справа № 462/3209/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 червня 2015 року Залізничний районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні №0000050 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, українця, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, має на утриманні сина ІНФОРМАЦІЯ_2 , непрацюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 та проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.204 КК України,

встановив:
ОСОБА_4 діючи умисно, придбав у січні 2015 року з метою подальшого збуту та отримання незаконного доходу у невстановленої слідством особи на території ринку «Привокзальний» завідомо незаконно виготовлені підакцизні товари у загальній кількості 2310 пляшок ємкістю 0,5 літра та 18 пляшок ємкістю 0,7 літра з етикетками торгових марок «Хлібний дар класична», «Пшенична Люботин», «Медоф класік», «Мороша», «Неміров особлива», «Неміров лайт», «Неміров делікат», «Медоф вінтер», «Медоф рояль», «Золота пшенична». В подальшому, ОСОБА_4 , переслідуючи мету збуту незаконно виготовлених підакцизних товарів, помістив їх в вантажне відділення автомобіля марки «Volkswagen LT 35», номерний знак НОМЕР_1 , що перебував у його користуванні, та транспортував в гаражне приміщення, що перебувало у його користуванні, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , де і зберігав останні, для подальшого збуту. Згідно висновку експерта НДЕКЦ при УМВС України на Львівській залізниці №116 від 19.03.2015, представлені зразки рідин, які були виявленні та вилучені 04.02.2015 під час проведення огляду автомобіля марки «Volkswagen LT 35», номерний знак НОМЕР_1 , є водно-спиртовими сумішами з вмістом етилового спирту 32,2% - 34,5% об`ємних, які не відповідають вимогам діючого державного стандарту України на горілки та горілки особливі ДСТУ 4256:2003 «Горілки і горілки особливі. Технічні умови.» по органолептичних та фізико-хімічних показниках. Крім цього, ОСОБА_4 , переслідуючи мету подальшого зберігання та збуту незаконно виготовлених підакцизних товарів, запропонував за винагороду ОСОБА_5 здійснити розвантаження придбаних алкогольних напоїв, які зберігались у його автомобілі марки «Volkswagen LT 35» з номерним знаком НОМЕР_1 , поряд з гаражним приміщенням № НОМЕР_2 розташованим за адресою: м.Львів, вул. Конюшинна, 18А.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив незаконне придбання з метою збуту, зберігання, а також транспортування з цією метою незаконно виготовлених підакцизних товарів (алкогольних напоїв), тобто злочин, передбачений ч.1 ст.204 КК України.

24.04.2015 року між старшим прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами податкової міліції прокуратури Львівської області радник юстиції ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст.472 КПК України.

Згідно з укладеною угодою, підозрюваний ОСОБА_4 та прокурор дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій підозрюваного за ч.1 ст.204 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке має понести ОСОБА_4 , у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 17000 грн. з конфіскацією незаконно виготовленої продукції.

Прокурор ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості, яка укладена із ОСОБА_4 , оскільки така угода відповідає вимогам КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав угоду про визнання винуватості, при цьому, обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.204 КК України, і пояснив, що він повністю розуміє свої права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним, вид покарання, а також наслідки невиконання даної угоди.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч.1 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.204 КК України, незаконне придбання з метою збуту, зберігання, а також транспортування з цією метою, незаконно виготовлених підакцизних товарів (алкогольних напоїв), який відповідно до ст.12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості. Свою вину у вчиненні вказаного злочину обвинувачений визнає повністю.

Судом встановлено, що при укладенні угоди обвинувачений цілком розуміє права визначені ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що зміст, умови та порядок укладення угоди про визнання винуватості відповідають вимогам ст.ст. 469, 472 КПК України, міра покарання, узгоджена сторонами, визначена у межах санкцій ч.1 ст.204 КК України. Підстав для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, не встановлено.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , призначення ОСОБА_4 узгодженого сторонами покарання, яке є достатнім для виправлення останнього, його перевиховання, запобігання вчиненню ним нових злочинів, що відповідає його особі та є достатнім для досягнення передбачених ч.2 ст.50 КК України цілей покарання.

На підставі ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Відтак, питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. З огляду на зазначене, із обвинуваченого ОСОБА_4 підлягають стягненню на користь держави витрати на проведення НДЕКЦ при УМВС України на Львівській залізниці експертизи №116 від 19.03.2015 року, що становлять 375,20 грн. (матеріали кримінального провадження т.3 арк.241), оскільки проведення вказаної експертизи було зумовлено розслідуванням вчиненого обвинуваченим злочину.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-376, 394, 472, 474, 475 КПК України, суд -
ухвалив:
Затвердити угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні №0000050, укладену 24 квітня 2015 року між прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами податкової міліції прокуратури Львівської області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.204 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 17000 (сімнадцять тисяч) грн., з конфіскацією незаконно виготовленої продукції.

Речові докази:

пляшки з водно-спиртовими сумішами ємкістю 0,5 літра в кількості 2292 пляшки та ємкістю 0,7 літра в кількості 16 пляшок, які 04.02.2015 року передано на відповідальне зберігання ТОВ «Паритет Плюс», та знаходяться на зберіганні у складському приміщенні за адресою: АДРЕСА_4 , конфіскувати і знищити.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у розмірі 375,20 грн.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м.Львова шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя: ОСОБА_1