АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 травня 2015 р. м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1

Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
розглянула у відкритому судовому засіданні за участю прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 та діючого в його інтересах адвоката ОСОБА_7 , кримінальне провадження № 00001346 за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 та старшого прокурора прокуратури Чернівецької області ОСОБА_5 на вирок Садгірського районного суду м. Чернівців від 10 березня 2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , працюючого прибиральником ПП ОСОБА_8 , неодруженого, раніше не судимого,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України і призначено йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з конфіскацією майна.
Вирок в частині призначення основного і додаткового покарання вирішено виконувати окремо.
Провадження №11-кп/794/193/15 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_9
Категорія ч. 2 ст. 307 КК України Суддя - доповідач: ОСОБА_10 .

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбуття призначеного основного покарання, якщо він протягом 3-х (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього зобов`язання.
На підставі ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_6 повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну постійного місця проживання, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, періодично з`являтись на реєстрацію в органи кримінально-виконавчої системи.
Вирішено конфіскувати в доход держави майно, яке належить ОСОБА_6 , на праві приватної власності, за виключенням житла.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_6 , до вступу вироку в законну силу, залишено домашній арешт строком на 60 діб, тобто до 14-30 год. 09 травня 2015 року.
Вирішено долю речових доказів та судових витрат по справі.
Згідно вироку районного суду, обвинувачений ОСОБА_6 влітку 2013 року, при невстановлених досудовим слідством обставинах, виявив 10 рослин коноплі в лісосмузі, що в м. Чернівці біля КПП «Добробут», які в подальшому зірвав і висушив, подрібнив їх, поклав в окремі паперові згортки та незаконно зберігав.
12.02.2014 року приблизно о 12 годині 45 хвилин, ОСОБА_6 , знаходячись у м. Чернівці, по вул Січовій, під час проведення оперативно-розшукових заходів, збув покупцю ОСОБА_11 наркотичну речовину - канабіс, вагою 43,732 грама, за 1950 грн.
Крім того, ОСОБА_6 , продовжуючи свою злочинну діяльність, 01.04.2014 року приблизно 15 годині 10 хвилин, знаходячись в лісосмузі, що в м. Чернівці біля КПП «Добробут», повторно збув покупцю - ОСОБА_11 наркотичну речовину - канабіс, вагою 278,926 грама, за 6500,00 грн.
Того ж дня, приблизно о 19 годині 15 хвилин, було проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_6 у АДРЕСА_1 , в ході якого, було виявлено та вилучено, чотири паперові згортки з верхівками рослини, які є канабісом загальною вагою 209,378 грам.
На вказаний вирок суду першої інстанції адвокат ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 та старший прокурор прокуратури Чернівецької області ОСОБА_5 подали апеляційні скарги.
Так, у своїй апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 , діючий в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , просить вирок Садгірського районного суду м. Чернівців щодо останнього скасувати і закрити кримінальне провадження.

При цьому посилається на те, що незаконність вироку районного суду полягає у тому, що судом при його винесенні були порушені норми кримінально-процесуального та кримінального законодавства, а саме:

- в порушення вимог ст.ст. 368, 374 КПК України судом у резолютивній частині вироку не було зазначено, за якими діяннями, епізодами обвинуваченого ОСОБА_6 виправдано, а за якими визнано винуватим;

- в порушення вимог ст. 77 КК України при звільненні ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, судом невірно було призначене додаткове покарання як конфіскація майна;

- негласна слідча дія як оперативна закупка від 12.04.2014 року була проведена за постановою прокурора до внесення відомостей до ЄРДР, тобто до 13.02.2014 року, що протоколи огляду грошей, огляду покупця, оперативної закупки були оформлені без участі понятих;

- під час додаткового допиту,свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 змінили свої показання на неправдиві через вплив правоохоронних органів;

- поняті ОСОБА_15 і ОСОБА_16 повідомили в суді, що під час затримання ОСОБА_6 підписували протокол, однак, особисто не звіряли номери грошових банкнот, які були вилучені у обвинуваченого із тими, які були записані в протокол;

- під час відкриття матеріалів кримінального провадження, слідчим не було досліджено та відображено в протоколі зміст інформації, яка була отримана при застосуванні технічних засобів і міститься на електронних носіях (оптичному диску та трьох картах флеш-памяті), чим було порушено право його підзахисного ОСОБА_6 , так як останній не мав можливості ознайомитися із змістом інформації, яка міститься на електронних носіях;

- під час досудового слідства відмова ОСОБА_6 від захисника, відбувалася без участі останнього, чим було порушено ч.2 ст. 54 КПК України;

- до показань"покупця" ОСОБА_11 необхідно віднестися критично, так як вказана особа назвала себе ОСОБА_17 , а не ОСОБА_18 , про що зазначено в усіх процесуальних документах.

У своїй апеляційній скарзі старший прокурор прокуратури Чернівецької області ОСОБА_5 вважає вирок Садгірського районного суду м. Чернівців незаконним, внаслідок неправильного застосування судом закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а саме, вимог ст.ст. 69, 75 КК України. При цьому посилається також і на те, що при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд в порушення вимог ст. 77 КК України, невірно призначив останньому додаткове покарання у виді конфіскації майна при його звільненні від відбування основного покарання на підставі ст.ст. 75, 76 КК України. Тому просив ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України і призначити йому покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_6 та діючого в його інтересах адвоката ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу та просили відмовити в задоволенні апеляційних вимог прокурора, а вирок Садгірського районного суду м. Чернівців щодо обвинуваченого скасувати і закрити кримінальне провадження, прокурора, який підтримав свою апеляцію та просив скасувати вирок районного суду внаслідок неправильного застосування судом закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення і винести новий вирок, розглянувши матеріали кримінального провадження, в межах поданих апеляцій та перевіривши їх доводи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга старшого прокурора прокуратури Чернівецької області ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга адвоката ОСОБА_7 , діючого в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 - не підлягає задоволенню, на підставі наступного.
Апеляційним судом було встановлено, що влітку 2013 року, при невстановлених досудовим слідством обставинах, обвинувачений ОСОБА_6 виявив 10 рослин коноплі в лісосмузі, що в м. Чернівці біля КПП «Добробут», які в подальшому зірвав і висушив, подрібнив їх, поклав в окремі паперові згортки та незаконно зберігав.
12.02.2014 року приблизно о 12 годині 45 хвилин, ОСОБА_6 , знаходячись у м. Чернівці, по вул. Січовій, під час проведення оперативно-розшукових заходів, збув покупцю ОСОБА_11 наркотичну речовину - канабіс, вагою 43,732 грама, за 1950 грн.
Крім того, ОСОБА_6 , продовжуючи свою злочинну діяльність, 01.04.2014 року приблизно 15 годині 10 хвилин, знаходячись в лісосмузі, що в м. Чернівці біля КПП «Добробут», повторно збув покупцю - ОСОБА_11 наркотичну речовину - канабіс, вагою 278,926 грама, за 6500,00 грн.
Того ж дня, приблизно о 19 годині 15 хвилин, було проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_6 у АДРЕСА_1 , в ході якого, було виявлено та вилучено, чотири паперові згортки з верхівками рослини, які є канабісом загальною вагою 209,378 грама.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного у вироку районного суду кримінального правопорушення відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується зібраними та перевіреними у судовому засіданні у суді першої інстанції доказами, а діям ОСОБА_6 дана вірна юридична оцінка.

Так, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, в обвинуваченого ОСОБА_6 було проведено оперативні закупівлі наркотичних засобів, які передбачені ст. 5 ЗУ «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів та зловживанню ними» від 15.02.1995 р.

Матеріалами провадження підтверджено, що такі оперативні закупівлі проводились 12.02.2014 року та 01.04.2014 року.

На це вказують досліджені в судовому засіданні першої інстанції протоколи складені в ході оперативної закупки від 12.02.2014 року та 01.04.2014 року, які були проведені за постановами прокурора про проведення оперативної закупки від 10.02.2014 року та від 31.03.2014 року, а також висновки судових експертиз наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів :

- протокол огляду грошових коштів від 12.02.2014 року в сумі 1950, 00 грн. купюрами різного номіналу (т.1, а. с. 12-18);

- протокол огляду покупця від 12.02.2014 року, якому було видано для оперативної закупки раніше оглянуті 1950, 00 грн. (т.1, а. с. 19-20);

- протокол оперативної закупки від 12.02.2014 року (т.1, а. с. 21-22), з якого вбачається, що «покупець» видав працівникам міліції поліетиленовий пакет з речовиною рослинного походження, яку він придбав у ОСОБА_6 (т.1, а. с. 7-9);

- протокол огляду грошових коштів від 01.04.2014 року в сумі 6500, 00 грн. купюрами різного номіналу (т.1, а. с. 63-79);

- протокол огляду покупця від 01.04.2014 року, якому було видано для оперативної закупки раніше оглянуті 6500, 00 грн. (т.1, а. с. 80-82);

- протокол оперативної закупки від 01.04.2014 року (т.1, а. с. 83-84), з якого вбачається, що «покупець» видав працівникам міліції поліетиленовий пакет з речовиною рослинного походження, яку він придбав у ОСОБА_6 (т.1, а.с. 139-145 );

- висновок експертного дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № 3-Х від 12.02.2014 року, з якого вбачається, що надана на дослідження речовина є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом. Маса якого в перерахунку на висушену речовину становить 43, 732 грама (т.1, а. с. 7-10 );

- висновок судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № 136-Х від 08.04.2014 року, з якого вбачається, що надана на дослідження речовина є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом. Маса якого в перерахунку на висушену речовину становить 278, 926 грам (т.1, а. с. 139-145).

Надані на дослідження верхівки рослин в чотирьох паперових згортках є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом. Маса якого в перерахунку на висушену речовину становить 209,378 грам (т.1, а. с. 139-145).

З матеріалів кримінального провадження, зокрема, з технічного запису судового засідання, вбачається, що при розгляді провадження по суті, ОСОБА_6 визнавав свою вину у вчиненому частково, наводив доводи на свою користь, які суд належним чином дослідив.

Перевіряючи зазначені доводи, суд, з дотриманням вимог КПК України, допитав свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , що були присутніми в якості понятих при затриманні ОСОБА_6 та свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_19 , які в якості понятих були залучені під час проведення оперативної закупівлі наркотичного засобу у ОСОБА_6 від 01.04.2014 року, свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , які підтвердили факт проведення оперативних закупівель наркотичних засобів у обвинуваченого ОСОБА_6 , які проводились 12.02.2014 року та 01.04.2014 року. Для вказаних слідчих дій також було залучено «покупця» з вигаданим іменем ОСОБА_11 .

А тому, на думку колегії суддів, дії обвинуваченого ОСОБА_6 судом першої інстанції вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 307 КК України, як незаконне виготовлення, зберігання, перевезення з метою збуту, а також збут наркотичних засобів повторно.

При цьому, колегія суддів вважає необґрунтованими посилання адвоката ОСОБА_7 в апеляції на те, що суд, в порушення вимог ст.ст. 368, 374 КПК України у резолютивній частині вироку не зазначив, за якими діяннями, епізодами обвинуваченого виправдано, а за якими визнано винуватим, оскільки як вбачається із вироку суду (т.2, а. с. 220-223), при його винесенні судом було обґрунтовано визнано недопустими певні докази і суд вірно не поклав їх в основу обвинувачення, так як вони були здобуті з порушенням кримінально-процесуального законодавства.

Також судом не можуть бути взяті до уваги і посилання адвоката ОСОБА_7 на те, що негласна слідча дія як оперативна закупка від 10.02.2014 року була проведена за постановою прокурора до внесення відомостей до ЄРДР, тобто 13.02.2014 року, оскільки згідно ст. 214 КПК України, лише після виявлення з будь-якого джерела обставин, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР. Вказаний строк внесення відомостей до ЄРДР слідчим не був порушений.

Непереконливими є доводи апелянта ОСОБА_7 і щодо того, що під час відкриття матеріалів кримінального провадження, слідчим не було досліджено та відображено в протоколі зміст інформації, яка була отримана при застосуванні технічних засобів і міститься на електронних носіях (оптичному диску та трьох картах флеш-памяті), оскільки згідно ст. 266 КПК України, дослідження інформації, отриманої при застосуванні технічних засобів здійснюється за участю спеціаліста тільки у разі необхідності і лише тоді слідчий вивчає зміст отриманої інформації, про що складає протокол. Однак, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, при повідомленні ОСОБА_6 про завершення досудового розслідування 27.05.2014 року і про відкриття кримінального провадження, останньому відповідно до вимог ст.ст. 283, 290 КПК України було надано право на ознайомлення з усіма матеріалами кримінального провадження. Факт надання доступу до матеріалів досудового розслідування підтверджується особистим підписом ОСОБА_6 у протоколі від 28.05.2014 року, з якого також і вбачається, що з матеріалами досудового розслідування останній був ознайомлений, однак будь-яких заяв, клопотань із зазначеного вище приводу він не заявляв (т.1, а. с. 161, 231, 234). Крім того, як вбачається із вироку районного суду (т .2, а. с. 220-223), флеш-карти з написами «403 Т» і «404 Т» на яких взагалі не було виявлено інформації по даному кримінальному провадженні, визнані судом першої інстанції недопустимим доказом.

Не можуть бути взяті до уваги і посилання адвоката ОСОБА_7 на те, що під час досудового слідства відмова ОСОБА_6 від захисника, відбувалася без участі останнього, чим було порушено ч.2 ст. 54 КПК України, оскільки як вбачається з матеріалів кримінального провадження (т.1, а. с. 96-101), згідно постанови слідчого від 01.04.2014 року, через Чернівецький обласний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги було залучено захисника ОСОБА_22 до участі у вказаному кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 .. Зазначене також підтверджується копією доручення від 01.04.2014 року, ордером та копією свідоцтва про заняття адвокатською діяльністю адвоката ОСОБА_22 (т.1, а. с. 96-101).

Посилання адвоката на те, що під час додаткового допиту, свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 змінили свої показання на неправдиві через вплив правоохоронних органів є необґрунтованими, оскільки доказів, які б підтверджували ці обставини у матеріалах кримінального провадження відсутні.

Інші посилання адвоката є також безпідставними, оскільки вирішувались у суді при заявлених захистом клопотань, про що зазначено у вироку районного суду (т. 2, а. с. 220-223).

Разом з тим, доводи прокурора та адвоката ОСОБА_7 про те, що в порушення вимог ст. 77 КК України при звільненні ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, суд першої інстанції всупереч вказаним вимогам, призначив додаткове покарання у виді конфіскації майна є слушними та заслуговують на увагу.

Тому, колегія суддів прийшла до висновку що суд першої інстанції, звільняючи ОСОБА_6 від відбування основного покарання з випробуванням в супереч вимогам ст. 77 КК України, призначив додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 409 КПК України підставою для скасування вироку суду першої інстанції може бути також неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.
Аналізуючи вирок районного суду в частині призначеного ОСОБА_6 покарання, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора щодо невідповідності призначеного обвинуваченому покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а саме щодо безпідставного застосування ст.ст. 75,76 КК України є правильними.
В постанові Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року, звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Що стосується застосування до ОСОБА_6 ст. 75 КК України, то суд неправильно звільнив його від відбування призначеного покарання з випробуванням.
Відповідно до ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Так, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з конфіскацією майна із застосуванням ст. 69 КК України та звільненого від відбування покарання з випробуванням строком на три роки, на підставі ст. ст. 75,76 КК України, районним судом було враховано ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, часткове визнання ним своєї вини, щире каяття та запевняння, що подібного не повториться, обставини скоєння злочину, а також особу винного, що він раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, фактично утримує мати, яка є онкохворою та дідуся, який є непрацездатним. Обставинами, що пом`якшують покарання судом визнано: молодий вік, виключно позитивну характеристику та тяжкий збіг сімейних і особистих обставин обвинуваченого. Також судом як пом`якшуюча обставина обвинуваченому враховується те, що він постійно працює та має постійне місце роботи і раніше до кримінальної відповідальності не притягувався. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не було встановлено.
Проте, районним судом не в повній мірі було враховано те, що скоєний злочин відноситься до категорії тяжких і за його вчинення передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років, а злочини в сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів відносяться до категорії підвищеної суспільної небезпечності.
Враховуючи те, що у ОСОБА_6 було виявлено особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, обіг якого заборонений, колегія суддів приходить до висновку, що наведені підстави свідчать про неможливість виправлення та перевиховання ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства.
Разом з тим, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_6 основне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з конфіскацією майна є надмірно суворим і не відповідає тяжкості вчиненого ним злочину та його особі.
Відповідно до ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.
Наведені у вироку районного суду пом`якшуючі обставини, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і з врахуванням того, що він частково визнав свою вину, щиро розкаявся, що на його утриманні знаходиться мати, яка є онкохворою та дідусь, який є непрацездатним, вперше притягується до кримінальної відповідальності, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання, дають підстави апеляційному суду при призначенні основного покарання, застосувати ст. 69 КК України, а саме призначити покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч. 2 ст. 307 КК України.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 413,418, 420 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області, -
ЗАСУДИЛА:
Апеляційну скаргу старшого прокурора прокуратури Чернівецької області ОСОБА_5 задовольнити частково.
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , діючого в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Вирок Садгірського районного суду м. Чернівців від 10 березня 2015 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, в частині призначеного покарання та звільнення його від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України скасувати.
Вважати ОСОБА_6 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України і призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки з конфіскацією майна, за винятком житла.
Раніше обрану ОСОБА_6 міру запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту скасувати. Взяти ОСОБА_6 під варту в залі суду негайно.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_6 обчислювати з моменту взяття його під варту, а саме з 21 травня 2015 року. В строк відбуття покарання зарахувати термін затримання з 1 по 3 квітня 2014 року.

В решті частині вирок районного суду залишити без зміни.
Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту його проголошенняа обвинуваченим ОСОБА_6 в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Головуючий ОСОБА_10
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3

Копія вірна: суддя