ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2007
року Київський районний суд м.Полтави у складі: головуючого - Шияна В.М. при
секретарі -- Терновій Н.В. за участю прокурора - Пожидаєва О.В. та захисників -
адвоката ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві справу по
обвинуваченню: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженки м.Полтави, громадянки України, освіта середня, не заміжньої, має сина
ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючої, раніше судимої:

08.06.2004
р. Київським райсудом м.Полтави
за ч.2 ст.296, ч.3 ст. 189, ч.2 ст. 153, ч.3 ст.357 КК України до 5 р. пв з
іспитовим строком на 2 роки, змінений ухвалою апеляційного суду Полтавської
області від 15.09.2004 р.
в частині засудження за ч.3 ст.357 КК України змінено та засуджено до штрафу
в розмірі 510 грн., за сукупністю злочинів передбачених ч.2 ст.296, ч.3 ст.189,
ч.3 ст.153, ч.3 ст.357 КК України до міри покарання призначеної судом та штрафу
510 грн. в доход держави;

2006
р.
Октябрським райсудом м.Полтави за ч.2 ст.185 КК України до 1 р. пв з
іспитовим строком на 1 рік;

2007
р. Октябрським райсудом
м.Полтави за ч.2 ст.185, ч.2 ст.309, ч.1 ст.70, 71 КК України до 2 р. 1
міс. пв,

проживаючої в АДРЕСА_1, у скоєнні
злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

17 квітня 2006 року близько 22 години ОСОБА_3 перебуваючи у квартирі
АДРЕСА_2, з корисливою метою заволодіння чужим майном, повторно, шляхом
зловживання довірою, заволоділа мобільним телефоном "Нокіа 6030"
ОСОБА_4 вартістю 600 грн. в шкіряному чохлі вартістю 25 грн. з сім-картою
мобільного оператора "ІІМС" вартістю 20 грн., чим спричинила
потерпілому ОСОБА_4 матеріальної шкоди в розмірі 645 грн.

Крім того, 8 травня 2006 року в вечірній час ОСОБА_3
перебуваючи у квартирі АДРЕСА_3, з корисливою метою заволодіння чужим майном,
повторно, шляхом вільного доступу, таємно викрала мобільний телефон
"Самсунг Х480" вартістю 600 грн. з сім-картою мобільного оператора
"Київстар" вартістю 30 грн., на рахунку якої було 20 грн., МРЗ-плеєр
"ГХТОМЕ" вартістю 550 грн. та гроші в сумі 600 грн., чим спричинила
потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди в розмірі 1800 грн.

Крім того, 14 вересня 2006 року близько 17 години ОСОБА_3
перебуваючи у квартирі АДРЕСА_4, з корисливою метою заволодіння чужим майном,
повторно, шляхом вільного доступу, таємно викрала мобільний телефон
"Самсунг С230" вартістю 440 грн. з сім-картою вартістю 50 грн., на
рахунку якої було 50 грн, гроші в сумі 170 грн. та 20 доларів СІЛА, чим
спричинила потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди в розмірі 811 грн.

Допитана в суді підсудна ОСОБА_3 вину свою у вчинені злочинів 17.04.2006 р.
та 08.05.2006 р. визнала повністю. Вину у вчиненні злочину 14.09.2006 р.
визнала частково.

Так ОСОБА_3 розповіла, що 17.04.2006 р. ввечері вона біля під'їзду будинку
АДРЕСА_2 зустрілася із знайомими, серед яких був ОСОБА_4. Всі

разом вони зайшла в квартиру
ОСОБА_4. Перебуваючи в квартирі вона попросила у ОСОБА_4 телефон "Нокіа
6030", сказавши, що їй треба зателефонувати. Він погодився, і дав їй
телефон. ОСОБА_3 зробила вигляд, що телефонує, а коли ОСОБА_4 вийшов на
площадку до друзів, вона також вийшла з квартири і пройшовши повз них пішла
вниз по сходах і зникла разом з телефоном. Мобільний телефон продала на ЦКР за
200 грн. З метою відшкодування збитків вона придбала мобільний телефон тієї ж моделі
і повернула його потерпілому. Також розповіла, що ввечері 08.05.2006 р. вона
разом із подругою познайомилася із хлопцем на прізвище ОСОБА_5, який був в
нетверезому стані. ОСОБА_5 запропонував поікати до нього додому. Перебуваючи у
нього в квартирі вони вживали спиртні напої. Після чого ОСОБА_5 пішов до своєї
кімнаті, де одразу ж заснув. Подруга залишилася на кухні, а ОСОБА_3,
перебуваючи в кімнаті, де спав ОСОБА_5, витягла із кішені штанів останнього
гаманець з грошима в сумі близько 600 грн. та забрала його мобільний телефон
"Самсунг Х480". Заховавши викрадене вона повернулася до подруги на
кухню та сказала, що їм вже час виходити. Коли подруга вийшла з кухні ОСОБА_3
також викрала МРЗ-плеєр, який знаходився на холодильнику. Потім вони викликали
таксі та поїхали. Цивільний позов ОСОБА_5 визнає в повному обсязі на суму 1800
грн. Розкаюється у вчиненому, просить суворо не карати та врахувати, що у неї
на утриманні перебуває малолітній син, а також те, що під час перебування від
вартою перехворіла на тяжку хворобу.

Також ОСОБА_3
розповіла, що 14 вересня 2006 р. вона разом із подругою ОСОБА_7 на ЦКР зустріла
свою знайому ОСОБА_6, яка сказала, що тільки-но купила мобільний телефон і
запропонувала це відмітити. Вони погодилися. При цьому, перебуваючи у кафе ОСОБА_3
нагадала ОСОБА_6, що та винна їй 400 грн., але остання не відреагувала. Потім
вони разом поїхали на квартиру до ОСОБА_7, де продовжили розпивати спиртні
напої. На квартирі у ОСОБА_7 вона також казала ОСОБА_6, що якщо та не поверне
їй борг, то вона забере у неї мобільний телефон. Коли ОСОБА_6 перебуваючи у
нетверезому стані близько 16 години заснула вона забрала у неї мобільний
телефон і поїхала додому. Ніяких грошей та доларів США вона у ОСОБА_6
не брала. Вину у вчиненні крадіжки не визнає, оскільки телефон у ОСОБА_6 взяла,
бо хотіла щоб та швидше повернула їй борг.

Потерпші ОСОБА_4
та ОСОБА_5 в суді дали показання аналогічні показанням підсудної ОСОБА_3
ОСОБА_5 від позову відмовився. ОСОБА_4 підтримав свій позов в повному обсязі на
суму 1800 грн.

Відповідно до
ст.299 КПК України докази стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не
оспорювалися, судом не досліджувалися.

Хоча ОСОБА_3
винною себе у вчиненні крадіжки та коштів 14.09.2006 р. у потерпілої
ОСОБА_6 не визнає, її вина повністю підтверджується:

показаннями допитаних в суді:

потерпілої ОСОБА_6, яка пояснила, що ні коли не позичала коштів у ОСОБА_3 і
ніякого боргу у неї перед підсудною не має. Кошти на мобільний телефон їй дали
батьки. Також розповіла, що 14.09.2006 р. вона придбала мобільний телефон
"Самсунг С230" за 340 грн. та 20 доларів СІЛА, тобто за 440 грн.
Після чого зустрілася на ЦКР із своєю знайомою ОСОБА_3 та ОСОБА_7, яку раніше
не знала. ОСОБА_6 запропонувала їм відмітити покупку мобільного телефону. Так,
спочатку вони разом випити пива в кафе, а потім поїхали на таксі додому до
ОСОБА_7, де також пили спиртні напої. Близько 16 години вона заснула в квартирі
у ОСОБА_7, а коли близько 23 години прокинулася, то виявила, що у неї зник
мобільний телефон, який стояв на підзарядці, а також 170 грн. та 20 доларів США, які знаходилися
у неї в сумочці. На її запитання ОСОБА_7 їй відповіла, що ОСОБА_3 поїхала
додому, а де подівся мобільний телефон потерпілої та гроші вона не знає. Тоді
ОСОБА_6 зателефонувала ОСОБА_3 та попросила повернути телефон та кошти, але та
відмовилась. Так як ОСОБА_3 не повернула телефон та гроші, то вранці ОСОБА_6
звернулася із заявою в міліцію. Також вказала на те, що ОСОБА_3 і ОСОБА_7
бачили, що у неї є гроші та долари США коли вона розраховувалася в кафе та за
таксі. На даний час телефон їй повернуто, претензій до підсудної не має;

свідка ОСОБА_8,
який розповів, що знайомий з ОСОБА_6 близько З років. В середині вересня 2006
р. до нього приїхала ОСОБА_6 і повідомила, що їде купляти мобільний телефон, а
згодом розповіла, що у неї викрали мобільний телефон разом із грошима. Про те,
щоб коли-небуть ОСОБА_6 займала у когось гроші йому не відомо;

свідка ОСОБА_6,
яка є матірью потерпілої, та пояснила, що на мобільний телефон дочці вона дала
400 грн. та 40 доларів США.
Вона з чоловіком повністю утримують свою дочку ОСОБА_6 і у неї немає
необхідності займати гроші.

Також вина
ОСОБА_3 по епізоду вчинення крадіжки 14.09.2006 р. подтверджується дослідженими
та оголошеними в суді:

даними заяви
потерпілої ОСОБА_6 від15.09.2006 р.,
згідно якої у неї 14.09.2006 р. було викрадено мобільний телефон «Самсунг
С230», 170 грн. та 20 доларів СІЛА (т.2 а.с.4);

даними протоколу
впізнання від 07.11.2006 р.,
згідно якого потерпіла ОСОБА_6 В.О.впізнала мобільний телефон Самсунг
С260», як такий, що належить їй (т.2 а.с. 13);

даними довідки
ВАТ «Морський транспортний банк» від 10.11.2006 р., згідно якої станом на 14.09.2006 р. курс гривні до долара
США становить: 100 доларів США
- 505 грн. (т.2а.с.24).

Показання
підсудної ОСОБА_3 в частині того, що вона забрала мобільний телефон у
потрепілої ОСОБА_6 лише з метою, щоб остання швидше повернула їй борг, а також
те, що вона не крала грошей із сумочки ОСОБА_6 суд, оцінює критично. При цьому,
показання ОСОБА_3 в цій частині різняться з поясненнями, які вона давала під
час досудового слідства. Так в суді вона зазначала, що ОСОБА_6 винна їй 400
грн., тоді як в поясненні від 15.09.2006 р. вона вказувала, що ОСОБА_6 винна їй
лише 150 грн. (т.2 а.с.8).

Також суд оцінює
критично показання свідка ОСОБА_7 в частині того, що вона чула, як 14.09.2006
р. ОСОБА_3 нагадувала ОСОБА_6 про борг, оскільки під час допиту її в якості
свідка на досудовому слідстві про ці обставини вона не повідомляла.

Судом дії
ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене
повторно, а також за ч.2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном
шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

При обранні міри
покарання підсудній, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів; особу
підсудної, яка має малолітнього сина, перехворіла на тяжку хворобу. В той же
час, підсудна характеризується посередньо та скоїла нові умисні злочини під час
іспитового строку.

Обставини, що
пом'якшують покарання підсудної: з'явлення із зізнанням, щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання підсудного: рецидив
злочинів.

Згідно медичного
висновку підсудна працездатна, примусового лікування не потребує.

Враховуючи те,
що ОСОБА_3 будучи раніше судимою на шлях виправлення не стала та під час
іспитового строку знову вчинила умисні злочини, суд приходить до висновку, що
її виправлення не можливе без відбування покарання.

При цьому,
остаточне покарання ОСОБА_3 необхідно призначити за правилами ч.1 ст.70, ст.71,
ч.4 ст.70 КК України.

Позов ОСОБА_4 підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.
323,324 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 визнати винною у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст. 185, ч.2
ст. 190 КК України і призначити їй покарання: за ч.2 ст. 185 КК України два
роки позбавлення волі; за ч.2 ст.190 КК України один рік позбавлення волі.

Відповідно до
ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим
призначити ОСОБА_3 покарання два роки позбавлення волі.

Відповідно до ст.71 КК України до
призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком
Київського районного суду м.Полтави від 08.06.2004 р. у вигляді трьох
років трьох місяців позбавлення волі, та призначити ОСОБА_3 покарання п'ять
років три місяців позбавлення волі.

Відповідно до
ч.4 ст.70 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуте
покарання за вироком Октябрського районного суду м.Полтави від 27.02.2007 р. у вигляді трьох
місяців позбавлення волі, та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання п'ять років
шість місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід
ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити у вигляді тримання під
вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 04.12.2006
р.

Речові докази у
вигляді мобільного телефона
"Нокіа 6030" повернути потерпілому ОСОБА_4, у вигляді мобільного
телефону "Самсунг С230" повернути потерпілій ОСОБА_6

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 - 1800 грн.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області протягом
15

діб з моменту його проголошення, а засудженою, яка перебуває під вартою, -
в той же строк

з моменту вручення їй копії вироку.