АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

ПОСТАНОВА
попереднього розгляду справи

27 лютого 2015 року Апеляційний суд м. Києва у складі:
головуючого-судді ОСОБА_1
з участю прокурора ОСОБА_2
провівши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду попередній розгляд справи за апеляцією захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 26 листопада 2014 року щодо ОСОБА_4 , -

в с т а н о в и в:

Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 26 листопада 2014 року
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
засуджений за ч. 1 ст. 366 КК України (в редакції Закону від 05.04.2001 року) до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані із виконанням функцій розпорядження майном строком на два роки, звільнений від цього покарання відповідно до ч. 5 ст. 74 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності;за ч. 2 ст. 205 КК України (в редакції Закону від 15.11.2011 року) до покарання у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 гривню, звільнений від покарання відповідно до ч. 5 ст. 74 КК України на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності;за ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 190 КК України із застосуванням положень ст. 69 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

За ч. 3 ст. 209 КК України ОСОБА_4 виправданий.
Цим же вироком засуджений ОСОБА_5 , щодо якого вирок не оскаржується.

На вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 26 листопада 2014 року захисник ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 подав апеляцію, в якій просить вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 27 листопада 2014 року щодо ОСОБА_4 скасувати; справу в частині обвинувачення за ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 190 КК України закрити за недоведеності участі ОСОБА_4 у вчиненні даного злочину, в частині обвинувачення за ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 366 КК України - закрити за відсутності в його діях складу злочинів; в частині виправдання ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 209 КК України вирок залишити без змін; для виявлення невстановлених слідством осіб, які вчинили злочини по відношенню до державного майна, та пред`явлення їм обвинувачення - справу в повному обсязі направити прокурору для організації додаткового розслідування.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, який вважав, що справа не може бути розглянута в апеляційному порядку у зв`язку з невідповідністю апеляції захисника вимогам ст. 350 КПК України 1960 року, вивчивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що справа підлягає поверненню до суду першої інстанції з наступних підстав.
Так, в апеляції захисника ОСОБА_3 міститься прохання про скасування вироку щодо ОСОБА_4 як за недоведеністю участі підсудного у вчиненні певних злочинів, так і за відсутністю в діях підсудного складу певних злочинів.
При цьому апеляція захисника не містить вказівок на те, у чому полягає незаконність вироку в частині визнання ОСОБА_4 винним за тією чи іншою статтею КК України та доводів на обґрунтування позиції апелянта щодо недоведності вини підсудного та відсутності в його діях складу злочину, а складається із загальних фраз про переконання апелянта у тому, що вирок суду є невмотивованим.
В апеляції вказано, що захисник, не маючи на руках завіреної копії вироку (бо на час подачі апеляції вирок не був належним чином виготовлений та вручений учасникам судового розгляду), не може дати оцінку доводам суду, а тому аналіз доводів суду буде викладено у доповненнях до апеляції.
Отже, в апеляції захисника ОСОБА_3 не зазначено, в чому полягає незаконність вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 26 листопада 2014 року щодо ОСОБА_4 та відсутні доводи на обґрунтування позиції апелянта.

Така апеляція захисника не відповідає вимогам статті 350 КПК України 1960 року, пунктом 4 частини першої якої передбачено, що в апеляції зазначаються вказівка на те, у чому полягає незаконність вироку та доводи на її обґрунтування.
У разі невиконання особою, яка подала апеляцію, вимог, передбачених ст. 350 КПК України 1960 року, головуючий відповідно до вимог ст. 352 КПК України 1960 року своєю постановою повинен був залишити апеляцію без руху та повідомити вказану особу про необхідність виконання зазначених вимог закону.
Невідповідність апеляції захисника ОСОБА_3 вимогам ст. 350 КПК України 1960 року є перешкодою до розгляду справи в апеляційному порядку і відповідно до п. п. 4, 5 ч. 2 ст. 359 КПК України 1960 року тягне її повернення до суду першої інстанції для виконання вимог вказаного закону.

Керуючись п. п. 11, 15 Розділу ХІ. Перехідні Положення КПК України 2012 року, ст. ст. 357, 359 КПК України 1960 року, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 209, ч. 1 ст. 366 КК України та ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 209, ч. 1 ст. 366 КК України повернути до Шевченківського районного суду м. Києва для виконання вимог ст. 350 КПК України 1960 року щодо апеляції захисника ОСОБА_3

Головуючий суддя ОСОБА_7

Справа № 11/796/97/2015 Категорія КК: ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 205, ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 366
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_8
Доповідач ОСОБА_7