Справа №1-92
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2008 року м. Житомир

Корольовський районний суд
м. Житомира в складі:

головуючого - судді
Галасюка Р.А.,

при секретарі Кузнєцовій А.В.,

з участю прокурора Попікіна Р.Г., розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Житомирі кримінальну справу по обвинува­ченню

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, ІНФОРМАЦІЯ_2,
громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, з середньо-спеціальною освітою,
ІНФОРМАЦІЯ_4, не працюю­чого, проживаючого по АДРЕСА_1, раніше не судимого,

в скоєнні злочину,
передбаченого ч.1 ст.289 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

31.10.2006 року о 18 годині, підсудний ОСОБА_1,
перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, разом зі своїм знайомим гр.
ОСОБА_2, знаходився в салоні автомобіля «ВАЗ-2103», д.н. НОМЕР_1, який належав
його знайомому гр. ОСОБА_3, біля АДРЕСА_2.
Цього ж дня, близько 18- години у ОСОБА_1 виник злочинний умисел на незаконне
заволодіння транспортним засобом ОСОБА_3. Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_1 скориставшись ключами, які залишив ОСОБА_3, завів двигун і розпочавши рух умисно, незаконно заволодів
транспортним засобом, від'їхавши від будинку де стояв автомобіль. В цей час
ОСОБА_2, не усвідомлюючи дійсний намір підсудного, через свій фізіологічний
стан сп'яніння, вийшов із салону даного авто. ОСОБА_1 продовжуючи рух
автомобілем, зник з місця скоєння злочину. В подальшому, здійснюючи керування
даним авто, підсудний ОСОБА_1 зрозумів, що через його фізіологічний стан
подальше управління автомобілем стає неможливим і тоді поверну­вшись до
АДРЕСА_2, він залишив авто біля будинку повідомивши про це потерпілого.

Допитаний в судовому засіданні підсудний вину свою визнав
повністю і пояснив, що дійсно 31.10.2006 року у післяобідній час він разом з
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розпивали спиртні напої у помешканні ОСОБА_2, після чого
ОСОБА_3" вийшов з квартири по своїх справах, залишивши ключі від свого
автомобілю, що знаходився у дворі. Цього ж дня, він та ОСОБА_2, вирішили піти
до авто ОСОБА_3
і посидіти всередині. Приблизно через півгодини, він
раптово вирішив покататись на автомобілі ОСОБА_3 Після чого, завівши двигун,
він розпочав рух, а ОСОБА_2, не розуміючи його намірів через стан сп'яніння
вийшов з салону авто. Покатавшись деякий час по місту, він ще більше сп'янів і
повернувшись назад до АДРЕСА_2, де знаходився автомобіль раніше, залишив його
там і повідомив про це ОСОБА_3 по телефону.

Вина підсудного також знайшла своє підтвердження у
наступних досліджених у судо­вому засіданні доказах.

З протоколу огляду місця події від 31.11.2007 року
(а.с.8, 9) видно, як під час огляду ді­лянки місцевості біля АДРЕСА_2,
зафіксовано місце

скоєння злочину і присутній потерпілий ОСОБА_3 показав де саме знаходився його автомо­біль «ВАЗ-2103»,
д.н. НОМЕР_1 до зникнення.

З протоколу відтворення обстановки та обставин події
(а.с.40-44) вбачається, що підсу­дний в присутності понятих добровільно на
місці скоєння злочину розповів та показав при яких обставинах ним було вчинено
заволодіння автомобілем «ВАЗ-2103», д.н. НОМЕР_1, де знаходився автомобіль на
момент заволодіння і де він залишив його, що повністю узгоджується з його пока­заннями
як на досудовому так і судовому слідстві.

Оцінивши зазначені докази в їх сукупності, суд, приходить
до висновку про доведеність вини підсудного в скоєнні інкримінованого йому
злочину, в зв'язку з чим умисні дії підсудного ОСОБА_1, які виразились у
незаконному заволодінні транспортним засобом, судом кваліфіку­ються за ч.1
ст.289 КК України.

Обираючи підсудному вид та міру покарання, суд враховує
ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу самого підсудного та обставини,
що пом'якшують і обтяжують покарання.

Обставинами, що пом'якшують покарання підсудного
являються його щире каяття у скоєному та сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання підсудного є скоєння ним
злочину в стані алкого­льного сп'яніння.

При обранні покарання підсудному ОСОБА_1, суд, приймає до
уваги, що останній скоїв злочин середньої тяжкості, позитивно характеризується,
вперше притягується до криміналь­ної відповідальності і від його дій по справі
тяжких наслідків не наступило, а тому вважає, що утримання підсудного в
ув'язненні строком навіть в мінімальних межах санкції інкримінованого йому
злочину не є доцільним, оскільки його виправлення та перевиховання можливе без
ізоляції від суспільства і призначає йому міру покарання в межах санкції
передбаченої ч.1 ст.289 КК Укра­їни із застосуванням правил ст.ст.75, 76 КК
України.

Цивільні позовні вимоги не
заявлені.

Судових витрат по справі не
має.

Керуючись ст.323, 324 КПК
України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого
ч.1 ст.289 КК України та обрати йому за цим Законом покарання у вигляді 3
(трьох) років позбавлення волі.

Згідно ст.ст.75, 76 КК України звільнити засудженого
ОСОБА_1 від відбування обраної йому міри покарання, якщо він на протязі 1
(одного) року шести місяців іспи­тового строку не вчинить нових злочинів, не
буде виїжджати за межі України на постійне прожи­вання без дозволу органу
кримінально-виконавчої системи, буде повідомляти зазначений орган про зміну
місця проживання і роботи та періодично з'являтись для реєстрації до даного
органу.

Речові докази (а.с.50): автомобіль «ВАЗ-2103», д.н.
НОМЕР_1 - залишити в належності потерпілого ОСОБА_3.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід
засудженому ОСОБА_1 зали­шити попередній - підписку про невиїзд з постійного
місця проживання.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду
Житомирської області через Коро-льовський районний суд м. Житомира протягом
п'ятнадцяти діб з моменту його проголошення.