Дата документу Справа № 314/6393/14-к
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 11-кп/778/274/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 314/6393/14-кСуддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 червня 2015 року м.Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участі:

прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 01 грудня 2014 року, якою

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Чирчик Ташкентської області Узбекістан, що відбуває покарання у виді позбавлення волі у Дружелюбівському виправному центрі (№1) УДПтС України в Запорізькій області,

відмовлено в задоволенні клопотання про застосування щодо нього Закону України «Про амністію у 2014 році»,

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 01 грудня 2014 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 , про застосування щодо нього Закону України «Про амністію у 2014 році».

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 вказує на невідповідність висновків суду першої інстанції про непоширення дії вказаного закону на засудженого. Тому ОСОБА_7 просить суд апеляційної інстанції скасувати вказану ухвалу, та постановити нову ухвалу, якою звільнити його від подальшого відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році».

Заслухавши доповідь судді, засудженого ОСОБА_7 , який просить задовольнити його апеляційну скаргу, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу суду без змін.

Так, положеннями ст. 4 указаного Закону України «Про застосування амністії в Україні» визначено перелік категорій осіб, щодо яких не може бути застосована амністія, до яких віднесено у тому числі осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких та/або особливо тяжких злочинів, крім випадків індивідуальної амністії.

Зі змісту оскаржуваного судового рішення і матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 є судимим за умисні тяжкі злочини, оскільки був засуджений Центральним районним судом м. Сімферополя 06.07.1994 року за ч. 3 ст. 81 КК України, а 18.01.2006 року тим же судом за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України.

Відповідно до ст. 88 КК особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості. Судимість має правове значення у разі вчинення нового злочину, а також в інших випадках, передбачених законами України.

Положеннями п. «в» ч. 1 ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» можливість застосування амністії до особи не ставиться у залежність від відбуття покарання чи початку перебігу строку погашення судимості, які у випадку засудження особи до покарання у виді позбавлення волі згідно зі ст. 89 КК розпочинаються після відбуття особою покарання. Правове значення у даному випадку має сам факт наявності судимості, а не факт початку обчислення строків її погашення.

Таким чином, судимість за злочин, за який ОСОБА_7 відбуває покарання, також повинна враховуватись судом при вирішенні питання про застосування амністії, і висновки суду першої інстанції в цій частині відповідають вищевказаним положенням кримінального закону.

За таких обставин рішення суду першої інстанції про те, що на ОСОБА_7 не поширюється дія Закону України «Про амністію у 2014 році» через те, що він має дві судимості за вчинення умисних тяжких злочинів, відповідає вимогам кримінального закону.

Посилання засудженого на те, що він відноситься до категорії осіб, на яких дія вказаного закону таки поширюється, спростовується наведеними обставинами, що встановлені під час судового засідання в суді першої інстанції і підтверджені під час перегляду судового рішення в суді апеляційної інстанції.

За таких обставин, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 01 грудня 2014 року в цій справі залишити без змін.

Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4