справа № 646/6516/13-к
№ пр. 1-кп/646/21/2014
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.2014 р.
м. Харків

Червонозаводський районний суд м.
Харкова у складі:

головуючого: cудді Чудовського Д.О.,

при секретарі судового засідання:
Козар К.О., Косової Т.В.,

за участю прокурора: Петрушко Д.В.,
Гончаренко С.В.,

обвинуваченого: ОСОБА_1,

потерпілого: ОСОБА_2

розглянувши в приміщенні суду в м.
Харкові у відкритому судовому
засіданні матеріали кримінального
провадження за фактом таємного
викрадення чужого майна (крадіжка),
вчинене повторно, внесеного до Єдиного
реєстру досудових розслідувань за №
0001723 від 22.05.2013 року, відносно
обвинуваченого:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець
м. Харкова, громадянин України, не
працює, не одружений, раніше судимий:
30.01.2001 року Київським районним судом м.
Харкова за ст. 212 КК України до 2 років
позбавлення волі, 13.08.2003 року
Московським районним судом м. Харкова
за ст.ст. 185 ч. 2, 185 ч. 3, 186 ч. 2, 70 КК України,
до 5 років позбавлення волі, 09.07.2010 року
Червонозаводським районним судом м.
Харкова за ст. 185 ч. 3, 69 КК України до 2
років позбавлення волі, 26.12.2012 року
Червонозаводським районним судом м.
Харкова за ст.ст. 185 ч.2, 185 ч. 3 , 304 ч. 1 КК
України до 5 років позбавлення волі, на
підставі ст. 75 КК України звільнений
від відбування покарання з
випробуванням строком на 3 роки,
проживає за адресою: АДРЕСА_1,

у вчиненні кримінального
правопорушення - злочину,
передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

04.05.2013 року, точний час не
встановлено, ОСОБА_1, знаходячись у
дворі свого знайомого ОСОБА_3 за
адресою: АДРЕСА_2 маючи умисел на таємне
викрадення чужого майна, шляхом
вільного доступу викрав металеве
ліжко, вартістю 188,00 грн., після чого,
виходячи із двору, зустрів
неповнолітнього ОСОБА_4 та попрохав
його допомогти віднести ліжко, щоб
продати, пояснивши, що ОСОБА_2, як
власник майна, надав свою згоду. Після
цього, ОСОБА_1 згадавши, що забув у дворі
по АДРЕСА_2 свій мобільний телефон,
повернувся у двір та забравши свій
мобільний телефон побачив металевий
кабель довжиною 40 метрів, вартістю 133,00
грн., який шляхом вільного доступу
викрав та з місця скоєння злочину зник
та розпорядився майном на власний
розсуд.

Допитаний у судовому засіданні
обвинувачений ОСОБА_1 вину у
пред'явленому обвинувачені у вчинені
злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК
України не визнав повністю та показав,
що 04.05.2013 року, він у ввечері, у дворі
будинку АДРЕСА_3 палив сміття. У цей час,
до нього прийшов неповнолітній ОСОБА_4
та приніс металевий кабель, який як
пояснив він взяв у будинку потерпілого
ОСОБА_2 який є його дідусем та кинув їх у
вогонь для того щоб їх випалити, тобто
очистити металевий кабель від
ізоляції. Однак, цей металевий кабель
від високої температури оплавився.
Тоді неповнолітній ОСОБА_4 попросив
його про допомогу, а саме попросив
допомогти донести металеве ліжко, що
знаходилось за адресою: АДРЕСА_2 до
пункту приймання металобрухту. Коли
підійшов до будинку, металеве ліжко вже
було у розібраному стані та
знаходилось на вулиці. Тоді він взяв
металеву сітку, а неповнолітній ОСОБА_4
взяв два бильця, які вони разом понесли
до пункту приймання металобрухту та
здали, внаслідок чого отримав грошові
кошти у розмірі 52,00 грн. та віддав їх
ОСОБА_4

Разом з тим, вина ОСОБА_1 у вчинені
злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК
України, підтверджується дослідженими
у судовому засідання іншими доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_2 у судовому
засіданні показав, що у нього на
подвір'ї за адресою: АДРЕСА_2
знаходилось металеве ліжко, яке він
використовував для відпочинку. 04.05.2013
року він протягом дня відпочивав,
вживаючи алкогольні напої. На
наступний день, 05.05.2013 року він помітив,
що його металеве ліжко зникло, а також
хтось вкрав металевий кабель. Хто скоїв
крадіжку він не бачив, однак спочатку
він подумав, що це вчинив його онук -
неповнолітній ОСОБА_4 Однак, онук
повідомив йому, що він не причетний до
цих подій, а вже пізніше, його дочка -
ОСОБА_5 повідомила йому, що вона
розмовляла зі своїм сином
неповнолітнім ОСОБА_4, який їй
повідомив, що крадіжку вчинив ОСОБА_1
Тоді він вирішив звернутися до
правоохоронних органів.

Допитаний у якості свідка ОСОБА_4 у
судовому засіданні показав, що 04.05.2013
року приблизно о 16.00 годині повернувся
додому за адресою: АДРЕСА_2. та дивився
телевізор. Цей будинок поділений на дві
частини, у одній він проживає разом із
своєю матір'ю ОСОБА_5 ,а у іншій - його
дідусь, який є потерпілим по справі.
Чув, що за стінкою, у частині будинку, що
належить його діду, останній разом із
матір'ю обвинуваченого та самим ОСОБА_1
вживали спиртні напої, сперечалися та
відпочивали. Пізніше, він почув шум на
подвір'ї, вийшовши з будинку, він
побачив обвинуваченого, який в руках
тримав металеве ліжко, що належало його
діду. Обвинувачений пояснив, що дане
ліжко він несе до пункту приймання
металобрухту, із дозволу потерпілого,
для того щоб отримати за нього кошти,
необхідні для придбання алкоголю. Крім
того, обвинувачений попросив його
допомогти йому донести ліжко до пункту
приймання металобрухту, на що він
погодився, взяв два бильця, а
обвинувачений металеву сітку та
віднесли до пункту приймання. Коли вони
вийшли на вулицю, обвинувачений сказав,
що забув свій мобільний телефон та
повернувся, щоб його взяти. Однак, коли
повернувся із телефоном у руках у нього
був металевий кабель, який ОСОБА_1
намагався очистити від ізоляції,
кинувши його до вогнища, однак кабель
оплавився. Тому вони понесли до пункту
приймання металобрухту лише металеве
ліжко. Після того, як здали ліжко,
обвинувачений отримав грошові кошти,
придбав на них алкоголь, а ОСОБА_4 на
його прохання купив батон.

Допитана у якості свідка ОСОБА_5 у
судовому засіданні показала, що 04.05.2013
року увесь день вона знаходилась в
гостях у своєї подруги і додому вона
повернулась після 23.00 години. Хто
вчинив крадіжку вона не знає, однак зі
слів свого сина ОСОБА_4 їй стало відомо,
що металеве ліжко виніс обвинувачений.

Допитаний у якості свідка ОСОБА_7 у
судовому засіданні показав, що він
займається прийманням металобрухту. В
2013 році він пам'ятає, що йому приносили
металеве ліжко, яке він прийняв та
віддав за нього грошові кошти. Хто саме
приніс металеве ліжко обвинувачений чи
ОСОБА_4, або разом він не пам'ятає.
Підтвердив, що надав показання під час
досудового слідства і надані ним тоді
показання відповідали дійсності.
Відповідно до протоколу допиту свідка
від 25.05.2013 року ОСОБА_7, останній
показав, що саме металеве ліжко йому
принесли хлопець 15 років, що проживає
по вул. Двінській на ім'я ОСОБА_8 зі
своїм товаришем ОСОБА_9, якому 30 років.
(т. 1, а.с. 40-41).

Крім показань потерпілого та
свідків вина обвинуваченого
підтверджується також іншими доказами,
що досліджені судом.

- протоколом прийняття заяви про
вчинене кримінальне правопорушення
від 20.05.2013 року, відповідно до якого
ОСОБА_2 звернувся до
Червонозаводського РВ ХМУ ГУМВС
України в Харківській області із
заявою про те, що 04.05.2013 року за місцем
свого мешкання він виявив відсутність
металевого ліжка та мідного кабелю
довжиною 40 м. (т. 1, а.с. 32);

- протоколом проведення слідчого
експерименту від 13.06.2013 року за участю
ОСОБА_1, відповідно до якого ОСОБА_1
розповів та показав, що на початку
травня 2013 року у дворі будинку по
АДРЕСА_2 він знаходився в гостях у свого
знайомого ОСОБА_2 Пізніше він вийшов з
нього, а коли повернувся то ні кого вже
у будинку не було, і він вирішив взяти
металеве ліжко, що знаходилось на
подвір'ї домоволодіння щоб його
продати, Коли він його почав нести, то
зустрів неповнолітнього онука ОСОБА_10 -
ОСОБА_8 та попросив його допомогти йому
винести ліжко (т. 1, а.с. 78-80).

- висновком товарознавчої
експертизи № 75 від 27.05.2013 року,
відповідно до якої вартість ліжка
металевого (з панцирною сіткою) та
бильцями становить 188,00 грн. та вартість
40 метрів дроту ПВ 1*1,25 мідний
одножильний в ізоляції чорного кольору
становить 133,20 грн. (т. 1, а.с. 46-49).

- допитаний експерт ОСОБА_6 у
судовому засіданні пояснила, що
дослідження проводилось
використовуючи метод порівняння з
аналогічними предметами із зниженням
якості виходячи з терміну їх
експлуатації, а існуванні у змісті
висновку, посилання на те, що
дослідження проводилось шляхом
візуального огляду пред'явлених речей
є опискою.

Суд критично відноситься до
показань обвинуваченого наданих ним у
судовому засіданні, які є відмінними
від інших доказів та не узгоджуються з
ними, що досліджувались судом, вважає,
що вони надані обвинуваченим з метою
уникнути кримінальної
відповідальності за вчинене діяння, а
тому не приймає їх.

Оцінивши докази, які є в матеріалах
кримінального провадження, як з точки
зору допустимості, так і з точки зору
достовірності, суд приходить до
висновку, що вина обвинуваченого
ОСОБА_1 в судовому проваджені доведена
повністю у встановленому судом обсязі,
а вчинений ним злочин правильно
кваліфіковано органами досудового
слідства і має всі ознаки злочину,
передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
тобто таємне викрадення чужого майна
(крадіжка), вчинене повторно.

Визначаючи вид та міру покарання
обвинуваченому ОСОБА_1, за вчинення
злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК
України, суд керується ст.65 КК України і
враховує ступінь тяжкості вчиненого
злочину, обставини що пом'якшують і
обтяжують покарання.

Судом враховані обставини
вчинення злочину та його наслідки, дані
про особу обвинуваченого, а саме, судом
встановлено, обвинувачений раніше
судимий, вчинив злочин в період
іспитового строку, за місцем
проживання характеризується
посередньо, на диспансерному обліку у
лікаря психіатра не перебуває, на
диспансерному обліку у лікаря
нарколога не перебуває.

Згідно зі ст. 66 КК України
обставин, щоб пом'якшували покарання
обвинуваченого судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання
обвинуваченого, згідно зі ст. 67 КК
України є рецидив злочину, оскільки
обвинувачений був засуджений 26.12.2012
року, в тому числі за вчинення умисного
злочину, передбаченого ч. 1 ст. 304 КК
України.

З урахуванням викладеного, а
також обставини справи, ступіть
тяжкості вчиненого злочину, спосіб
вчиненого злочину, наслідки злочину,
особу обвинуваченого, ту обставину, що
обвинуваченим вчинено злочин в період
іспитового строку суд вважає, що
обвинуваченому ОСОБА_1, необхідно
призначити покарання, пов'язане з
ізоляцією від суспільства.

Цивільний позов не заявлявся
Судових витрат не має.

На підставі вищевикладеного,
керуючись ч. 2 ст. 185 КК України, ст. ст. 84,
342-374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати
винним у пред'явленому обвинувачені у
вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.
185 КК України та призначити йому
покарання у вигляді 2 (двох) років
позбавлення волі.

На підставі ст. 71 ч. 1 КК України,
призначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
покарання за сукупністю вироків
частково приєднавши невідбуту частину
покарання, призначеного за вироком
Червонозаводського районного суду м.
Харкова від 26.12.2012 року, і визначити
остаточне покарання у вигляді 5 (п'яти)
років 2 (двох) місяців позбавлення волі.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, до набрання
вироком законної сили обрати
запобіжний захід у вигляді тримання
під вартою в Харківському слідчому
ізоляторі.

Строк покарання розраховувати з
моменту затримання, тобто з 26.09.2014 року.

Вирок суду набирає законної
сили через 30 днів з дня його
проголошення, якщо на нього не було
подано апеляційну скаргу.

Вирок суду може бути оскаржений,
шляхом подання апеляційної скарги,
особами зазначеними ст. 393 КПК України,
до апеляційного суду Харківської
області через Червонозаводський
районний суд м. Харкова.

Вирок складено у нарадчій кімнаті
одноособово суддею.

Суддя
Д.О. Чудовський