Справа № 11 а-797./2007 Головуючий у 1 інстанції Головатий В.Я.
Категорія ст.ст. 15, 127ч. 1, 342ч.2,
України Доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007
року вересня 18 дня Колегія
суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської
області в складі:

Головуючого Макойди З.М.

Суддів Литвинова
О.М., Танечника І.І.

з участю прокурора Дудинської Т.М.

та адвоката .-

розглянула у
відкритому судовому засіданні
в місті Львові
кримінальну справу за

апеляціями

адвоката ОСОБА_1
та засудженого ОСОБА_2

на вирок
Сихівського районного суду м.Львова від 23 липня 2007 року

Цим вироком

ОСОБА_2,

народження
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, уродженець с.Русятичі
Жидачівського району Львівської області,
українець, громадянин
України, з середньо-спеціальною
освітою, непрацюючий, одружений,
військовозобов"язаний,
несудимий, проживаючий за
АДРЕСА_1

засуджений:

-за ст.342 ч.2
КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі;

-за ст. 345 ч.2
КК України на 2 роки позбавлення волі;

-за ст.121 ч.1
КК України на 5 років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 70 КК України остаточно до відбування покарання ОСОБА_2
шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено 5
(п"ять) років позбавлення волі.

Засуджений ОСОБА_2
знаходиться під вартою з 26 лютого 2007 року.

ОСОБА_2 визнаний винуватим і засуджений за те, що він 04.12.2006 року приблизно о 21
годині, перебуваючи в стані алкогольного
сп"яніння, будучи доставленим в
чергову частину Сихівського РВ ЛМУ УМВСУ у Львівській області, який розташований по АДРЕСА_2, висловлювався на адресу працівників міліції
нецензурною лайкою, погрожував фізичною
розправою та звільненням з ОВС,
безпричинно накинувся на міліціонера - водія ОСОБА_3, який перебував у райвідділі при виконанні
своїх службових обов"язків. Обороняючись,
потерпілий ОСОБА_3 закрив двері-решітку кімнати затриманих, проте ОСОБА_2 виштовхнув двері та продовжував
наносити численні удари руками та ногами в різні ділянки тіла міліціонера, спричинивши йому крововилив на обличчі та
міжм"язевий крововилив на лівій гомілці. Вказані ушкодження спричинені
тупим предметом та відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним
розладом здоров"я. Побачивши це, помічник
чергового Сихівського РВ ОСОБА_4 підбіг до ОСОБА_2 та разом з ОСОБА_3 схопили
нападника за руки та помістили в кімнату тимчасового тримання.

Крім того, 16
лютого 2007 року, приблизно о 23 годині
підсудний ОСОБА_2, перебуваючи в стані
алкогольного сп"яніння, в АДРЕСА_3
на сходовій клітці четвертого поверху під час конфлікту з ОСОБА_5, умисно наніс удар ножем

останньому в область- живота, чим
спричинив ОСОБА_5 проникаюче поранення живота зліва з наскрізним пораненням
тонкої кишки та її брижі, яке
відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя на
момент заподіяння.

Адвокат ОСОБА_1 в своїй апеляції зазначав про те, що не погоджується з рішенням місцевого суду
про винуватість та засудженням ОСОБА_2 за ст. 121 ч.1 КК України. Вважав. що
суд безпідставно поклав в основу вироку показання потерпілого ОСОБА_5 та його
друга ОСОБА_6, хоча по справі проходить не-встановлена особа
таксиста, який міг бути причетним до
заподіяння ножового поранення потерпілому. По справі фігурував ніж, якого не знайдено, а також під час судового слідства не
допитаний свідок - очевидець ОСОБА_7 Вважав,
що по справі судом не повністю досліджені всі обставини, тому просив змінити вирок, виправдати ОСОБА_2 за ст. 121 ч, 1 КК України
та обрати йому мінімальне покарання за ст.ст. 342 ч.2, 345 ч.2 КК України, оскільки у скоєнні цих злочинів його
підзахисний повністю визнавав себе винним (а.с.325 - 327).

В своїй апеляції засуджений ОСОБА_2 повністю підтримував доводи апеляції
свого адвоката щодо невинуватості у скоєнні злочину за ст. 121 ч.1 КК України.
Крім того, зазначав, , що не вчиняв жодного опору працівникам
міліції, оскільки знаходився в
приміщенні Сихівського райвідділу міліції. Просив розглянути справу в його
присутності та пом"якшити обрану міру покарання (а.с.334-335).

Заслухавши доповідача, міркування
засудженого про необхідність зміни вироку,
думку прокурора про законність та обґрунтованість судового рішення, перевіривши матеріали справи та доводи
апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляції адвоката і засудженого - до
задоволення не підлягають.

Матеріалами справи, зібраними та
перевіреними в судовому засіданні доказами,
вина ОСОБА_2 у скоєнні інкримінованих йому злочинів, при вказаних у вироку обставинах, повністю доведена, хоча він її визнав частково та пояснив в
судовому засіданні, що він 04 грудня
2006 року близько 15 години разом зі своєю дружиною ОСОБА_8 зайшов в бар
„Берізка", який знаходиться на
перехресті вул. Зелена-Пасічна в м.Львові,
де замовив горілку, пиво та дещо
з їжі. В приміщенні бару приблизно о 19 годині,
до дружини почав чіплятися невідомий,
з яким разом вийшов на вулицю. Між ними виникла суперечка, переросла в шарпанину. В цей час підійшли
працівники міліції, які їх затримали та
доставили в Сихівський райвідділ міліції. Перебуваючи там, він накинувся з кулаками на одного з
працівників міліції, оскільки не
погоджувався зі своїм затриманням та почав наносити йому удари в різні частини
тіла. Детальніше обставини не пригадує,
так як перебував в стані алкогольного сп"яніння.

Крім того пояснив, що 16 лютого 2007
року ранком разом із дружиною знаходився в місті де зустрів знайомих ОСОБА_7 та
хлопця на ім"я „ОСОБА_9", які
займаються сантехнічними роботами. Запропонував їм відремонтувати кран, вони погодились, тому він запросив їх додому. Проте, кран вони не відремонтували. Приблизно о 16
годині „ОСОБА_9" поїхав додому, а
ОСОБА_7 залишився. Дружина в магазині придбала пляшку горілки, пиво та пляшку вина. В квартирі втрьох почали
вживати спиртні напої. Близько 23 години ЗО хвилин в квартиру безпричинно забіг
його сусід ОСОБА_5, який перебував в
стані алкогольного сп"яніння. Останній вступив з ним в суперечку, під час якої між ними виникла бійка. В
процесі бійки він наніс сусіду декілька ударів в голову, після чого ОСОБА_5 вийшов з їх квартири. Приблизно
через 10 хвилин в їх квартиру знов постукав ОСОБА_5 та його два товариші. В цей
час біля нього знаходився ОСОБА_7 та дружина. Сусід знову почав чіплятися та
намагався його вдарити. Однак, він
відхилився. Тоді ОСОБА_5 разом із своїми знайомими відійшов до своєї квартири.
Хтось зі знайомих ОСОБА_5 дошкою, яка
знаходилась біля ліжку, розбив вікно в
дверях його квартири. Він же будь-яких ударів ОСОБА_5, в тому числі ножем, не наносив,
звідки у нього з'явилося ножове поранення не знає.

Суд першої інстанції
дав належну оцінку наведеним запереченням засудженого ОСОБА_2, не надавши їм віри, оскільки такі спрямовані на уникнення від
відповідальності, вони суперечать іншим
об'єктивним доказам по справі, які
місцевим судом у встановленому порядку були досліджені та підставно прийняті до
уваги.

Потерпілий ОСОБА_3 стверджував в судовому засіданні про
те, що 04 грудня 2006 року о 9 годині
заступив на чергування у складі слідчо-оперативної групи Сихівського райвідділу
міліції. Під час чергування, приблизно о
21 годині, в Сихівський РВ міліції
працівниками патрульної служби було доставлено ОСОБА_10 та ОСОБА_2; Обоє
перебували у стані

алкогольного сп"яніння
і у обох на обличчі були синці та сліди крові. В приміщенні чергової частини
Сихівського РВ міліції ОСОБА_2 поводив себе зухвало, висловлювався в адресу працівників міліції
нецензурною лайкою, погрожував фізичною
розправою та звільненням з органів внутрішніх справ. Близько 21 години 15
хвилин до нього звернувся помічник чергового ОСОБА_4 з проханням допомогти
помістити в кімнату затриманих ОСОБА_10 та ОСОБА_2 Коли ж помічник чергового
ОСОБА_4 вилучив у затриманих речі, на
нього накинувся ОСОБА_2 Щоб уникнути нанесення ударів, зачинив двері-решітку, чим видгородив себе від ОСОБА_2 Однак
останній, висловлюючись нецензурною
лайкою та погрожуючи фізичною розправою,
виштовхнув двері, а коли решітка
привідкрилась ОСОБА_2 наніс йому декілька ударів руками та ногами в різні
частини тіла. Побачивши це, оперативний
черговий ОСОБА_11 та
помічник чергового ОСОБА_4 підбігли до них,
одягли на ОСОБА_2 кайданки та помістили його в кімнату затриманих.

Потерпілий ОСОБА_5 показав в судовому засіданні про те, що він проживає в квартирі АДРЕСА_3. По
сусідству, в квартирі АДРЕСА_1 проживає
ОСОБА_2 з дружиною та дітьми. Останній зловживає спиртними напоями, у зв"язку з чим постійно вчиняє сварки
з дружиною. Неодноразово, на прохання
останньої, заспокоював його. 16 лютого
2007 року близько 22 години повертався додому. На сходах побачив дружину
ОСОБА_2 - ОСОБА_8, яка звернулась до
нього з проханням заспокоїти ОСОБА_2,
який, перебуваючи в нетверезому
стані, б"є її. В черговий раз
погодився і зайшов до них в квартиру,
де ОСОБА_2 одразу ж наніс йому удар кулаком в обличчя, від якого впав на підлогу. Піднявшись пішов
додому і при цьому будь-яких ударів ОСОБА_2 не наносив. Від удару лице підпухло
і тоді подзвонив до свого знайомого ОСОБА_6 та попросив його приїхати
тому, що боявся ОСОБА_2 Через деякий
час приїхав ОСОБА_6 ще з одним невідомим йому мужчиною Тоді він вирішив спитати
у ОСОБА_2 навіщо той його побив. Коли ж ОСОБА_2 вийшов на сходову клітку, підійшов до нього і несподОСОБА_9о правою
рукою наніс удар знизу в область живота,
від чого відчув біль. В цей момент в руках ОСОБА_2 побачив ніж, яким він і наніс удар. Зігнувшись пішов до
себе в квартиру, а ОСОБА_2 з ножем в
руках пішов до себе в квартиру.

Крім того, винуватість ОСОБА_2 у
скоєному доводиться й іншими доказами,
перевіреними судом у встановленому порядку, а саме:

-показаннями свідка ОСОБА_6 в судовому засіданні про те, що він працює разом з ОСОБА_5, з яким 16 лютого 2007 року перебували на
роботі, а після обіду разом пішли
додому, але спиртних напоїв не вживали.
Близько 23 години до нього подзвонив ОСОБА_5,
повідомив, що його побив сусід
та попросив приїхати до нього. Повідомив його,
що немає грошей, але ОСОБА_5
сказав брати таксі за яке розрахується. На таксі прибув до будинку ОСОБА_5 і
разом з таксистом зайшов до ОСОБА_5,
щоб той віддав гроші за проїзд. Подзвонивши в двері квартири, вийшов ОСОБА_5, на обличчі якого були синяки під очима та
розбитий ніс. Він поскаржився на біль в голові, після цього підійшов до квартири АДРЕСА_1 та
подзвонив в двері. Через декілька хвилин вийшли двоє мужчин, серед яких був ОСОБА_2, обоє перебували в стані сп"яніння.
ОСОБА_5 почав розмову зі ОСОБА_2, але
не він, ні таксист до них не підходили.
Під час розмови ОСОБА_2 наніс удар правою рукою в область живота ОСОБА_5, який одразу ж зігнувся. В цей час він в правій
руці ОСОБА_2 побачив ніж. Після чого підхопив ОСОБА_5 та провів його до
квартири, щоб надати допомогу. Коли ж
заходили в квартиру, ОСОБА_2, доганяючи їх, ногою розбив скло дверей загального коридору
В квартирі ОСОБА_5 віддав гроші за таксі і сказав йому їхати додому, оскільки поранення не є серйозним;

-оголошеними в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_7 на досудовому
слідстві про те, що увечері 16 лютого
2007 року дійсно перебував в квартирі ОСОБА_2 та вживав з ним спиртні напої. Однак, перебував в стані алкогольного
сп"яніння і події того вечора не пригадує (а.с.101);

-висновком судово-медичної експертизи № 3/07 від 16 січня 2007 року
(а.с.224), з якого вбачається, що у ОСОБА_3 виявлено крововилив на обличчі
та міжм"язевий крововилив на лівій гомілці. Вказані ушкодження спричинені
тупим предметом, могли утворитися 04
грудня 2006 року та відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним
розладом здоров"я;

-висновком судово-медичної експертизи № 57/07 від
.02'березня 2007 року (а.с.66). з якого
вбачається, що у
ОСОБА_5 була травма
тіла у вигляді
проникаючого

поранення живота
зліва з наскрізним пораненням тонкої кишки та її брижі, котре спричинене колюче-ріжучим чи подібним
до нього знаряддям та відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою
небезпеки для життя в момент заподіяння,
а також синців на обличчі,
спричинених тупим предметом,
котрі відносяться до легкого тілесного ушкодження;

-довідкою Сихівського РВ ЛМУ УМВСУ у Львівській області
від 17 лютого 2007 року про те, що гр.
ОСОБА_5 17.02.2007 р. о 01 год.05 хв.
звернувся в ТП-2 за медичною допомогою,
вказавши при цьому, що його
поранив ножем сусід на ім"я „ОСОБА_2" (а.с.23).

Суд першої інстанції дав належну оцінку всім зібраним по справі об'єктивним
доказам, які з достовірністю стверджують
вину засудженого ОСОБА_2 у скоєнні опору працівникові правоохоронного органу та
умисне заподіяння йому легких тілесних ушкоджень у зв"язку з виконанням
цим працівником службових обов'язків та у заподіянні умисного тяжкого тілесного
ушкодження, небезпечного для життя особи
в момент заподіяння.

Доводи апеляцій адвоката та засудженого будуються на
припущеннях про причетність до скоєння злочину проти потерпілого ОСОБА_5 іншої
особи, тому правильних висновків суду не
спростовують, а встановлені по справі
обставини достатні для висновку про доведеність винуватості засудженого
ОСОБА_2, дії якого за ст.ст. 342 ч.2, 345 ч.2,
121 ч.1 КК України кваліфіковано вірно.

Крім того, на думку колегії суддів, судом першої інстанції не встановлено
обставини за яких потерпілий ОСОБА_5 та свідок ОСОБА_6 могли обмовити ОСОБА_2 у
скоєнні злочину/ тому в основу вироку цілком обґрунтовано покладено їх
показання в судовому засіданні.

Що торкається остаточного покарання,
обраного місцевим судом ОСОБА_2 за сукупністю злочинів, то таке обране із застосуванням найлегшого
принципу, визначеного ст.70 КК України, з врахуванням ступені тяжкості скоєного в
стані алкогольного сп"яніння, даних
про його особу, тому відповідає вимогам
ст.ст.50, 65 КК України.

Колегією суддів не встановлено істотних порушень вимог
кримінально-процесуального закону, які б
могли перешкодити суду першої інстанції повно та всебічно розглянути дану
справу і постановити законний та обґрунтований вирок.

При наведених
обставинах підстав для задоволення апеляцій колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.
362, 366 КПК України, колегія суддів -

ухвалила:

Вирок Сихівського районного суду м.Львова від 23 липня
2007 року відносно ОСОБА_2 залишити без зміни,
а апеляції засудженого та його адвоката - без задоволення.