Справа №639/4886/15-к
Провадження №1-кп/639/298/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 липня 2015 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

представника потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Харкові кримінальне провадження, зареєстроване в ЄРДР за №0000549 від 16.03.2015 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і.п.н. НОМЕР_1 , уродженця м. Лозова Харківської області, українця, громадянина України, з середньою технічною освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, інваліда ІІІ групи, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого: 1) 15.02.2000 року Павлоградським міським судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.140, ч.3 ст.140, ст.42 КК України (1960 року) до 3 років позбавлення волі із застосуванням ст.46-1 КК України із випробуванням на 2 роки; 2) 14.11.2003 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч.3 ст.185, ч.1, 4 ст.70, 71 КК України до 4 років 4 місяців позбавлення волі, 3) 13.03.2007 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч.3 ст.185, ч.4 ст.187, ч.1 ст.263, ч.2 ст.309, ч.1 ст.70 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнився 13.08.2014 року з Західної ВК (№97) Донецької області умовно-достроково на невідбуту частину строку 5 місяців 3 дні,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і.п.н. НОМЕР_2 , уродженця м. Лозова Харківської області, українця, громадянина України, з середньою технічною освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого: 1) 20.05.2010 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч.1 ст.309 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки; 2) 20.07.2012 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ст.ст.70, 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, 12.09.2014 року звільнився із Холодногірської ВК (№18) Харківської області на підставі ст.2 Закону України «Про амністію у 2014 році»,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , будучи раніше притягнутим до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, відповідних висновків для себе не зробили, на шлях виправлення та перевиховання не стали, та знову вчинили новий корисливий злочин, при наступних обставинах.
16.03.2015 року близько 09 год. 20 хв., ОСОБА_6 разом зі своїм приятелем ОСОБА_7 , знаходились на другому поверсі будинку АДРЕСА_3 , куди вони ціленаправлено прийшли з метою заволодіння чужим майном будь-кого із мешканців зазначеного будинку. Саме в той час, у ОСОБА_6 та ОСОБА_7 виник узгоджений злочинний умисел, спрямований на відкрите заволодіння чужим майном, поєднане з проникненням у квартиру, раніше невідомої їм ОСОБА_4 , яка заходила до своєї квартири АДРЕСА_4 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою групою осіб, повторно, з корисливих мотивів, суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій, проникли до її квартири, де відкрито заволоділи мобільним телефоном «Samsung GT-E1150i» в корпусі червоного кольору вартістю 150 гривень, телевізором «Samsung BWC 1402» вартістю 350 гривень, ноутбуком «Асеr Е1-531NXM12» вартістю 2000 гривень, золотою обручкою, вагою 2,5 грама, вартістю 1500 гривень, золотою каблучкою, вагою 0,71 грами, вартістю 426 гривень, золотою каблучкою, вагою 1,29 грама, вартістю 774 гривні, золотим браслетом, вагою 3 грама, вартістю 1800 гривень, золотим ланцюжком, вагою 3,1 грама, вартістю 1860 гривень, золотою підвіскою, вагою 1,65 грама, вартістю 990 гривень, трьома парами золотих сережок, вагою 1,13, 0,79, 2,44 грама, вартість яких складає 678 гривень, 474 гривні і 1464 гривні відповідно, а також годинником «Romanson» вартістю 350 гривень, що підтверджується висновком судово-товарознавчої експертизи №3497 від 14.05.2015 року.

Після вчиненого грабежу у відношенні потерпілої ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з місця скоєння правопорушення зникли, розпорядившись в подальшому викраденим майном на власний розсуд. В результаті скоєного правопорушення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_4 завдано матеріальних збитків на загальну суму 12816 гривень.

Допитані у судовому засіданні підсудні ОСОБА_6 та ОСОБА_7 свою вину в інкримінованому злочині за ч.3 ст.186 КК України визнали у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаюються, підтвердили суду, що злочин ними було вчинено при вищезазначених обставинах, надали пояснення щодо місця, часу, способу вчинення злочину так, як вони встановлені судом.

Під час допиту у судому засіданні підсудний ОСОБА_6 пояснив, що в березні 2015 року близько 09 години ранку, разом із ОСОБА_7 , він знаходився в районі вул. Полтавський шлях у м. Харкові. Далі, вони зайшли на другий поверх до багатоквартирного будинку, де побачили, що в приватну квартиру заходить жінка, як в подальшому було встановлено, нею виявилась потерпіла ОСОБА_4 . Після цього, без згоди вказаної жінки, вони зайшли до квартири, звідки ними було викрадено телевізор, ноутбук, мобільний телефон «Samsung», ювелірні вироби із золота: 2 каблучки, браслет, ланцюжок, сережки, годинник та інші речі, перелік яких було встановлено під час досудового розслідування. В подальшому, побутову техніку вони продали на Центральному ринку раніше невідомій особі, отримані грошові кошти розподілили між собою. Викрадені ювелірні вироби вони також розподілили між собою. Після цього, ювелірні вироби, які залишись у нього, ОСОБА_6 здав в ломбард «Благо» у м. Харкові.

Аналогічні показання під час судового розгляду надав підсудний ОСОБА_7 , який підтвердив факт вчинення грабежу у змові з ОСОБА_6 , що був поєднаний із проникненням у житло.
З показань підсудних ОСОБА_6 та ОСОБА_7 встановлено, що під час досудового розслідування та судового розгляду показання вони дають добровільно, заходи фізичного чи психологічного примусу до них співробітниками міліції не застосовувались, під час проведення за їх участі слідчих експериментів вони детально розповідали про обставини вчинення вказаного злочину. Заявлений потерпілою ОСОБА_4 цивільний позов про відшкодування спричиненої шкоди підсудні ОСОБА_6 та ОСОБА_7 визнали, розмір процесуальних витрат по кримінальному провадженню не оспорюють.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 пояснила, що 16.03.2015 року близько 09 години вона вийшла із квартири на сходовий майданчик, де побачила двох раніше незнайомих молодих осіб. Після цього, в момент, коли вона заходила до квартири та не встигла закрити двері, вказані особи зайшли до її квартири. Зазначені особи до неї фізичного насильства не застосовували та не погрожували їй застосуванням насильства. Із приміщення квартири особи викрали побутову техніку та золоті вироби. Потім, її зв`язали скетчем, заклеїли їй рот та поклали на диван, щоб вона не змогла викликати співробітників міліції, закрили двері квартири та з місця скоєння злочину зникли. Потерпіла ОСОБА_4 пояснила, що через деякий час до неї прийшла її подруга ОСОБА_8 , яка викликала співробітників міліції, вони зламали вхідні двері та звільнили її. Потерпіла ОСОБА_4 підтвердила, що на досудовому розслідуванні їй повернули мобільний телефон «Samsung» червоного кольору та жіночий гаманець, інших речей повернуто не було. Під час проведення слідчих дій потерпіла впізнавала ОСОБА_6 та ОСОБА_7 як осіб, які вчинили грабіж у відношенні неї.

Заявлений цивільний позов потерпіла ОСОБА_4 підтримала у повному обсязі, просила суд винних осіб суворо не карати та призначити покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Потерпіла ОСОБА_4 та її представник, у призначене на 10.07.2015 року судове засідання не з`явились, на адресу суду 02.06.2015, 10.07.2015 року потерпіла надала заяву про проведення подальшого судового розгляду за її відсутності, у зв`язку з чим, відповідно до вимог ст.325 КПК України, судовий розгляд справи проведено за відсутності вказаних осіб.

Враховуючи повне визнання підсудними ОСОБА_6 та ОСОБА_7 своєї вини у скоєному злочині та щире каяття, заслухавши думку учасників кримінального провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Таким чином, суд вважає за можливе розглянути вказану справу в порядку ч.3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинувачених, потерпілої та дослідженням матеріалів кримінального провадження. На виконання вимог ч.3 ст.349 КПК України, учасникам судового провадження роз`яснено про позбавлення права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку.

Крім повного визнання вини ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , винність підсудних у вчиненні інкримінованого злочину підтверджується наступними письмовими доказами, дослідженими та перевіреними судом, а саме:

-протоколом огляду місця події від 16.03.2015 року, проведеного за адресою: АДРЕСА_5 , який здійснено за фактом вчинення грабежу у відношенні потерпілої ОСОБА_4 (к/п а.с.5-9);
-змістом протоколів пред`явлення осіб для впізнання від 20.03.2015 та 02.04.2015 року, згідно яких потерпіла ОСОБА_4 упізнала ОСОБА_6 та ОСОБА_7 як осіб, якими вчинено грабіж 16.03.2015 року (к/п а.с.41-42, 84-86);
-протоколам проведення слідчих експериментів від 28.04.2015 року, під час яких підозрювані ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , у присутності понятих, на місці події показали та розповіли про обставини вчинення грабежу у відношенні потерпілої ОСОБА_4 (к/п а.с.63-68, 91-96);

-протоколом огляду місця події від 31.03.2015 року, відповідно до якого ОСОБА_7 добровільно видав мобільний телефон «Samsung» червоного кольору, ІМЕІ якого співпадає з документами, які надала потерпіла ОСОБА_4 (к/п а.с.69-72).

Достовірність та об`єктивність наведених доказів у суду сумніву не викликає, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, відносні, допустимі та достатні, у зв`язку з чим суд вважає можливим прийняти вказані докази. Суд вважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій підсудних та визнання їх винуватості.

Таким чином, суд приходить до висновку про повну доведеність вини підсудних ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочину та кваліфікує їх дії за ч.3 ст.186 КК України, тобто відкрите заволодіння чужим майном (грабіж), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло.

Вивченням особи підсудного ОСОБА_6 встановлено, що він на обліку у лікаря психіатра не перебуває, знаходився на обліку в наркологічному відділені Лозівської міської лікарні з приводу вживання наркотичних засобів, офіційно не одружений, дітей не має, не працевлаштований, перебував на обліку як безробітний в Лозівському МРЦЗ, є інвалідом ІІІ групи за загальним захворюванням, має постійне місце проживання, за яким проживав із батьками ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , за місцем відбування покарання в Західній ВК (№97) Донецької області характеризується з позитивного боку, раніше неодноразово судимий (к/п а.с.108-129).

Вивченням особи підсудного ОСОБА_7 встановлено, що він на обліку у лікаря психіатра не перебуває, знаходився на обліку в наркологічному відділені Лозівської міської лікарні з діагнозом «вживання психостимуляторів та коноплі», не одружений, дітей не має, офіційно не працевлаштований, до арешту неофіційно працював маляром на підприємстві « ІНФОРМАЦІЯ_3 », має захворювання: гепатит « ІНФОРМАЦІЯ_4 », хронічний панкреатит, має постійне місце проживання, за яким проживав із батьками - ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , за місцем проживання та місцем відбування покарання в Холодногірській ВК (№18) Харківської області характеризується задовільно, раніше неодноразово судимий (к/п т.2 а.с.130-143).

Обставиною, яка відповідно до ст.66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , є щире каяття, активне сприяння у розкриттю злочину.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , під час досудового розслідування та судового розгляду не встановлено.

Призначаючи покарання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , суд виходить із положень ст.ст.50, 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ними злочину, який відповідно до вимог ст.12 КК України є тяжким умисним корисливим злочином, наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих покарання обставин, дані про особу підсудних, у зв`язку з чим суд вважає необхідним та достатнім призначити покарання в межах мінімальної санкції за ч.3 ст.186 КК України у виді позбавлення волі.

При цьому суд зазначає, що враховуючи тяжкість вчиненого злочину, дані про особу підсудних, які раніше неодноразово засуджувались за вчинення, в тому числі корисливих злочинів, однак на шлях виправлення не стали, тому суд зазначає про неможливість виправлення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства та не знаходить достатніх підстав для призначення їм покарання, не пов`язаного із позбавленням волі, а також для застосування до них положень ст.ст.69, 75 КК України.

Оскільки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 судом призначено покарання у виді позбавлення волі, яке вони повинні відбувати реально, до набрання вироком законної сили щодо них необхідно залишити без змін запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В частині заявленого потерпілою ОСОБА_4 цивільного позову про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 27616,00 грн. та моральної шкоди у розмірі 20000,00 грн., суд виходить із наступних обставин.

Вартість викраденого майна встановлюється судом на підставі наданих потерпілою чеків на придбання товарно-матеріальних цінностей, а саме: вартість телевізора«Samsung BWC 1402» на суму 3444,96 грн., ноутбука «Асеr Е1-531NXM12» на суму 3739,92 грн. (к/п а.с.33-36). Вартість WI-FI-роутера визначається у розмірі 800,00 грн., оскільки цивільний позов визнається підсудними по справі. Крім того, відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №3497 від 14.05.2015 року, вартість годинника «Romanson» складає 350 грн., вартість викрадених ювелірних виробів складає 9966,00 грн.

Таким чином, на користь потерпілої ОСОБА_4 підлягає стягненню спричинена матеріальна шкода на загальну суму 18300,88 грн.
В частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди суд зазначає, що потерпіла ОСОБА_4 зазнала моральних та сильних душевних переживань, внаслідок незаконних дій винних осіб, що відповідно потягнуло за собою вимушену зміну умов її життєвих стосунків. Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, розмір моральної шкоди оцінюється судом на суму 10000 грн.

В іншій частині пред`явленого цивільного позову потерпілою ОСОБА_4 щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди необхідно відмовити за недоведеністю.

На підставі ст.124 КПК України процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинувачених (підсудних) по справі у дольовому порядку.

В частині стягнення з підсудних ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_4 процесуальних витрат на правову допомогу у розмірі 10000 грн., суд зазначає наступне.

Згідно із п.1 ч.1 ст.118 та ч.2 ст.120 КПК України, до процесуальних витрат відносять і витрати на правову допомогу, що пов`язані із оплатою допомоги представника потерпілого.

Надана до суду квитанція до прибуткового касового ордеру №6 від 01.06.2015 року про сплачені адвокату кошти у сумі 10000 грн. не є належних доказом, який може підтверджувати розмір понесених процесуальних витрат, оскільки жодних розрахунків, які б підтверджували порядок визначення суми винагороди адвоката до суду не надано.

Враховуючи вимоги ч.5 ст.128 КПК України, з урахуванням обмежень, визначених Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» №4191-VI від 20 грудня 2011 року, оскільки представник потерпілої адвокат ОСОБА_5 приймав участь у одному судовому засіданні 02.06.2015 року, тому розмір обґрунтовано понесених та справедливих витрат визначається судом на суму 500,00 грн.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі положень ст.100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст.ст.369-371, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.186 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

ОСОБА_7 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.186 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

До набрання вироком суду законної сили міру запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишити без змін у вигляді тримання під вартою у Харківській установі виконання покарань (№27) УДПтС України в Харківській області.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обчислювати з моменту їх фактичного затримання, тобто з 02.04.2015 року, зарахувавши у строк покарання час попереднього ув`язнення під вартою в порядку, визначеному ст.72 КК України (к/п а.с.61-62, 89-90).

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 (і.п.н. НОМЕР_1 ) та ОСОБА_7 (і.п.н. НОМЕР_2 ) у солідарному порядку на користь потерпілої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , спричинену матеріальну шкоду у розмірі 18300,88 грн. (вісімнадцять тисяч триста гривень 88 коп.) та моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн. (десять тисяч гривень).
В іншій частині позовних вимог потерпілої ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6 (і.п.н. НОМЕР_1 ) та ОСОБА_7 (і.п.н. НОМЕР_2 ) у дольовому порядку на користь потерпілої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , процесуальні витрати на правову допомогу у розмірі 500,00 грн. (п`ятсот гривень 00 коп.), з кожного з них по 250,00 грн. (двісті п`ятдесят гривень 00 коп.).

Стягнути з ОСОБА_6 (і.п.н. НОМЕР_1 ) та ОСОБА_7 (і.п.н. НОМЕР_2 ) у дольовому порядку процесуальні витрати за проведену експертизу на загальну суму 492,00 грн. (чотириста дев`яносто дві гривні 00 коп.), з кожного з них по 246,00 гривень (двісті сорок шість гривень 00 коп.), перерахувавши їх на користь держави (р/р ХНДІСЕ ім. Засл. проф. М.С.Бокаріуса, , юридична адреса: м. Харків, вул. Золочівська, 8-а, призначення виду платежу «за експертні послуги») (к/п а.с.144).
Стягнути з ОСОБА_6 (і.п.н. НОМЕР_1 ) та ОСОБА_7 (і.п.н. НОМЕР_2 ) у дольовому порядку процесуальні витрати за проведені експертизи на загальну суму 1381,80 грн. (одна тисяча триста вісімдесят одна гривня 80 коп.), з кожного з них по 690,90 грн. (шістсот дев`яносто гривень 90 коп.), перерахувавши їх на користь держави (р/р НДЕКЦ при ГУМВС України в Харківській області, код доходів 24060300, р/р №0005, код банку 37999680, МФО 851011, УДКС України в Комінтернівському районі м.Харкова, з призначенням виду платежу «за експертні послуги») (к/п а.с.155, 165).

Речові докази по кримінальному провадженню №0000549 від 16.03.2015 року, а саме: мобільний телефон «Samsung» червоного кольору, ІМЕІ НОМЕР_3 вважати повернутим потерпілій ОСОБА_4 як законному власнику (к/п а.с.167-169).

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а для особи, що перебуває під вартою - з моменту вручення копії судового рішення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1