана з проникненням у житло.
При призначенні обвинуваченії ОСОБА_4 міри покарання, суд враховує наступні обставини: ступінь тяжкості вчиненого злочину: злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України класифікується, як тяжкий злочин; особу винної, яка за місцем проживання та роботи характеризується з позитиної сторони, на обліку у лікарів психіатрів та наркологів не перебувала і не перебуває; з потерпілою частовок розрахувалася; має на утримані двох неповнолітніх дітей, її відношення до скоєного злочину - повністю визнала себе винною та щиро розкаялася.
Відповідно до ст.66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої є розкаяння у вчиненому.
Відповідно до ст.67 КК України обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченої відсутні.
З урахуванням наведеного, враховуючи думку потерпілої, яка просила суд не позбавляти обвинувачену ОСОБА_4 волі, суд вважає за можливе застосувати до обвинуваченої вимоги 75, 76 КК України.Цивільний позов не заявлявся.
Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватою за ч.3 ст.185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
За ст.75 КК України звільнити засуджену ОСОБА_4 від відбування основного призначеного покарання, якщо вона протягом 2 (двох) не вчинить нового злочину та виконає покладені на нею обов`язки.
За ст.76 КК України покласти на засуджену ОСОБА_4 такі обов`язки:
1. не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції Жмеринського району Вінницької області;
2. повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції Жмеринського району Вінницької області про зміну місця проживання, місця роботи;
3. періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції Жмеринського району Вінницької області.
Речовий доказ - диван типу "Книжка", - залишити у розпорядженні власниці. (к.а.п.31).
Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_4 не обирався.
Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Суддя Жмеринського
міськраойнного суду
Вінницької області ОСОБА_1