Ухвала іменем україни 17 червня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_9.,

суддів: ОСОБА_10., ОСОБА_11,

секретаря судового засідання ОСОБА_12.,

за участю прокурора ОСОБА_13.,

захисників ОСОБА_1, ОСОБА_2,

ОСОБА_3,

переглянула в судовому засіданні вирок Шаргородського районного суду Вінницької області від 23 січня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 20 травня 2014 року за касаційними скаргами засуджених ОСОБА_4 та ОСОБА_5, захисника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_4

Зазначеним вироком, залишеним без зміни судом апеляційної інстанції, засуджено:

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Ридків Радивилівського району Рівненської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

за ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 187 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років з конфіскацією усього майна, що належить йому на праві власності;

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця с. Хоменки Шаргородського району Вінницької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2,

за ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 187 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією усього майна, що належить йому на праві власності.

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженця м. Рівне, жителя АДРЕСА_3, громадянина України,

за ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 187 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років 6 місяців з конфіскацією усього майна, що належить йому на праві власності.

ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 визнано винними у тому, що вони, реалізуючи спільний злочинний план, діючи у складі організованої злочинної групи, протягом травня-серпня 2013 року вчинили закінчений замах на розбій, а саме напад на ОСОБА_7, жителя АДРЕСА_4, що поєднаний з проникненням у житло та застосуванням насильства, небезпечного для життя і здоров'я потерпілого, або погрозою застосування такого насильства, здійснивши всі необхідні дії для вчинення закінченого злочину, який не було доведено до кінця з причин, що не залежали від їх волі, оскільки вчинення злочину було попереджено працівниками міліції за наведених у вироку обставин.

У касаційній скарзі з доповненнями до неї захисник ОСОБА_1 в інтересах засудженого ОСОБА_4 порушує питання про скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій та про закриття кримінального провадження у зв'язку з відсутністю в діях засудженого складу злочину. Захисник зазначає, що вирок суду не відповідає положенням ст. 370 КПК, оскільки висновки суду ґрунтуються на недопустимих доказах, отриманих у результаті провокацій з боку працівників правоохоронних органів під час проведення незаконних заходів по контролю за вчиненням злочину у формі імітування. Вказує, що під час судового розгляду не встановлені обставини, які б свідчили про наявність у засудженого умислу на спричинення потерпілим насилля чи його погрози, достатні для кваліфікації розбою. Стверджує, що стороною обвинувачення не доведено наявності в діях засуджених ознак організованої групи, а в діяльності ОСОБА_4 - організатора вчинення злочину. Також захисник вказує, що ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню з підстав, передбачених п. 5 ч. 2 ст. 412 КПК та невідповідності цього судового рішення вимогам ст. 419 КПК.

Засуджений ОСОБА_4 у своїй касаційній скарзі з доповненнями наводить вимоги щодо скасування вироку місцевого суду та ухвали апеляційного суду і закриття кримінального провадження у зв'язку із відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 187 КК та обґрунтовує свої вимоги доводами, аналогічними доводам у скарзі його захисника.

Засуджений ОСОБА_5 просить змінити судові рішення першої та апеляційної інстанцій та перекваліфікувати його дії з ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 187 КК на ч. 1 ст. 14 та ч. 3 ст. 185 КК та призначити показання із застосуванням ст. 75 КК. На обґрунтування своїх вимог засуджений зазначає, що під час судового розгляду не підтверджено, що він скоїв злочин у складі організованої злочинної групи, а наявні у справі докази, зокрема - роздруківки розмов свідчать про наявність у його діях готування до крадіжки з проникненням у житло. Також засуджений вказує, що злочин спровоковано працівниками правоохоронних органів, оскільки особи потерпілих, дату скоєння злочину і осіб, які будуть його скоювати визначили саме вони. Зазначає, що апеляційний суд не розглянув доводів апеляційної скарги та безпідставно відмовив у її задоволенні.

Рішення щодо ОСОБА_6 не оскаржуються.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисників, які підтримали касаційні скарги та просили їх задовольнити, думку прокурора, який просив задовольнити скарги частково та перекваліфікувати дії всіх засуджених, оскільки вони скоїли не замах на злочин, а готування до нього, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши наведені у скаргах доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню на таких підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно зі ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За приписами статей 404 , 405, 419 цього Кодексу суд апеляційної інстанції зобов'язаний всі зазначені в апеляціях доводи ретельно вивчити, проаналізувати з урахуванням наявних у справі матеріалів, щоб кожен із них не залишився без відповіді в ухвалі. При цьому в ухвалі необхідно навести обґрунтовані міркування, які спростовують чи підтверджують викладені доводи і посилатись на відповідні докази.

Проте у цьому кримінальному провадженні зазначених вимог закону апеляційним судом не виконано.

Як убачається з матеріалів провадження апеляційні скарги на вирок місцевого суду подали захисники ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_2, засуджені ОСОБА_6, ОСОБА_4

Зокрема, засуджений ОСОБА_6 у скарзі ( т. 8 а.с. 3-14) стверджував про незаконність вироку, невідповідність висновків суду фактичним обставинам подій та вказував на численні порушення норм КПК під час розгляду кримінального провадження і у зв'язку з цим на недоведеність його винуватості, посилався на недопустимість доказів, покладених судом першої інстанції в основу доведеності його винуватості, зазначав про неправильну кваліфікацію його дій, відсутність доказів скоєння злочину у складі організованої групи.

Захисник ОСОБА_2 у апеляційній скарзі в інтересах ОСОБА_5 посилався на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого через м'якість. Стверджував про неправильне встановлення стадії злочину, неправильну кваліфікацію дій ОСОБА_5, наявність доказів щодо ексцесу виконавця, недоведеність вчинення злочину у складі організованої групи, скоєння злочину внаслідок провокації тощо.

Іншими учасниками судового провадження ставилось питання про зміну судових рішень та пом'якшення призначеного покарання.

Проте, як убачається зі змісту ухвали, апеляційний суд у мотивувальній частині ухвали не виклав всіх доводів осіб, які подали апеляційні скарги, та, залишивши скарги учасників судового провадження без задоволення, не зазначив підстав, із яких їх визнано необґрунтованими. Суд обмежився перерахуванням доказів, на які є посилання у вироку, і загальним формулюванням про правильність висновків суду першої інстанції про доведеність винності ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їм злочину і доведеності скоєння злочину у складі організованої групи. При цьому суд не розкрив суті зібраних у справі доказів, не проаналізував їх у контексті з конкретними доводами апеляцій, та не розглянув доводи захисників та засуджених про неповноту досудового та судового слідства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, недопустимість доказів, неправильну кваліфікацію їх дій, порушення вимог закону при призначенні покарання тощо.

З урахуванням того, що при розгляді апеляцій захисту апеляційний суд залишив поза увагою доводи, які ставлять під сумнів правильність застосування кримінального закону судом першої інстанції щодо всіх засуджених, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК як підставою для скасування судового рішення, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду кримінального провадження цим судом.

При новому апеляційному розгляді суду належить перевірити доводи апеляції та касаційних скарг, дати їм та висновкам суду першої інстанції належну оцінку і за доведеності вини ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_4 у вчиненні злочину, правильно кваліфікувати їх дії, а також з урахуванням усіх обставин постановити законне й обґрунтоване рішення, виклавши його у процесуальному документі згідно з вимогами закону.

Крім того, при розгляді справи апеляційному суду слід врахувати правові позиції Верховного Суду України, викладені в ухвалах від 23 жовтня 2014 року № 5-22 кс 14 та від 19 лютого 2015 року № 5-38 кс 14, а також при призначенні покарання врахувати вимоги ст. 68 КК.

Керуючись статтями 376, 433-436 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційні скарги засуджених ОСОБА_4 та ОСОБА_5, захисника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 20 травня 2014 року відносно ОСОБА_4, ОСОБА_5, а також в порядку ч. 2 ст. 433 КПК щодо ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________________________________________________________

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11