Справа № 455/1451/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/89/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши кримінальне провадження № 455/1451/14-к про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не одруженого, з повною загальною середньою освітою, непрацюючого, раніше судимого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Старосамбірського району Львівської області ОСОБА_9 на вирок Старосамбірського районного суду Львівської області від 12 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а :
Вироком Старосамбірського районного суду Львівської області від 12 листопада 2014 року ОСОБА_6 засуджено за ч.3 ст. 185 КК України та призначено покарання - 3 (три) роки позбавлення волі. За обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України ОСОБА_6 виправдано у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу залишено без змін - тримання під вартою.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахується з 03 вересня 2014 року, з часу фактичного затримання.

Вирішено питання про речові докази та процесуальні витрати.

ОСОБА_6 визнаний винним у тому, що він вночі з 01 на 02 вересня 2014 року в с. Лютовиська Старосамбірського району Львівської області, будучи в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом розбиття віконної шибки у вікні приміщення магазину-кафе ПП ОСОБА_10 , що знаходиться на АДРЕСА_2 , проник всередину приміщення, звідки таємно, повторно викрав гроші в сумі 250 грн., заподіявши потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на вказану суму.

Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_6 в ночі з 01 на 02 вересня 2014 року в с. Лютовиська Старосамбірського району Львівської області, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом розбиття віконної шибки у вікні приміщення їдальні ІНФОРМАЦІЯ_2 , що знаходиться на АДРЕСА_3 , проник всередину, де за допомогою молотка шляхом злому навісного замка проник всередину класу інформатики, звідки таємно, повторно викрав один системний блок вартістю 4158 грн., чотири монітори загальною вартістю 4692 грн., один принтер вартістю 532 грн., один сканер вартістю 273 грн. та одну гарнітуру вартістю 23 грн., заподіявши Старосамбірському районному відділу освіти матеріальну шкоду на загальну суму 9678 грн.

На вирок суду прокурор ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу в якій просить вирок скасувати та постановити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочинів та засудити за ч.3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі; за ч.2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі та на підставі ст. 70 КК України призначити ОСОБА_6 остаточне покарання 4 роки позбавлення волі. В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що вирок в частині виправдання ОСОБА_6 за ч.2 ст. 186 КК України є незаконним і підлягає скасуванню у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи. Під час судового слідства встановлено суперечливі докази щодо власника бензопили марки «Штіль», яким суд не дав належної оцінки, оскільки не зазначив у вироку, чому взяв до уваги одні докази та відкинув інші. Суд навів у вироку показання ОСОБА_6 , які не відповідають дійсності, а саме про те, що бензопила куплена її сином ОСОБА_11 за спільні кошти за їх спільним проханням з потерпілою. Однак в судовому засіданні на запитання прокурора ОСОБА_6 відповів, що бензопила належить синові потерпілої ОСОБА_12 , а потерпіла ОСОБА_13 відповіла, що бензопилу купив її син ОСОБА_14 , яку їй подарував. Крім того, обвинувачений не заперечував той факт, що йому потрібні були гроші для поїздки додому, які він вимагав у потерпілої та тільки після того як вона йому відмовила, він відкрито заволодів телефоном марки «Nokia», який він придбав за свої кошти та бензопилою марки «Штіль», що підтверджує його корисливий мотив. Як під час досудового розслідування так і судового слідства ОСОБА_6 дав показання, що бензопила належала сину потерпілої ОСОБА_12 , тобто він усвідомлював, що майно є чужим та не належить йому. В ході подальшого судового слідства ОСОБА_6 змінив показання та розповів, що бензопилу купив син потерпілої і за його гроші, проте не назвав ні суми яку він давав, ні часу коли це було, що являє собою ніщо інше ніж спробу уникнути відповідальності. Водночас ОСОБА_6 вчинив даний злочин з корисливим мотивом, так як потерпіла ОСОБА_13 не хотіла йому дати грошей на поїздку до дому, він вирішив заволодіти майном, яке в подальшому можна було б реалізувати. Твердження ОСОБА_6 про те, що він викрав бензопилу тільки щоб позлити потерпілу спрямовані на ухилення від покарання. Вважає, що під час судового слідства встановлено достатньо даних для того, щоб виділити кримінальне провадження за ч.2 ст. 186 КК України в окреме провадження та закриття його на підставі п.7 ч.1 ст.284 КК України, оскільки встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_13 проживають спільно однією сім`єю без шлюбу протягом чотирьох років, а тому таке провадження відповідно до ч.3 ст. 477 КПК України є кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення. Суд, не роз`яснивши обвинуваченому ОСОБА_6 та потерпілій ОСОБА_13 підстав для закриття справи, цим самим погіршив становище обвинуваченого. Тобто суд за наявності підстав для закриття справи, її не закрив, що відповідно до ст.ст. 409, 412 КПК України є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Під час апеляційного розгляду прокурор ОСОБА_7 апеляційну скаргу не підтримала, покликаючись на її необґрунтованість та невідповідність вимогам кримінального процесуального закону.

Обвинувачений апеляційну скаргу прокурора заперечив; пояснив, що він щиро розкаюється у вчиненому; щодо обвинувачення у відкритому викрадені бензопили зазначив, що даного злочину не вчиняв, оскільки бензопила є їхньою з дружиною спільною власністю, а тому його дії не є злочином. Просить вирок суду першої інстанції залишити без зміни.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, обвинуваченого, захисника про відмову в задоволенні апеляційної скарги, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Висновок суду про винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України за обставин, описаних у вироку, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Доведеність вини та кваліфікація дій обвинуваченого в цій частині в апеляційній скарзі не оспорюються.

Відповідно до ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 284 цього Кодексу.

Зазначені вимоги закону судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновки суду про відсутність в діянні ОСОБА_6 складу злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, за обставин викладених у вироку, ґрунтується на ретельно досліджених в судовому засіданні доказах, є законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Суд, за результатами досліджених у судовому засіданні доказів (показань потерпілої ОСОБА_13 та обвинуваченого ОСОБА_6 ) прийшов до обґрунтованого висновку про те, що бензопила марки «Штіль» є їхньою спільною сумісною власністю, оскільки така придбана під час їхнього спільного проживання однією сім`єю за їхні спільні кошти, а тому дії ОСОБА_6 , який 07 червня 2014 року взяв з дому без дозволу ОСОБА_13 вказану бензопилу, яку згодом повернув до дому, не містять складу злочину.

Такі висновки суду ґрунтуються на показаннях наданих у судовому засіданні потерпілої ОСОБА_13 про те, що вони зі ОСОБА_6 протягом останніх чотирьох років проживають однією сім`єю та ведуть спільне господарство. Бензопила марки «Штіль» була куплена за спільні кошти сім`ї, в тому числі і за кошти ОСОБА_6 .

ОСОБА_6 в судовому засіданні показав, що бензопила марки «Штіль» була куплена за спільні з ОСОБА_13 кошти для використання в господарстві. Він взяв дану бензопилу для того, щоб позлити ОСОБА_13 та не мав наміру її продати.

За таких обставин суд вірно вказав у вироку про відсутність належних доказів, які б підтверджували доводи обвинувачення про те, що в діях, які були поставлені у вину ОСОБА_6 наявний склад злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.

На підставі аналізу всіх зібраних у справі доказів, яким дана належна оцінка відповідно до вимог ст. 94 КПК України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність в діянні ОСОБА_6 складу злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України. Вирок суду в частині виправдування ОСОБА_6 є законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Апеляційні доводи прокурора про допущені судом істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи є безпідставними, й колегія суддів їх до уваги не бере.

Покликання прокурора на те, що суд за наявності суперечливих доказів зібраних під час судового слідства та які мають суттєве значення для висновків, у вироку не зазначив, чому взяв до уваги одні докази і відкинув інші, то такі не відповідає матеріалам справи та є необґрунтованими.

Суд на виконання вимог закону виклав у вироку точні й категоричні висновки щодо оцінки доказів з точки зору їх належності, допустимості, достовірності і достатності для ухвалення виправдувального вироку й мотивував, чому він взяв до уваги ці докази та обґрунтовано поклав їх в основу вироку. Будь-яких інших доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України стороною обвинувачення суду надано не було.

У вироку на виконання вимог ст. 370 КПК України судом наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Не підлягає задоволенню апеляційна скарга прокурора і з точки зору кримінального процесуального закону, оскільки апеляційні вимоги прокурора не ґрунтуються на нормах КПК.

Так, в апеляційній скарзі прокурор просить вирок в частині виправдання ОСОБА_6 за ч.2 ст. 186 КК України скасувати та постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винуватим за ч.2 ст. 186 КК України та призначити покарання 4 роки позбавлення волі та повторно визнати ОСОБА_6 винуватим за ч.3 ст. 185 КК України та призначити покарання 3 роки позбавлення волі й на підставі ст. 70 КК України призначити остаточне покарання у виді 4 років позбавлення волі.

При цьому в мотивувальній частині апеляційної скарги прокурор зазначає про те, що під час судового слідства встановлено те, що обвинувачений та потерпіла є близькими родичами та членами однієї сім`ї, а тому матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_6 за ч.2 ст. 186 КК України підлягали виділенню в окреме провадження та закриттю на підставі п.7 ч.1 ст. 284 КПК України.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що подана апеляційна скарга є необґрунтованою, наведені в ній доводи безпідставні, а тому підстав для її задоволення немає.

Вирок суду ухвалений з дотриманням вимог глави 29 КПК України, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, і підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Старосамбірського районного суду Львівської області від 12 листопада 2014 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .