Справа № 159/4233/13-к
Провадження № 1-кс/159/382/13
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Ковель 29.07.2013 р..

Слідчий суддя суддя Ковельського міськрайонного суду

Волинської області ОСОБА_1,

при секретарі Щесюк Н.Й.,

з участю: прокурора Приступи С.А.,

заявника ОСОБА_2,

представника заявника адвоката ОСОБА_3,

слідчої СВ Волинського ЛВ У МВС України на Львівській залізниці ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі Волинської обл. справу за скаргою ОСОБА_2 на постанову слідчого СВ Волинського ЛВ У МВС України на Львівській залізниці ОСОБА_4 від 28.06.13 р. про закриття кримінального провадження № 420 130 203 100 000 50,

В С Т А Н О В И В:

12.07.13 р. до Ковельського міськрайсуду Волинської обл. надійшла скарга ОСОБА_2 на постанову слідчого СВ Волинського ЛВ У МВС України на Львівській залізниці ОСОБА_4 (далі слідча) від 28.06.13 р. про закриття кримінального провадження № 420 130 203 100 000 50, мотивована тим, що 21.03.13 р. ним до У МВС на Львівській залізниці була подана заява про вчинення кримінального правопорушення, що зареєстрована у ЄРДР за № 420 130 203 100 000 50 за ознаками кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України. 04.07.13 р. він отримав копію оскаржуваної постанови. Ознайомившись з нею, вважає, що вона є незаконною, винесена з порушенням вимог КПК України, грубо порушує його конституційні права, норми ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що передбачає право на справедливий суд. Зазначає, що слідчий копіював текст постанови про відмову у визнанні потерпілим від 21.06.13 р., що ним оскаржена до суду. Досудове розслідування проведено необ»єктивно, поверхнево, при наявності достатніх доказів, що підтверджують вину ОСОБА_5, слідчий з надуманих підстав виніс незаконну оскаржувану постанову. Вважає, що оскільки проти нього використано сфальшовані документи, він є потерпілим від злочину. З тексту оскаржуваної постанови слідує, що 21.06.13 р. до Волинського ЛВ по матеріалах кримінального провадження за № 420 130 203 100 000 50 за вх. № 572 від 21.06.13 р. від нього надійшло клопотання про залучення його у вказаному провадженні в якості потерпілого з посиланням на те, що йому було завдано моральної шкоди, що полягає у тому, що невідомі особи підробили підписи у маршрутному листі та лімітно заборній картці. За матеріалами кримінального провадження призначено та проведено експертизу, якою визначено, що у маршрутному листі та лімітно заборній картці підписи від його імені виконані не ним, підписи в лімітно заборній картці від його імені виконані не гр. ОСОБА_5, а іншою невідомою особою. Згідно з довідкою начальника ВП «Рівненська дистанція електропостачання» № ЕЧ - 3/ 1 527 від 20.05.13 р., лімітно заборна картка та маршрутний лист є первинними обліковими документами, при цьому маршрутний лист № 98 від 23.10.12 р. вважається дублікатом для подальшого ведення документації та можливості експлуатації АДМ 1 002, так як оригінал маршрутного листа № 98 вилучений працівниками міліції під час його затримання. Під предметом кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ст. 358 КК України, зазначає заявник, слід розуміти посвідчення, інші офіційні документи, що підтверджують чи посвідчують певні події, явища або факти, що спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, при цьому видаються чи посвідчуються повноважними особами державної влади, місцевого самоврядування, об»єднанням громадян, юридичних осіб, незалежно від форм власності та організаційно правової форми, що складені з дотриманням визначених законом форм та містять передбачені законом реквізити, а не документи, що хоч і містять певні юридичні значення, однак, не надають конкретних прав або не звільняють від обов»язків, як то заявки, запити, характеристики, первинні облікові документи, що фіксують факти здійснення господарських операцій. Слід приймати до уваги, що у маршрутному листі та лімітно заборній картці кримінального провадження містяться неправдиві дані, зокрема, щодо руху дизельного палива. Тобто, підтверджений лише факт використання (нестачі) палива у паливному банку автомотриси АДМ - 1 002, що мало місце 23.10.12 р. та знайшло ствердження у вироці Ковельського міськрайсуду від 19.04.13 р.. Маршрутний лист та лімітно заборна картка не надавали жодних прав, не звільняли від обов»язків і самі по собі не є предметом злочину у провадженні, а тому він не може бути визнаний потерпілим у провадженні. Зазначене повністю ідентичне за текстом постанові про відмову у залученні потерпілого від 21.06.13 р., що оскаржена до суду. Вважає, що оскаржувана постанова винесена слідчим поспішно, без ретельної перевірки та становлення всіх обставин справи, суперечить КПК та Конституції України, є необґрунтованою та упередженою. Слідчим не застосовано той закон, що підлягав застосуванню. Слідчий формально підійшов до розслідування, упереджено, не бажаючи притягувати до кримінальної відповідальності винних осіб, встановити всі обставини вчинення злочину, всіх причетних, причини та умови вчинення злочину. Вважає, що вчинено не один злочин, так як одна особа підробили почерк та підписи у документах, а інша (посадова особа) посвідчила вказані документи та подала їх до органу управління юридичної особи, тобто, наявні ознаки злочинів, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 1 ст. 366 КК України. У оскаржуваній постанові слідчий стверджує про доведеність факту підробки у зв»язку з проведеною експертизою, що підтвердила підробку його підпису у маршрутному листі. Це ж ствердив і свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні. Однак, дії слідчої свідчать про упередженість, так як перевірено та встановлено лише підробку підпису у маршрутному листі № 98, а не перевірено, чи саме ОСОБА_5 заповнював вказаний лист. Щодо лімітно заборної картки, то слідством не перевірено, ким саме зроблено напис «ОСОБА_2М.» і ким саме підроблено його підпис. Одночасно слідчий у постанові зазначає, що маршрутний лист та лімітно заборна картка не є предметом злочину у провадженні, наводячи коментар з невідомого джерела без зазначень норм законодавства. Йому відомо, що ДТГО «Львівська залізниця» ВР «Рівненська дистанція електропостачання» для обліку дизпалива використовує такі форми первинних документів, як маршрутний лист самохідної машини на рейковому ході (форма ПУ 59), та лімітно заборну картку (форма ФМУ № 30, типова міжвідомча № м - 9). Перший є первинним документом бухобліку, так як містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення, а саме: відомості про рух паливно мастильних матеріалів. Дані, що вказують у маршрутному листі самохідної машини на рейковому ході, використовуються для бухобліку дизпалива. У випадку складання таких документів, посадова особа підприємства має право відобразити у бухгалтерській звітності витрачання матеріальних цінностей (дизпаливо) і списати їх з балансу підприємства, а у подальшому проводити закупівлю матеріальних цінностей (дизпалива) та витрачати кошти підприємства. Як у заяві від 21.03.13 р., у заяві про залучення його як потерпілого від 03.04.13 р., так і від 21.06.13 р., ним стверджувалось про кваліфікацію дій невідомих осіб за ст. 366 КК України, так як обидва підроблені документи підписувались в. о. начальника ЕЧК 35 ОСОБА_6. Тільки після його підпису такі документи стають офіційними у розумінні ст. ст. 358, 366 КК України та передаються у ВР«Рівненська дистанція електропостачання» для подальшого ведення бухобліку. Твердження слідчого про те, що вказані документи не є предметом злочину, передбаченого ст. 358 КК України, є надуманими, так як вони надають права керівництву юридичної особи ВП «Рівненська дистанція електропостачання». Слідчий не вивчив положень ч. 2 цієї статті. Вважає кваліфікацію дій осіб, про яких він неодноразово згадував, невірною. Вважає, що твердження слідства вказують на намір закрити провадження і не допустити його до участі у провадженні як потерпілого. Маршрутний лист № 98 та лімітно заборна картка, що за висновком експертизи є підробленими, посвідчують факт здійснення господарської операції, що має юридичне значення у діяльності підприємства, так як у зв»язку з нею посадові особи виконують свої обов»язки та використовують права, тобто, дотримуються посадових чи службових інструкцій. Слідча у оскаржуваній постанові покликається на вирок Ковельського міськрайсуду Волинської обл. як на доказ, що стверджує факт засвідчення підробленими документами нестачі дизпалива, що вказує на правовий нігілізм, так як вирок Ковельського міськрайсуду Волинської обл. від 19.04.13 р. законної сили не набрав у зв»язку з оскарженням, що вказує на правильність його тверджень про незацікавленість органу досудового розслідування у ретельному розслідуванні, так як він, у випадку визнання його потерпілим, матиме право заявляти клопотання, що органи досудового розслідування не бажають виконувати. Слідча у оскаржуваній постанові стверджує, що саме ці документи стверджують факт нестачі, однак, вважає, що у випадку підробки підписів, вони є неприпустимими доказами згідно з законодавством. Слідча, покликаючись на вирок суду, перевищила свої повноваження, так як вирішила ті питання, вирішувати які має суд. Він же у провадженні стверджував про внесення неправдивих відомостей у офіційні документи, якими є маршрутний лист та лімітно заборна картка. Відомості, внесені до першого, не підтверджені жодними бухгалтерськими документами, а також вищезазначеним вироком суду. Намагання органів досудового розслідування не допустити його до участі у справі як потерпілого, дає підстави вважати, що його так позбавляють права вчиняти юридично значимі дії на підставі своїх прав для підтвердження, доведення всіх його тверджень, що дало б можливість завершити розслідування, встановити всіх причетних осіб, і розглянути провадження в суді. Висновок експертизи, що наведений у оскаржуваній постанові, вказує на необ»єктивність і неповноту досудового розслідування, так як перед експертом не були поставлені всі питання, що підлягали обов»язковому з»ясуванню. А тому ним 26.06.13 р. було подано до СВ Волинського ЛВ повторну заяву про злочин, передбачений ст. 366 КК України. Твердження слідчого про те, що маршрутний лист № 98 від 23.10.12 р. вважається дублікатом, не відповідає дійсності, так як складений у зв»язку з вилученням його оригіналу працівниками міліції. Згідно з матеріалами кримінальної справи, у них наявний оригінал частково заповненого ним особисто маршрутного листа № 98 від 23.10.12 р., копія повністю заповненого маршрутного листа № 98 від 23.10.12 р., що є предметом злочину і є підробленим. Зазначає, що дублікат - це другий примірник документа, що має таку саму юридичну силу, як і оригінал. Слідча підміняє поняття, так як дублікат повністю повторює первинний документ, а маршрутний лист № 98 від 23.10.12 р. підроблений і не дублює оригіналу маршрутного листа № 98, що частково заповнений. Слідча нівелює всі закони логіки, намагається ввести в оману. Жодна інструкція не передбачає права посадових осіб чи працівників ЕЧК 35 складати дублікат бухгалтерських документів. Тобто, згаданий маршрутний лист не є дублікатом вилученого маршрутного листа. Слід було з»ясувати, ким виконано написи на маршрутному листі № 98 від 23.10.12 р., усі підписи на вказаному документі, рукописні написи на лімітно заборній картці за жовтень 2012 р., підписи від імені осіб, які зазначені у картці; допитати всіх осіб, які повинні заповнювати та підписувати вказані документи; витребувати дані про те, коли і куди були подані зазначені документи; де саме були вони використані; допитати бухгалтерів ВП «Рівненська дистанція електропостачання», її структурних підрозділів щодо використання цих документів та їх даних у їх діяльності; витребувати дані про закупівлю ЕЧК 35 палива після 23.10.12 р.. Причинами того, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, зазначає: дії слідчого, який виносив оскаржувану постанову, свідчать про його упередженість, однобічний підхід; всі його як потерпілої особи кроки до уваги органами досудового розслідування взяті не були; слід провести експертизу для з»ясування того, чий підпис. Експертиза проведена необ»єтивно. Слідчим не постановлено ті питання, що були необхідними; слідчий не мав підстав без проведення всіх слідчих дій, стверджувати про те, що не є документ, що містить ознаки підробки, офіційним документом, що є упередженим до нього як потерпілого ставленням. Орган досудового розслідування повірив показанням свідка ОСОБА_5, який має бути підозрюваним у злочині, так як ствердив в суді як свідок, що за вказівкою в. о. начальника ЕЧК - 35 посадової особи заповнював маршрутний лист № 98 за нього, що не передбачено Інструкцією та експлуатацією та утриманням спеціального самохідного рухомого складу на залізницях України, згідно з п. 3.2.2 якої тільки машиніст вправі заповнити маршрутний лист та зобов»язаний здати його керівництву; твердження слідчого про те, що маршрутний лист не є офіційним документом, на увагу не заслуговує, а тому слід провести ряд процесуальних дій, ствердженням чому є дві ухвали Ковельського міськрайсуду Волинської обл. про скасування постанов про відмову у залученні його як потерпілого; за висновком експертизи, підписи у вказаних документах зроблені не ним, а іншою особою; підроблені документи було використано під час ведення бухобліку для списання посадовими особами з балансу підприємства і придбання ТМЦ, для виконання посадових інструкцій. Щодо нього 25.10.12 р. була порушена кримінальна справа за ч. 1 ст. 191 КК України. 19.04.13 р. за вироком Ковельського міськрайсуду Волинської обл. він був засуджений за ч. 3 ст. 15 - ч. 1 ст. 185 КК України. В ході розгляду вказаної справи йому стало відомо, що від його імені посадовими особами було складено документ про витрати палива та підроблено його підписи у них, що були використані стороною обвинувачення як доказ його винуватості, що порушує його права як потерпілого. Вважає дії органу досудового розслідування такими, що потурають стороні обвинувачення у кримінальній справі щодо нього. 27.06.13 р. його адвокат у розмові зі слідчою дізнався, що проводяться оперативно - розшукові заходи, а на наступний день було винесено оскаржувану постанову без вчинення таких, з врахуванням того, що 02.07.13 р. мав відбутись перегляд вироку у справі про його обвинувачення у апеляційній інстанції. Так як оскаржувана постанова незаконна, в неї внесено завідомо неправдиві дані, відповідальність за підробку документів має нести ОСОБА_5 та інша невідома особа, та ОСОБА_6, який використав підроблений документ, посвідчивши його, просить скаргу задовольнити, оскаржувану постанову скасувати.

За ухвалою слідчого судді від 12.07.13 р. відкрито провадження за скаргою і призначено скаргу до судового розгляду.

В судовому засіданні заявник та його представник, кожен зокрема, скаргу підтримали, обґрунтувавши її вищенаведеними доводами. Суду додатково пояснили, що вирок щодо заявника вже набрав законної сили, як такий, що залишений апеляційною інстанцією без змін. Йому відомо, що його заява про вчинений злочин, що була подана до СВ ЛВ, була зареєстрована у ЄРДР з правовою кваліфікацією: ч. 1 ст. 358 КК України, чого він не оспорював та не оскаржував. Вважає, що слідча не дослідила усіх необхідних обставин, зазначених нею. Просить скаргу задовольнити.

Слідча в судовому засіданні проти доводів скарги заперечила, суду пояснила, що вважає оскаржувану постанову законною. Просить у задоволенні скарги відмовити.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення заявника та його представника, слідчої, думку прокурора, який вважає оскаржувану постанову законною, а скаргу - безпідставною, просить у задоволенні скарги відмовити, вивчивши матеріали скарги та кримінального провадження, приходить до висновку, що скарга є безпідставною та до задоволення не підлягає.

За змістом ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні заявником може бути оскаржене, серед іншого, рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Як слідує зі змісту ст. 304 КПК України, скарги на рішення слідчого, передбачені ч. 1 ст. 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення. Якщо рішення слідчого оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії. Скарга повертається, якщо скарга подана після закінчення строку, передбаченого ч. 1 цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Судом встановлено, що заявник вчасно звернувся до суду із скаргою.

Як слідує з оскаржуваної постанови, слідча, з врахуванням правової кваліфікації: ч. 1 ст. 358 КК України, допитала заявника як свідка, з приводу наведених у його заяві про вчинений злочин обставин. А також - старшого електромеханіка РКМ Ковель ВП «Рівненська дистанція електропостачання» ДТНО «Львівська залізниця» ОСОБА_6, машиніста автомотриси РКМ Ковель ВП «Рівненська дистанція електропостачання» ДТНО «Львівська залізниця» ОСОБА_5.

Оскаржувану постанову мотивувала тим, що такі ж показання зазначені двоє останніх осіб давали і у судовому засіданні в якості свідків у кримінальному провадженні про обвинувачення заявника за ч. 1 ст. 1914 КК України по тих самих обставинах, що досліджувались судом. Дійсно, на час винесення оскаржуваної постанови вирок суду не набрав законної сили, однак, на час розгляду скарги набрав законної сили, чого не заперечили учасники судового засідання.

У оскаржуваній постанові також міститься посилання слідчої і на висновок почеркознавчої експертизи у кримінальному провадженні, що відкрите за заявою заявника.

Слідчий суддя погоджується з висновками слідчої, зробленими при винесенні оскаржуваної постанови, так як докази, що свідчили б незаконність оскаржуваної постанови, у матеріалах кримінального провадження відсутні, а доводи заявника та його представника про наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови, необхідність проведення ряду слідчий дій, упередженість та необ»єктивність слідчої, є надуманими. Наведені заявником доводи не можуть вплинути на процесуальне рішення слідчого.

На думку слідчого судді, не є підставою для скасування оскаржуваної постанови і ті доводи заявника, що стосуються відмови у допуску його до участі у кримінальному провадженні в якості потерпілого. Так, таке рішення слідчої двічі було скасоване слідчим суддею, однак, з підстав неналежного обґрунтування прийнятого рішення, а не з підстав необхідності допуску заявника до участі у справі в зазначені вище процесуальній якості.

Не заслуговує на увагу і посилання заявника на ту обставину, що слідчою не було проведено необхідних чи взагалі не було проведено слідчих дій, так як слідча, крім того, отримала тимчасовий доступ до документів за дозволом слідчого судді та вилучила ряд документів, отримала зразки для експертизи, призначила експертизу, зазначивши у своїй постанові ті питання, що випливали об»єктивно з даних кримінальнього провадження, отримала і оцінила висновок експерта.

За таких обставин слідчий суддя вважає, що слід ухвалити рішення, яким у задоволенні скарги відмовити

Керуючись ст. ст. 214, 303 - 307 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_2 на постанову слідчого СВ Волинського ЛВ У МВС України на Львівській залізниці ОСОБА_4 від 28.06.13 р. про закриття кримінального провадження № 420 130 203 100 000 50 - відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до апеляційного суду Волинської області протягом 5 днів з дня оголошення.

Суддя Ковельського міськрайонного судуОСОБА_1