Номер провадження: 11-кп/785/715/15
Номер справи місцевого суду: 520/59/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.06.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

судів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

в присутності потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі апеляцію захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_10 на вирок Київського районного суду м. Одеси від 27.03.2015 р. по кримінальному провадженню №11-кп/785/715/15 (№ 0004098 в ЄРДР від 07.10.2014 р.) відносно

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого за ст. 286 ч. 2 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Київського районного суду м. Одеси від 27.03.2015 р. ОСОБА_10 засуджений за ст. 286 ч. 2 КК України до 5 років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Цивільний позов прокуратури Київського району м. Одеси в рахунок відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілих задоволено в повному обсязі, та з ОСОБА_10 стягнуто на користь держави 12 750 грн.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 задоволено в повному обсязі, та з ОСОБА_10 стягнуто на його користь матеріальну шкоду у розмірі - 1218,00 грн. та моральну шкоду у розмірі 500 000 грн.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 задоволено в повному обсязі, та з ОСОБА_10 стягнуто на її користь моральну шкоду у розмірі - 1 000 000 грн., стягнуто на її користь з Моторно (транспортного) страхового бюро України матеріальну шкоду у розмірі 20 190 грн. 36 коп. - шкода пов`язана з лікуванням, 1745 грн. 80 коп. - шкода пов`язана з тимчасовою втратою працездатності, та 100 000 гривень шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_12 задоволено частково, з ОСОБА_10 стягнуто на її користь моральну шкоду у розмірі - 700 000 грн., стягнуто на її користь з Моторно (транспортного) страхового бюро України матеріальну шкоду у розмірі 14 616 грн. витрат на поховання, щодо стягнення шкоди як утриманця померлого, - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_10 на користь держави судові витрати за проведення судових експертиз: транспортно-технічної експертизи автомобіля «BMW 525», транспортно-трасологічної експертизи № 5214 від 03.11.2014 та автотехнічної експертизи по дослідженню обставин виїзду автомобіля «BMW 525» за межі проїзної частини № 5396 від 24.10.2014, на загальну суму 1082,04 грн.

Вказаним вироком ОСОБА_10 засуджений за те, 07.10.2014 року, приблизно о 07:00 годині, він допустив порушення вимог п.п. 2.1 (а,б), 2.9 (а), 2.3 (б,в), та п. 12.1 «Правил дорожнього руху» України, якими передбачено:

п.2.9 Водієві забороняється:

а) «керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин»;

п. 2.1 Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:

а) «посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії»;

б) «реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, внутрішніх військ МВС, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон)»;

п. 2.3 Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

в) «на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголівники, паси безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих пасами безпеки»;

п. 12.1 Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

Порушення ОСОБА_13 правил дорожнього руху виразилися в тому, що в зазначений день та час, в світлу пору доби, ОСОБА_10 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, не маючи водійського посвідчення на право керування транспортним засобом, не маючи свідоцтва на право спільної власності або тимчасовий реєстраційний талон, керуючи технічно справним автомобілем «BMW 525», р.н. НОМЕР_1 , на якому здійснював рух по асфальтному, сухому дорожньому покриттю проїзній частині вул. Ак. Глушко з боку вул. Ак. Корольова в напрямку вул. Люстдорфська дорога у Київському районі м. Одеси.

При цьому, в салоні автомобіля «BMW 525» водій ОСОБА_10 пасами безпеки пристебнутий не був і перевозив не пристебнутих відповідними пасами безпеки пасажирів ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_16 , ігноруючи вимоги до власної безпеки та безпеки пасажирів.

Наближаючись до будинку № 11/ж по вул. Ак. Глушко, ОСОБА_10 , діючи необережно, проявляючи злочинну самовпевненість, легковажно розраховуючи, що володіючи навиками керування транспортними засобами він зможе попередити настання дорожньо-транспортної події, своєчасно не виконав належних заходів щодо зменшення швидкості до безпечної в умовах дорожньої обстановки, внаслідок чого не впорався з керуванням транспортного засобу та скоїв наїзд на бардюрний камінь розділового газону, після чого виїхав на розділовий газон де скоїв наїзд на опору рекламного щита.

Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди пасажири автомобіля «BMW 525» ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_16 , отримали тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості, з якими були госпіталізовані до КУ «МКЛ № 1» м. Одеси.

Так, відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 500-3350/2014 від 21.11.2014, ОСОБА_14 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: відкрита черепно-лицьова травма: садно лобно-скроневої області справа, забиті рани потиличної області, синець верхньої повіки правого ока, садна правої виличної області та правої щоки, забиті рани правої виличної області та підборіддя виступу, крововилив у м`яких тканинах правої скроневої області, лінійні переломи кісток склепіння та основи черепа, крововилив над твердою мозковою оболонкою правої скронево-тім`яної області (згорток крові масою 130г), крововиливу під м`якими мозковими оболонками обох півкуль головного мозку і мозочка, забій - розтрощення правої скроневої частки, крововилив у шлуночки головного мозку, переломи правої і лівої гілок нижньої щелепи; закрита травма шиї: садно шиї, крововилив у м`яких тканинах гортані з права; синці передньої поверхні грудної клітки; травма кінцівок: подряпина правого плеча, синці передньої, внутрішньої і задньої поверхні правої гомілки, синці передньої поверхні лівого колінного суглоба, садна передньої поверхні лівої гомілки, синець зовнішньої поверхні правого стегна, закритий перелом тіла правої стегнової кістки з крововиливами у м`яких тканинах, - від яких останній помер.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 2897 від 14.11.2014 ОСОБА_9 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закрита черепно-мозкова травма у формі забиття головного мозку легкого ступеня, перелом великого крила клиноподібної кістки зліва, закритий перелом скулового відростка лівої скроневої кістки, забиті рани лобної ділянки, лівої щоки, верхньої повіки лівого ока, підборіддя, передодня порожнини рота у області нижньої губи, крововилив під кон`юнктиву лівого очного яблука, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпеки для життя.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 2988 від 24.11.2014 ОСОБА_8 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закрита черепно-мозкова травма у формі забиття головного мозку легкого ступеня, множинні закриті переломи кісток лицьового черепа: втиснутий перелом передньої стінки лобової пазухи зі зміщенням уламків всередину пазухи, лінійний перелом передньої стінки правої гайморової пазухи; вдавлені осколкові переломи передньої, внутрішньої і верхньої стінок лівого гайморової пазухи; втиснутий перелом внутрішньої стінки лівої орбіти; відкритий перелом кісток носа і середньої третини носової перегородки, забита рана спинки носа, синці обличчя, області лівого плечового суглоба, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 2999 від 01.12.2014 ОСОБА_15 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закрита черепно-мозкова травма у формі струсу головного мозку, закриті переломи передньої і зовнішньої стінок правої верхньощелепної пазухи, зовнішньої стінки правої орбіти, правої виличної дуги, забій м`яких тканин лобної ділянки справа, крововилив під кон`юнктиву правого очного яблука, забита рана лівої надбрівної дуги, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Згідно висновку автотехнічної експертизи обставин виїзду автомобіля за межі проїзної частини № 5396 від 24.10.2014 встановлено, що з технічної точки зору водій автомобіля «BMW 525» ОСОБА_10 належним виконанням вимог п. 12.1 ПДД України мав технічну можливість запобігти дорожньо-транспортній пригоді, та його дії знаходяться у причинному зв`язку з настанням даної пригоди.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить вищезазначений вирок суду змінити, а саме: виключити з формулювання обвинувачення мотивувальної частини вироку посилання на порушення обвинуваченим вимог п.п. «а» і «б» п. 2.1. ПДР та слова «не маючи водійського посвідчення на право керування транспортним засобом, не маючи свідоцтва на право спільної власності або тимчасовий реєстраційний талон»; пом`якшити призначене покарання і на підставі положень ст. 75 КК України звільнити засудженого від відбування призначеного покарання; зменшити суми, що підлягають стягненню з обвинуваченого на відшкодування моральної шкоди на користь потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_8 ; відмовити повністю у позові потерпілої ОСОБА_12 до обвинуваченого про стягнення моральної шкоди; зменшити суми, що підлягають стягненню з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь потерпілих і стягнути на користь потерпілої ОСОБА_8 87 грн. 25 коп. шкоди, що полягає у фізичному болю та стражданнях, у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а в іншій частині позовних вимог відмовити, витрати потерпілої ОСОБА_12 на поховання в сумі 6622 грн. Свою апеляцію захисник мотивує тим, що вирок є необґрунтованим в частині формулювання обвинувачення, оскільки судом було безпідставно зазначено про порушення обвинуваченим вимог п. 2.1 «б» ПДР, адже такого порушення він не вчиняв, а також безпідставно зазначено про порушення обвинуваченим вимог п. 2.1 «а» ПДР (відсутність посвідчення водія), які не перебували у причинному зв`язку з настанням ДТП та її наслідків. Також апелянт зазначає, що призначене обвинуваченому покарання є занадто суворим та не відповідає особі обвинуваченого, оскільки він сам постраждав в результаті ДТП та перебував на амбулаторному лікуванні під наглядом травматолога, щиросердно розкаявся і частково відшкодував збитки (було оплачене майже повністю лікування всіх потерпілих), а тяжкість наслідків для здоров`я потерпілих викликана діями не тільки обвинуваченого, але і самих потерпілих, які порушили вимоги п. 5.2 «б» - не пристебнулися ременями безпеки. Крім того, захисник вказує на те, що суд безпідставно задовольнив частину позовних вимог потерпілих та стягнув на їхню користь моральну шкоду, яка неспівмірна зі ступенем вини обвинуваченого, станом його здоров`я та матеріальним становищем, а також суд безпідставно задовольнив частину позовних вимог потерпілих до МТСБУ, які є необґрунтованими.

В запереченнях на апеляційну скаргу потерпіла ОСОБА_8 просить апеляцію захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

В запереченнях на апеляційну скаргу потерпіла ОСОБА_12 посилається на те, що виховувала ОСОБА_14 з моменту народження, він був її надією та опорою, допомагав їй матеріально, проживав з нею, що підтверджується випискою із домової книги, а в м. Одесі знаходився тимчасово, де працював та продовжував навчання, проте на вихідні приїздив додому до неї. Загинула сама дорога для неї людина, що в результаті моральних страждань призвело до загострення багатьох хронічних захворювань.

Заслухавши доповідача, захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляцію, потерпілих, які заперечували проти апеляції, прокурора, який також заперечував проти апеляції та просив вирок залишити в силі, розглянувши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляція підлягає частковому задоволенню, а вирок зміні, виходячи з наступного.

Статтею 404 ч. 1, ч. 2 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги та може вийти за межі апеляційних вимог тільки у разі, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Відповідно до вироку суду при викладенні обвинувачення, визнаного судом доведеним, суд хоч послався на п. 2.1 Правил дорожнього руху підпункти «а» і «б», які зобов`язують водія транспортного засобу мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та «реєстраційний документ на транспортний засіб», проте далі по тексту обвинувачення безпідставно вказав і на те, що обвинувачений не мав при собі не тільки зазначених документів, а й «свідоцтва на право спільної власності або тимчасовий реєстраційний талон», так як п. 2.1 ПДР не передбачено було обов`язок водія на момент ДТП мати при собі вказані документи, а тому така вказівка підлягає виключенню із мотивувальної частини вироку.

Разом з тим доводи апеляції про те, що суд безпідставно послався на відсутність у обвинуваченого водійського посвідчення на право керування транспортним засобом є необґрунтованими, так як ОСОБА_10 в момент ДТП такого посвідчення при собі не мав. Крім того, за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння 25.06.2012р. Київським районним судом м. Одеси він був позбавлений права керування (а. 172 письмових доказів) і, як пояснив сам обвинувачений, після позбавлення судом права керування транспортним засобами він нове посвідчення водія в установленому законом порядку не отримував та в момент ДТП не мав права на керування транспортним засобом, що він усвідомлював та сам про цю обставину заявив потерпілим, коли ті перед ДТП просили його знизити велику швидкість руху автомобіля (пояснення потерпілої ОСОБА_8 в апеляційному суді).

Також не є обґрунтованими доводи сторони захисту про наявність підстав для застосування до обвинуваченого ст. 75 КК України та про те, що призначене покарання не є справедливим через його суворість.

Так, відповідно до ст. 75 КК України, суд може звільнити особу від відбування покарання у разі, якщо дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання. При цьому суд зобов`язаний врахувати тяжкість злочину, особу винного та інші обставини кримінального провадження.

Вчинений ОСОБА_13 злочин є тяжким.

Крім того, відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при визначенні ступеня тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

В даному випадку наслідки вчиненого злочину надзвичайно тяжкі: від отриманих тяжких тілесних ушкоджень помер потерпілий ОСОБА_14 ; потерпілий ОСОБА_9 отримав тяжкі тілесні ушкодження, а потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_15 отримали тілесні ушкодження середньої тяжкості, які потягли за собою необхідність тривалого лікування та значні страждання потерпілих.

Крім того, колегія суддів враховує обставини ДТП і причини, які до нього призвели: це грубе порушення правил дорожнього руху управління транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Не дивлячись на те, що суд за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння позбавив ОСОБА_13 права керування транспортними засобами, він ніяких позитивних висновків для себе не зробив, знову допустив аналогічне тільки кримінальне правопорушення, на зауваження потерпілих про необхідність знизити швидкість руху не реагував, посилаючись на позбавлення його права керування та знаходження у стані сп`яніння.

При таких обставинах суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про можливість виправлення обвинуваченого при умові позбавлення його волі.

Призначене судом першої інстанції покарання ОСОБА_13 відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Що стосується рішення суду за результатами розгляду цивільних позовів потерпілих, то воно підлягає в цій частині також зміні відповідно до ч.1 п.3 ст. 408 КПК України.

Потерпілими ОСОБА_8 та ОСОБА_12 обґрунтовано були заявлені цивільні позови до цивільного відповідача - Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ), так як в силу Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ця установа відшкодовує матеріальну та моральну шкоду у визначених в законі рамках потерпілим в ДТП (ст.41.1), а захисник в інтересах обвинуваченого в цій частині рішення суду має право на його оскарження, оскільки це стосується інтересів обвинуваченого - відповідно до положень п.38.2.1 ст. 38 названого Закону, МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до водія транспортного засобу, який спричинив ДТП, не застрахувавши свою цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, які були досліджені судом першої інстанції, після ДТП родичі обвинуваченого оплатили всім потерпілим майже всі витрати на лікування, в тому числі витрати на лікування ОСОБА_14 до моменту його смерті (а.п. 88), ОСОБА_9 (а.п. 93, 86,90,91,92), ОСОБА_8 (а.п.87,89), ОСОБА_15 (а.п. 86, 92).

Як зазначено в апеляції і це підтвердила в судовому засіданні суду першої інстанції і в судовому засіданні апеляційного суду потерпіла ОСОБА_8 , їй на лікування матір`ю обвинуваченого було перераховано і оплачено медичні послуги в загальній сумі 17581 грн., що підтверджується представленими документами (а.п.87, 89). Надані потерпілою документи на придбання ліків та отримання медичних послуг (а.п. 87, 89, 117, 118) вказану суму не перевищують, а тому у суду першої інстанції не було підстав для стягнення з цивільного відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) витрат потерпілої ОСОБА_8 на лікування в розмірі 20190 грн. 36 коп.

Представлені потерпілою квитанції про внесення нею значних коштів в благодійні фонди «Культурне насліддя» та «Фонд материнства і сім`ї» на суму 14050 грн. не підтверджують ту обставину, що ці кошти були витрачені на її лікування, а тому враховуватись не можуть.

Таким чином в частині цивільного позову потерпілої ОСОБА_8 до МТСБУ про стягнення витрат на її лікування слід відмовити, так як вони були оплачені родичами обвинуваченого.

Також підлягає зміні і рішення суду про стягнення з цивільного відповідача - МТСБУ на користь ОСОБА_8 відшкодування моральної шкоди у розмірі 100 000 грн., виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 26-1 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ відшкодовується потерпілому фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Приймаючи до уваги, що витрати на лікування потерпілої ОСОБА_8 , які фактично були оплачені родичами обвинуваченого, склали 17581 грн., а також за час находження на стаціонарному лікуванні судом обґрунтовано стягнуто з МТСБУ 1745 грн. за тимчасову втрату потерпілою ОСОБА_8 працездатності, то розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, слід вважати 19326 грн., 5 відсотків від якої складає 966 грн.

Саме ця сума підлягає стягненню з цивільного відповідача МТСБУ на відшкодування моральної шкоди потерпілої.

Також суд необґрунтовано задовольнив цивільний позов потерпілої ОСОБА_12 до МТСБУ про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 14616 грн., так як в судовому засіданні підтвердження знайшли витрати на поховання ОСОБА_14 у сумі 6622 грн. (а.п.116). При таких обставинах цивільний позов в цій частині підлягає задоволенню тільки в розмірі підтвердженої суми 6622 грн.

Що стосується вимог про стягнення відшкодування моральної шкоди, то колегія суддів виходить з наступного:

Моральна шкода потерпілої ОСОБА_8 в результаті отриманих травм була значною, вона не може бути відшкодованою зазначеною вище сумою, що підлягає стягненню з МТСБУ. Потерпіла в даному ДТП втратила чоловіка ОСОБА_14 (а.п. 52 ), що потягло за собою сильні моральні страждання, сама отримала середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження, в основному обличчя та довгий час перебувала на стаціонарному лікуванні (44 дні, а.п. 16,64,65), а потім пройшла тривалий реабілітаційний період, в ході стаціонарного лікування перенесла складну операцію на обличчі, терпіла фізичний біль, що призвело до сильних моральних страждань, пов`язаних не тільки із втратою чоловіка, фізичним болем, необхідності знаходження в лікувальних установах, а й з тим, що травми були зосереджені на її лиці, що призвело, як вона зазначає в позові, до нервозності, депресій, страху перед транспортними засобами, постійної втоми, втрати сну, відчаю (а.п.49).

Як пояснила потерпіла, на даний час вона перенесла ще одну операцію на обличчі.

Потерпілий ОСОБА_9 отримав тяжкі тілесні ушкодження, виходячи з критерію небезпеки для життя, значний час перебував на стаціонарному лікуванні (а.п. 32-34), проводилось оперативне втручання лікарів 07.10.2014 р. ПХО ран лобу, вік, щоки, підбородку, в результаті загоєння ран утворились рубці на обличчі, продовжував амбулаторне лікування, потребує хірургічного втручання в зв`язку з викривленням носової перегородки. При цьому потерпілий пояснив в судовому засіданні апеляційного суду, що до цього часу його здоров`я не відновилося його постійно супроводжують головні болі та він змушений регулярно приймати ліки, лікарі йому заборонили займатися його улюбленим видом спорту футболом, змушений працювати офіціантом. Вказані обставини також вказують на значні моральні страждання потерпілого.

Щодо позову потерпілої ОСОБА_12 в частині стягнення моральної шкоди з обвинуваченого, то апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_12 - бабуся ОСОБА_14 , який помер від отриманих травм в ДТП, була його опікуном та фактично замінима матір (батьки позбавлені батьківських прав). Постійним місцем проживання ОСОБА_14 було місце проживання його бабусі: АДРЕСА_2 , що підтверджується копіями їх паспортів (а.п. 72, домовою книгою). ОСОБА_14 хоч одружився з ОСОБА_8 07.03.2014 р. (а.п. 52), яка була студенткою, проте вони свого житла не мали, проживали на орендованій квартирі, а тому його постійним місцем проживання залишалось житло позивачки. Як пояснила в апеляційному суді потерпіла ОСОБА_8 , ОСОБА_14 продовжував підтримувати тісні сімейні зв`язки з ОСОБА_12 , про що остання зазначає в своєму позові та фактично не розривав з нею сімейні зв`язки. Більше того, після смерті ОСОБА_14 його похоронила саме позивачка, яка замінила йому матір. При таких обставинах колегія суддів приходить до висновку, що у відповідності до ч.2 ст. 1168 ЦК України завдана позивачці смертю ОСОБА_14 моральна шкода була надзвичайно значною і підлягає відшкодуванню як члену сім`ї, особою, яка її завдала, а саме обвинуваченим.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди всім позивачам апеляційний суд приймає до уваги як викладені вище обставини, так матеріальне становище обвинуваченого, що суд першої інстанції не взяв до уваги, інфляційні процеси та вважає за необхідне стягнути з нього на користь потерпілих відшкодування моральної шкоди у розмірах: ОСОБА_8 - 500 000 грн., ОСОБА_9 - 300 000 грн, ОСОБА_12 - 500 000 грн.

При цьому суд не приймає до уваги доводи апеляції про необхідність врахування вини потерпілих, які в порушення п. 5.2 «б» ПДР не пристебнулись пасками безпеки, так як саме обвинувачений, який в порушення п. 2.3 «в» зобов`язаний користуватися пасами безпеки та не перевозити пасажирів, не пристебнутих пасами безпеки, цю вимогу не виконав, саме від водія залежало те, що пасажири не пристебнулись пасами безпеки. Крім того, як було вже зазначено вище, обвинувачений керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи, що не має права на керування автомобілем, на зауваження потерпілих не реагував, що і привело до таких наслідків. Вина потерпілих в даному випадку є незначною, що не може враховуватись при визначенні розміру відшкодування.

Також є безпідставними твердження апеляції про те, що сліди ушкодження обличчя потерпілих є непомітними для сторонніх осіб і суд ці пошкодження не визнав такими, що знівечило обличчя потерпілих, а тому суд не мав брати до уваги цю обставину.

Як видно із вироку, суд взяв до уваги не факт знівечення обличчя потерпілих, яке помітне для сторонніх осіб, а факт того, що наявні у потерпілих дефекти без хірургічного втручання не можуть пройти самі по собі, що є обґрунтованим.

В апеляційній скарзі не оспорюється правильність рішення суду про стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого ОСОБА_9 матеріальної шкоди у розмірі 1218 грн., а тому рішення суду в цій частині апеляційним судом не перевіряється.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію захисника задовольнити частково, вирок Київського районного суду м. Одеси від 27.03.2015 р. стосовно ОСОБА_13 змінити.

Виключити з мотивувальної частини вироку в частині формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, посилання суду на те, що ОСОБА_10 керував автомобілем, не маючи при собі свідоцтва спільної власності або тимчасовий реєстраційний талон.

В частині цивільних позовів вирок також змінити:

Відмовити потерпілій ОСОБА_8 у задоволенні позову до Моторного (транспортного) страхового бюро України в частині стягнення витрат на лікування в зв`язку з їх добровільним відшкодуванням родичами обвинуваченого.

Вважати обґрунтовано стягнутою з Моторного (транспортного) страхового бюро України матеріальну шкоду у розмірі 1745 грн. 80 коп. на користь потерпілої ОСОБА_8 на відшкодування тимчасово втраченої нею працездатності.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь потерпілої ОСОБА_8 966 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь потерпілої ОСОБА_8 відшкодування моральної шкоди у розмірі 500 000 (п`ятсот тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь потерпілого ОСОБА_9 відшкодування моральної шкоди у розмірі 300 000 (триста тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь потерпілої ОСОБА_12 відшкодування моральної шкоди у розмірі 500 000 (п`ятсот тисяч) грн.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь потерпілої ОСОБА_12 на відшкодування матеріальної шкоди 6622 грн.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ на протязі 3-х місяців з моменту проголошення судового рішення, а засудженим, який утримується під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Судді апеляційного суду Одеської області: ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4