У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних
справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Пивовара В.Ф.

суддів

Кузьменко О.Т., Шевченко Т.В.

за участю прокурора

Саленка І.В.

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві 15 листопада 2007 року кримінальну справу за
касаційним поданням першого заступника прокурора Вінницької області на вирок
Липовецького районного суду Вінницької області від 26 квітня 2007 року щодо
ОСОБА_1

Цим вироком

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, судимого 13.11.2006 року вироком
Липовецького районного суду Вінницької області за ст.166 КК України на 2 роки
обмеження волі, звільненого на підставі ст.75 КК України від відбування
покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки,

засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України - на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України ОСОБА_1 остаточно призначено - 3 роки 3
місяці позбавлення волі.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_2, вирок щодо якого не оскаржено.

В апеляційному порядку справа не переглядалась.

ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він у с. Берестівка Липовецького
району Вінницької області за попередньою змовою з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 таємно, із
проникненням у сховище СЗАТ “Берестівське”, викрав майно цього підприємства
вартістю 828 грн.

У касаційному поданні прокурор, посилаючись на неправильне призначення
ОСОБА_1 остаточного покарання на підставі ч.4 ст.70 КК України та
безпідставність посилання у мотивувальній частині вироку про вчинення ОСОБА_3
злочину з огляду на те, що відносно останнього справа судом не розглядалась і
вирок не постановлявся, просить вирок змінити та виключити з нього посилання
про вчинення ОСОБА_3 злочину та застосування до ОСОБА_1 при призначенні
остаточного покарання принципу часткового складання покарань.

Заслухавши доповідача, думку прокурора,
який підтримав касаційне подання, перевіривши матеріали справи, доводи
касаційного подання, колегія суддів вважає, що касаційне подання підлягає
задоволенню.

Висновки
суду щодо винуватості ОСОБА_1 у крадіжці майна СЗАТ “Берестівське” та щодо
кваліфікації його дій за ч.3 ст.185 КК України, є законними й обґрунтованими, і в
поданні прокурором не заперечуються.

Призначене засудженому ОСОБА_1 за ч.3 ст.185 КК України покарання у
виді 3 років позбавлення волі відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Разом із тим, вирішуючи питання про призначення ОСОБА_1 остаточного
покарання за сукупністю злочинів, суд порушив вимоги ч.4 ст.70 КК України та не
врахував роз'яснень, що містяться у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 24 жовтня 2003 року № 7 “Про практику призначення судами
кримінального покарання”, відповідно до яких, якщо особа, яку звільнено від
відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, вчинила до
постановлення вироку у першій справі інший злочин, за який вона засуджується до
покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення,
часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких
умов кожен вирок виконується самостійно.

Як убачається з матеріалів справи, вироком Липовецького районного суду
Вінницької області від 13 листопада 2006 року ОСОБА_1 було засуджено за
ст.166 КК України на 2 роки обмеження волі і на підставі ст.75 КК України
звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.
Передбачений ч.3 ст.185 КК України злочин, за вчинення якого ОСОБА_1 засуджено вироком цього ж суду від 26 квітня 2007 року
до покарання, яке належить відбувати реально, він вчинив 29 квітня 2006 року,
тобто до засудження його за попереднім вироком.

Зазначене виключало можливість призначення ОСОБА_1 остаточного
покарання з застосуванням принципів поглинення, часткового чи повного складання
покарань. Відповідно до закону в даному випадку
кожен вирок повинен виконуватись самостійно. Неврахування наведених
обставин потягло неправильне застосування судом ч.4 ст.70 КК України при
призначенні ОСОБА_1 покарання. Це порушення закону
необхідно усунути шляхом виключення з вироку рішення суду про призначення ОСОБА_1 покарання відповідно до вимог ч.4 ст.70 КК України.

Також підлягає виключенню з мотивувальної частини вироку посилання суду про
вчинення ОСОБА_3 злочину з огляду на те, що відносно
останнього справа не розглядалась і вирок не постановлявся. У зв'язку з
викладеним у мотивувальній частині вироку необхідно уточнити, що ОСОБА_1 учинив крадіжку майна СЗАТ “Берестівське” за попередньою
змовою з ОСОБА_2 та особою, матеріали щодо якої
виділені в окреме провадження.

Керуючись
статтями 395 і 396 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

касаційне подання першого заступника прокурора Вінницької
області задовольнити.

Вирок Липовецького районного суду Вінницької області від
26 квітня 2007 року щодо ОСОБА_1 змінити й виключити з нього рішення суду про
застосування при призначенні ОСОБА_1 покарання ч.4 ст.70 КК України і вважати його засудженим
за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі.

Вирок Липовецького районного суду Вінницької області від
13 листопада 2006 року щодо ОСОБА_1 виконувати самостійно.

З мотивувальної частини вироку Липовецького районного суду Вінницької
області від 26 квітня 2007 року виключити посилання про вчинення ОСОБА_3 злочину та вважати, що
ОСОБА_1 учинив крадіжку майна СЗАТ “Берестівське” за попередньою змовою з
ОСОБА_2 та особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження.

Судді:

КУЗЬМЕНКО О.Т.
ПИВОВАР В.Ф.
ШЕВЧЕНКО Т.В.