Колегія суддів Військової судової
Верховного Суду України у складі:
головуючого судді
суддів
Пінчука М.Г., Ємця А.А.
за участю прокурора Ковтуна О.А.,
засудженого ОСОБА_1, потерпілих ОСОБА_2 і ОСОБА_3,
розглянувши в судовому засіданні 29 жовтня 2008
року в м. Києві кримінальну
справу щодо ОСОБА_1 за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 і
його захисника адвоката ОСОБА_4 на
вирок військового апеляційного суду
Військово-Морських
Сил від 12 червня 2008
року,

в с т а н о в и л а:

Вироком
військового апеляційного суду Військово-Морських Сил від 12 червня 2008
року колишнього військовослужбовця військової частини А-1604

старшого
лейтенанта

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Здоровка
Васильківського району Київської області, громадянина України, має на
утриманні малолітню дитину 2004 р.н., раніше не судимого

визнано винним
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, ч 4 ст. 152 та п. 10 ч. 2 ст.
115 КК України і на підставі ст. ст. 54, 70 КК України йому призначено
остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк дванадцять років з
позбавленням військового звання “старший лейтенант”; постановлено задовольнити
частково цивільні позови ОСОБА_2 на суму 45000 грн. в рахунок відшкодування
моральної шкоди, ОСОБА_3 на суми 45000 грн. в рахунок відшкодування моральної
шкоди і 5709,14 грн. на відшкодування матеріальної шкоди; стягнути із
засудженого судові витрати на суму 6784,17 грн.

Як вказано
у вироку суду, 17 серпня 2005 року близько 24 години ОСОБА_1, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння
і керуючи автомобілем ГАЗ-2411 “Волга” державний номер НОМЕР_1, в якому також знаходився громадянин Молошний,
під'їхав до будинку №16 по вул. Бучми в
м. Херсон де зустрів знайому громадянку ОСОБА_5, яка разом з матір'ю та знайомим громадянином
ОСОБА_6 прогулювалися з собаками.

ОСОБА_1, використовуючи надуманий привід, запропонував
ОСОБА_5 сісти в салон його автомобіля, яка на пропозицію
погодилась і, повідомивши матері про необхідність поспілкуватися з ОСОБА_1., сіла в автомобіль, після чого вони від'їхали.

18 серпня
2005 року ОСОБА_1 близько 2 години бажаючи вступити в статеві
зносини з ОСОБА_5 зупинив автомобіль на узбіччі дороги в
напрямку м. Миколаїв за межами села Чорнобаївка Білозерського району Херсонської
області та, перебуваючи в салоні автомобіля, з метою подолання опору застосував
до ОСОБА_5 фізичне насильство внаслідок якого ОСОБА_5 було заподіяно легкі тілесні ушкодження
у вигляді чисельних синців по всій поверхні тіла, саднин в області лобка, шиї, обличчя
і тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент їх заподіяння, спричинені
внаслідок здавлення руками шиї потерпілої, у вигляді розривів внутрішньої зв'язки
між тілом і правим великим рогом під'язикової кістки, крововилив в м'які тканини
шиї і слизову оболонку глотки, внаслідок чого наступила смерть потерпілої від механічної
асфікції.

У касаційній
скарзі ОСОБА_1 просить змінити постановлений щодо нього вирок в зв'язку із
допущеними, на його думку, судом істотним порушенням кримінально-процесуального
закону, неправильним застосуванням кримінального закону, однобічністю
досудового і судового слідства, невідповідністю висновків суду, викладених у
вироку, фактичним обставинам справи і визнати його винним у вчиненні злочину,
передбаченого ст. 118 КК України, на підставі якої призначити покарання.

В
обґрунтування скарги посилається на порушення права на захист під час
досудового слідства, що проявилось у проведенні перших допитів без адвоката та
в нічний час із застосуванням фізичного і психологічного тиску, не роз'ясненні
перед проведенням окремих процесуальних дій процесуальних прав, фальсифікацію
органами досудового слідства окремих протоколів слідчих дій і окремих
експертиз, ознайомлення органами досудового слідства потерпілих з матеріалами
справи до закінчення досудового слідства, не проведення допиту окремих свідків,
неврахування судом деяких показів свідків і висновків окремих експертиз.

У касаційній
скарзі захисник засудженого ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_4, посилаючись на начебто
допущені судом однобічність і неповноту досудового та судового слідства,
невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам
справи, неправильне застосування кримінального закону та істотне порушення
кримінально-процесуального закону просить вирок суду змінити і визнати ОСОБА_1
винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 118 КК України, на підставі якої
призначити покарання.

На думку
захисника, досудовим слідством грубо порушено вимоги процесуального закону при
проведенні окремих процесуальних дій, в матеріалах справи відсутні докази, які
свідчать про наявність у засудженого умислу на вчинення інкримінованого
злочину, а судом неналежно оцінені докази, які свідчать про достовірність
версії ОСОБА_1 про вбивство ОСОБА_5 при перевищенні меж необхідної оборони.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення засудженого і його захисника на підтримку касаційних скарг, думку прокурора,
потерпілих і їх представника, які просили залишити скарги без задоволення в зв'язку
з їх безпідставністю, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційних
скарг, колегія суддів вважає, що скарги задоволенню не підлягають виходячи з наступного.

Статтею 398 КПК України визначено, що підставами для
скасування або зміни вироку, ухвали, постанови є істотне порушення
кримінально-процесуального закону, неправильне застосування кримінального
закону, невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого.
Вирок апеляційного суду, постановлений ним як судом першої інстанції, може бути
скасований або змінений і в зв'язку з однобічністю, неповнотою дізнання,
досудового чи судового слідства або невідповідністю висновків суду, викладених
у вироку, фактичним обставинам справи.

Касаційний суд, відповідно до статті 395 КПК України,
перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення за наявними в справі і
додатково поданими матеріалами в тій частині, в якій воно було оскаржене. Суд
касаційної інстанції вправі вийти за межі касаційних вимог, якщо цим не
погіршується становище засудженого чи виправданого.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_1 у вчиненні
зазначених у вироку злочинних дій відповідає фактичним обставинам справи,
підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні
доказами і є обґрунтованим.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні злочину, військовий
апеляційний суд послався на наявні в матеріалах справи докази заподіяння
потерпілій тілесних ушкоджень, характерних при вчиненні опору при спробі
зґвалтування. Доводи засудженого і його захисника про те, що в матеріалах
справи наявні суперечності щодо наявності таких ушкоджень судом ретельно
перевірені. Допитані в судовому засіданні учасники огляду місця події, на якому
18 серпня 2006 року був виявлений труп ОСОБА_5, і потерпілі, які були залучені
до впізнання трупа до проведення судово-медичної експертизи, підтвердили
наявність зазначених ушкоджень.

З метою усунення суперечностей щодо наявності зазначених
ушкоджень в судовому засіданні був допитаний експерт Мотрич І.С., який 19
серпня 2005 року проводив судово-медичну експертизу трупа ОСОБА_5 Експерт
пояснив, що тілесні ушкодження в області нижньої третини живота потерпілої, які
зафіксовані в протоколі огляду місця події і про які дають покази свідки, ним
не були виявлені з причини відслоювання надкожиці на трупі внаслідок його
тривалого знаходження на сонці під впливом високої температури зовнішнього
середовища.

Посилання в касаційних скаргах на порушення вимог
процесуального закону щодо порядку залучення понятих при проведення огляду
місця події не спростовують достовірності викладених у протоколі цієї
процесуальної дії відомостей щодо наявних на трупі ОСОБА_5 тілесних ушкоджень,
оскільки всі учасники огляду в подальшому давали покази щодо відповідності
дійсних обставин огляду відомостям, які зазначені в протоколі.

Доводи касаційних скарг, що засуджений не роздягав
потерпілу, а лише розірвав на ній труси не спростовують висновку суду про
вчинення ОСОБА_1. закінченого замаху на зґвалтування. Висновки експертиз про
наявність посмертних ушкоджень, виявлених на задній частині трупа загиблої, які
могли бути заподіяні під час волочіння трупа при наявності на ньому одежі та
про присутність на одежі потерпілої слідів волочіння по землі були оцінені
судом в сукупності з іншими доказами, зібраними слідством. Крім того експертом
Глушком А.В. в ході судового слідства було повідомлено, що поза трупу ОСОБА_5
не змінювалася до часу проведення його огляду на місці події, а вказані тілесні
ушкодження виникли під час волочіння оголеного тіла по стерні.

Інші доводи касаційної скарги щодо невідповідності
висновків суду фактичним обставинам справи, однобічності і неповноти судового
слідства не знайшли свого підтвердження в ході касаційної перевірки
оскаржуваного вироку.

Істотних порушень кримінально-процесуального закону, що
відповідно до ч. 2 ст. 370 КПК України є підставою для скасування вироку суду
не встановлено.

Покарання засудженому призначено в межах санкцій статей,
за якими його засуджено, з дотриманням вимог ст.ст. 65-68 КК України. Підстав
вважати призначене ОСОБА_1 покарання таким, що не відповідає ступеню тяжкості
злочину та особі засудженого як внаслідок м'якості, так і суворості, не
вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 394-398, 4002
КПК України, колегія суддів Військової судової колегії Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Вирок військового
апеляційного суду Військово-Морських Сил від 12 червня 2008 року
залишити без зміни, а касаційні скарги засудженого ОСОБА_1 і його захисника
адвоката ОСОБА_4 - без задоволення.

Судді:

О.Ф. Волков

М.Г. Пінчук

А.А. Ємець