АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________
Номер провадження: 11/2090/2946/2012 Головуючий 1 інстанції
Справа № 1-461/11 ОСОБА_1
Категорія ч. 1 ст. 296 КК України Доповідач: Ємець О.П.

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2012 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

- головуючого судді Ємця О.П.

- суддів Мозгового О.Д., Чопенко Я.В.

- за участю прокурора Золочевського С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальну справу за апеляціями прокурора Дзержинського району м. Харкова та засудженого ОСОБА_2 на вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 серпня 2011 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України, який має неповну середню освіту, не працює, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, раніше судимий:

- 17.04.1997 року Дергачівським районним судом Харківської області за ст.ст. 81 ч. 3, 140 ч. 2, 142 ч. 2, 145 ч. 1 КК України (у редакції 1960 року) до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

- 03.06.2002 року Ленінським районним судом м. Харкова за ст. 185 ч. 2 КК України до 2 років позбавлення волі;

- 16.06.2005 року Ленінським районним судом м. Харкова за ст. 185 ч. 3, 69 КК України до 1 року позбавлення волі, зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3

засуджений за ч. 1 ст. 296 КК України до 1 року позбавлення волі.

У відповідності зі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, якщо протягом одного року він не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обовязки.

Відповідно до ст. 76 КК України на ОСОБА_2 покладено обовязки протягом одного року не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально - виконавчої системи, повідомляти в ці органи про зміну місця проживання, роботи чи навчання, періодично зявлятися для реєстрації в органи кримінально - виконавчої системи.

Згідно вироку, 02 вересня 2010 року, близько 20 год. 00 хв. ОСОБА_2 перебуваючи у стані алкогольного спяніння, на зупинці громадського транспорту «АТС»по проспекту Л. Свободи у м. Харкові, став голосно виражатися нецензурною лайкою на адресу реалізатора Губіної ОСОБА_3, яка поблизу зупинки громадського транспорту «АТС», біля буд. 33 по проспекту Л. Свободи у м. Харкові, продавала баштанні культури, належні ФОП ОСОБА_4

На законні вимоги реалізатора й сторонніх громадян припинити свої дії, ОСОБА_2 не відреагував, а з особливою зухвалістю наніс не менш двох ударів кулаками по голові потерпілій, заподіявши їй легкі тілесні ушкодження у вигляді синця на обличчі, а потім, продовжуючи свої хуліганські дії, заліз на складені в купу баштанні культури й навмисне розбив 36 кг. кавунів, вартістю 2 грн. за 1 кг., а всього на загальну суму 72 гривні, й 7 кг. динь, вартістю 6 грн. за 1 кг., на загальну суму 42 гривні.

На вказаний вирок надійшли апеляції прокурора Дзержинського району м. Харкова та засудженого ОСОБА_2

В своїй апеляції прокурор просить вищезазначений вирок у відношенні ОСОБА_2 змінити та призначити йому покарання за ч. 1 ст. 296 КК України у вигляді 1 року обмеження волі, звільнивши від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з виправним терміном строком на 1 рік.

При цьому прокурор, не оспорюючи фактичних обставин справи, кваліфікації дій засудженого, посилається на те, що вказаний вирок є незаконним в частині призначення ОСОБА_2, покарання. Так санкцією ч. 1 ст. 296 КК України передбачене покарання у вигляді штрафу від п'ятисот до тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п'яти років.

Згідно зі ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах, встановлених в санкції статті Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Проте суд в порушенні вимог цієї статті призначив покарання ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 296 КК України у вигляді 1 року позбавлення волі.

Засуджений ОСОБА_2 у своїй апеляції просить вказаний вирок змінити, призначивши йому покарання у вигляді штрафу.

При цьому засуджений посилається на те, що вирок районного суду є незаконним, дуже суворим, таким, який не відповідає тяжкості скоєного діяння, даним про його особу, обставинам справи.

Крім того, судом не враховані обставини, які пом'якшують покарання, а саме повне визнання ним своєї провини, щиросердечне розкаяння в скоєному, також потерпілі претензій не мали, на суді він надавав детальні свідчення, з'являвся на першу вимогу.

Також засуджений вказує, що він працює неофіційно, одружений, виховує двох дітей, утримує сім'ю, спиртні напої не вживає, позитивно характеризується за місцем проживання, громадський порядок не порушує.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляцію прокурора Дзержинського району м. Харкова, та заперечував проти апеляції засудженого ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора підлягає задоволенню, а апеляція засудженого задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції з достатньою повнотою встановлені фактичні обставини по справі, дослідженим у судовому засіданні доказам дана належна правова оцінка, дії ОСОБА_2 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 296 КК України, що не оскаржується в апеляціях.

Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що помякшують і обтяжують його покарання, з тим, щоб особі, яка вчинила злочин, було призначено покарання, необхідне і достатнє для її перевиховання і попередження нових злочинів.

Згідно протоколу судового засідання (а.с.136) ОСОБА_2 свою вину признав частково та згідно мотивувальної частини вироку (а.с.158-160) суд першої інстанції фактично врахував всі вказані засудженим в апеляції обставини, які пом'якшують покарання.

Тому, колегія суддів вважає безпідставними доводи викладені в апеляції засудженого, щодо не врахування судом першої інстанції обставин, які пом'якшують покарання.

Разом з тим, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання в межах, встановлених в санкції статті Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Так санкцією ч. 1 ст. 296 КК України передбачене покарання у вигляді штрафу від п'ятисот до тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п'яти років.

Проте суд першої інстанції в порушення вимог цієї статті призначив покарання ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 296 КК України у вигляді 1 року позбавлення волі, що взагалі не передбачено санкцією вказаної норми закону.

Не знаходячи підстав зазначених в ст. 378 КПК України для скасування вироку суду першої інстанції та постановлення свого вироку, колегія суддів вважає за необхідне змінити вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 серпня 2011 року в частині призначення покарання ОСОБА_2 задовольнивши таким чином апеляцію прокурора.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст.362,365,366,373 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію прокурора задовольнити.

Апеляцію засудженого ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 серпня 2011 року у відношенні ОСОБА_2 змінити. ОСОБА_2 вважати засудженим за ч. 1 ст. 296 КК України до 1 року обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_2 від призначеного покарання, якщо він на протязі 1 року іспитового строку не скоїть новий злочин та виконає покладені на нього у відповідності із ст. 76 КК України обовязки, а саме: не виїжджати за межі України для постійного проживання без дозволу органа кримінально-виконавчої системи, повідомляти в ці органи про зміну місця проживання, роботи чи навчання, періодично зявлятися для реєстрації в орган кримінально виконавчої системи.

В решті вирок суду залишити без змін.

Головуючий :

Судді: