11-кп/775/98/2015(м)
222/1463/14-к

Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 185 ч.3 КК України Доповідач ОСОБА_2

іменем У к р а ї н и
26 лютого 2015 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
обвинувачених: ОСОБА_7

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Володарське Донецької області, українець, громадянин України, маючий середню освіту, не працюючий, раніше не судимий в силу ст.89 КК України, мешкаючий за адресою : АДРЕСА_1 ,-
визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.3 КК України та призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі. У порядку, передбаченому ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на 2 роки. Відповідно до ст.76 КК України зобов`язаний не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції,-
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець смт. Володарське Донецької області, українець, громадянин України, маючий середню освіту, не працюючий, маючий на утриманні малолітню дитину, раніше судимий: 12.12.2013 р. Володарським райсудом Донецької області за ст. 309 ч.1 КК України до покарання у вигляді штрафу на користь держави в сумі 850 грн., мешкаючий за адресою : : АДРЕСА_2 ,-

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.3 КК України та призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі. У порядку, передбаченому ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на 2 роки. Відповідно до ст.76 КК України зобов`язаний не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції.
На підставі ст. 72 КК України покарання, призначене за вироком Володарського райсуду Донецької області від 12.12.13 р. у виді штрафу в дохід держави в сумі 850 грн виконувати самостійно, -
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Володарського районного суду Донецької області від 05 січня 2015 р. ОСОБА_8 , ОСОБА_7 визнані винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.3 КК України, вчиненого за наступних обставинах.
ОСОБА_8 приблизно в кінці серпня 2014р., в денний час, умисно, таємно, за попередньою змовою в групі осіб з ОСОБА_7 із корисливих мотивів, маючи умисел на таємне заволодіння чужим майном, шляхом вільного доступу пройшли на територію домоволодіння АДРЕСА_2 яке належить ОСОБА_9 де залізли на крівлю гаражу, демонтували не закріплений металевий лист та толь під ним та разом проникли в середину гаражу, за допомогою торцевих та розвідних ключів, які також знаходились в гаражі, розібрали на запчастини мотоцикл «ІЖ Планета 4», який знаходився в гаражі. Викрадені запчастини, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 перенесли до місця свого мешкання.
Наступного дня, у денний час, ОСОБА_8 , продовжуючи свій злочинний намір, направлений на викрадення частин мотоцикла із гаражу того ж домоволодіння умисно, таємно з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , тим самим чином проникли в приміщення гаражу звідки викрали раніше розібрані ними частини мотоциклу та перенесли їх за місцем свого проживання. Своїми злочинними діями ОСОБА_8 та ОСОБА_7 завдали потерпілій ОСОБА_10 майнову шкоду на суму 2 583 грн.
Не погодившись з вироком суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним за ст. 185 ч.3,71 КК України, за сукупністю вироків призначити покарання у вигляді 3 років позбавлення волі та штрафу у розмірі 850 грн, який відповідно до ст.72 ч.3 КК України виконувати самостійно. В обґрунтування своїх апеляційних вимог вкащує, що судом належним чином не зважені данні про особу винного, обставини справи та ступінь суспільної небезпеки правопорушення.
Зауважує на тому, що ОСОБА_7 вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ст. 185 ч.3 КК України, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів. Суд при призначенні покарання не врахував, що ОСОБА_7 раніше судимий, однак на шлях виправлення не став га в період відбування покарання в виді штрафу знову вчинив кримінальне правопорушення.
При призначенні обвинуваченому покарання з випробуванням, суд залишив поза увагою що ОСОБА_7 , незважаючи на працездатний вік суспільно-корисною працею не займається. Така поведінка обвинуваченого, на думку прокурора свідчить про його небажання стати на шлях виправлення та про недоцільність обрання йому покарання з випробуванням.
Крім цього прокурор вважає, що суд не правильно застосував норми кримінального закону та призначив обвинуваченому покарання без урахування ст. 71 КК України за сукупністю вироків.
Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляційні вимоги, обвинуваченого ОСОБА_7 який заперечувала проти апеляції прокурора, вважав вирок суду законним та обґрунтованим, дослідивши матеріали кримінального провадження, вивчивши апеляційні доводи прокурора, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Дійсно за вимогами ст. 71 КК України покарання призначається коли засуджена особа до повного відбуття основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин. При застосуванні правил ст. 71 КК України слід враховувати, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин і ніж не відбута частина покарання за попереднім вироком Призначаючи покарання за кількома вироками, суд повинен визначити вид і розмір основного і додаткового покарань за знову вчинений злочин, а потім повністю або частково приєднати не відбуту частину покарання за попереднім вироком з посиланням на ст. 71,72 КК України. За правилами ст.72 ч.3 КК України, основне покарання у види штрафу за сукупністю злочинів та сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягає і виконується самостійно.
Аналогічна за змістом правова позиція з цього питання міститься і в роз`ясненнях, викладених в постанові Пленуму ВСУ № 7 від 24.10.03 року «Про практику призначення судами кримінального покарання».
З матеріалів справи вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив інкримінований йому злочин, передбачений ст. 185 ч.3 КК України в період не відбутого покарання за вироком Володарського райсуду Донецької області від 12.12.13 року, яким його було засуджено за ст. 309 ч.1 КК України до покарання у виді штрафу в дохід держави в сумі 850 грн., на час розгляду справи штраф не сплатив.
Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з апеляційними доводами прокурора, про те, що остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_7 слід призначати за сукупністю вироків на підставі ст. 71, 72 ч.3 КК України.
Вирішуючи питання про апеляційні вимоги прокурора в частині призначення обвинуваченому ОСОБА_7 більш суворого покарання колегія судів виходить з наступного.
Згідно з вимогами ст. 65 КК України особі, що вчинила злочин, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, данні про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Колегія суддів не погоджується з апеляційними доводами прокурора про те, що покарання призначене ОСОБА_7 з випробуванням з застосуванням вимог ст. 75,76 КК України не відповідає вимогам ст. 65 КК України.
При призначенні покарання суд обґрунтовано врахував, що ОСОБА_7 щиросердно розкаявся у вчиненому, майнова шкода завдана злочином потерпілій ОСОБА_10 відшкодована, оскільки викрадене майно їй повернуто, за місцем проживання обвинувачений характеризується задовільно, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_11 2012 року народження, мешкає разом з батьком ОСОБА_12 інвалідом 3 групи. Покарання у виді штрафу, призначене за попереднім вироком, на час апеляційного розгляду справи обвинувачений сплатив частково в сумі 450 грн.
За вказаних обставинах, покарання, призначене ОСОБА_7 з випробуванням з застосуванням ст. 75,76 КК України, колегія суддів вважає доцільним та логічним, належним чином вмотивованим у вироку суду, та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів. .
Інші обставини, викладені в апеляційній скарзі прокурором, наведеного не спростовують та, на думку колегії суддів, на вирішення питання про призначення обвинуваченому більш суворого покарання істотно не впливають.
Керуючись вимогами стст. 405, 407 КПК України, колегія суддів, -
З А С У Д И Л А:
Апеляцію прокурора - задовольнити частково.
Вирок Володарського районного суду Донецької області від 05 січня 2015 року постановлений стосовно ОСОБА_7 - скасувати в частині призначеного покарання.

Призначити ОСОБА_7 за ст. 185 ч.3 КК України покарання у вигді у трьох років позбавлення волі В порядку, передбаченому ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням на два роки. Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.

Згідно ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання приєднати не відбуте покарання за вироком Володарського райсуду Донецької області від 12.12.13 р. у виді штрафу в дохід держави в сумі 850 грн, яке згідно ст. 72.ч.3 КК України належить виконувати самостійно.

В іншій частині вирок Володарського районного суду Донецької області від 05.01.15 року, постановлений стосовно ОСОБА_8 та ОСОБА_7 залишити без зміни.

Вирок суду може бути оскаржений безпосередньо до Вищого Спеціалізованого Суду з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді: