Справа № 152/147/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 лютого 2015 року м. Шаргород
Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
секретар судового

засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження: №152/147/15-к (ЄРДР № 0000017),

по обвинуваченню: ОСОБА_3 , народженого: ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Красне Тиврівськогорайону Вінницької області, проживаючого у АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, військовозобов`язаного, раніше судимого: 22.08.1995 року Тиврівським районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 140 КК України 1960 року до позбавлення волі строком на 3 роки з конфіскацією майна, із застосуванням ст. 46-1 КК України із відстрочкою виконання вироку на 2 роки; 26.02.1996 року Тиврівським районним судом Вінницької області за ст. 215-3 ч. 1 КК України 1960 року до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців із конфіскацією майна; 14.05.1996 року Тиврівським районним судом Вінницької області за ст. 215-3 ч. 1 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки; 02.04.1999 року Тиврівським районним судом Вінницької області за ст. 140 ч. 2 КК України 1960 року до покарання у вигляді виправних робіт строком на 2 роки з утриманням 20 % у дохід держави; 18.01.2000 року Тиврівським районним судом Вінницької області за ст. 141 ч. 3 КК України 1960 року до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 років; 10.11.2010 року Тиврівським районним судом Вінницької області за ст. 185 ч. 2 КК України 2001 року до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців,
- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

сторони кримінального
провадження:
сторона обвинувачення:
прокурор ОСОБА_4 ,
потерпіла ОСОБА_5 ,
сторона захисту:
обвинувачений ОСОБА_3 ,
у с т а н о в и в:
ОСОБА_3 , будучи раніше не одноразово судимим, зокрема, Тиврівським районним судом Вінницької області 10.11.2010 року за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, судимість не знята та не погашена у встановленому порядку, після відбуття покарання на шлях виправлення не став, а вчинив новий умисний злочин.

Так, 01.01.2015 року біля 18 години ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, у будинку ОСОБА_5 у АДРЕСА_2 , переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно, умисно, повторно, з корисливих мотивів, викрав мобільні телефони марки «Nokia Х1» вартістю 180 грн із сім-картою мобільного оператора «Київстар» вартістю 10 грн і «Samsung gte 1200 m» вартістю 250 грн із сім-картою мобільного оператора «Київстар» вартістю 10 грн та електро-болгарку марки «Ferm fag 125n» вартістю 300 грн, після чого залишив місце події і розпорядився викраденими речами на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_3 завдав потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду в сумі 750 грн.

Отже, своїми діями ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_3 винуватим себе у вчиненні злочину при вище наведених обставинах визнав повністю, просив його суворо не карати.

Суду по суті пред`явленого обвинувачення, зокрема, пояснив, що 01.01.2015 року ввечері, він, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, у будинку ОСОБА_5 в с. Пеньківка, викрав два мобільних телефони марки «Nokia» і «Samsung» обидва телефони із сім-картами та електро-болгарку. Викрадені речі він продав, а одержані кошти витратив на власні потреби.

Ураховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор та потерпіла у судовому засіданні також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом установлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думки учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись лише допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують особу обвинуваченого та стосуються речових доказів.

Аналізуючи наведене, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у тому, що він своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно і кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 185 КК України.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 виду та міри покарання, приймає до уваги характер, ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії середньої тяжкості, конкретні обставини справи, дані про особу обвинуваченого, який на диспансерному обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не знаходиться, за місцем проживання характеризується задовільно, ніде не працює, раніше не одноразово судимий.

Згідно зі ст. 66 КК України, обставинами, пом`якшуючими покарання ОСОБА_3 , є визнання ним вини та щире каяття, а також те, що потерпіла у судовому засіданні просила суворо не карати обвинуваченого.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Суд не знаходить підстав для застосування до ОСОБА_3 ст.ст. 69, 69-1 КК України, а тому: з урахуванням усіх обставин у справі, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винуватого, наявності обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді арешту у межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України.

Призначаючи ОСОБА_3 зазначене вище покарання, суд виходить із того, що воно є достатнім для виправлення обвинуваченого, його перевиховання, запобігання вчиненню нових злочинів, що відповідає його особі та є достатнім для досягнення передбачених ч. 2 ст. 50 КК України цілей покарання.

Цивільний позов не заявлено.

Долю речових доказів слід вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

Процесуальних витрат у справі немає.

Підстав для застосування до обвинуваченого запобіжних заходів немає.

Керуючись ст.ст. 100, 368-371, 373-376 КПК України, суд

з а с у д и в:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді арешту строком на п`ять місяців.

Строк відбуття покарання обчислювати з дня звернення вироку до виконання.

Речові докази: мобільні телефони марки «Nokia Х1» і «Samsung gte 1200 m» та електро-болгарку марки «Ferm fag 125n» залишити у власника ОСОБА_5 .

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не застосовувати.

Згідно ст.ст. 376, 392, 393, 395, 532 КПК України, вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.
Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1