Справа № 1-581/10
Провадження № 1-581/10
В И Р О К

іменем України

30.11.2010 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Омельченко М.М.

при секретарі Комендат М.Р.

за участю прокурора Балійчука Р.І.

потерпілої ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, що має вищу освіту, не працюючого, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України,-

встановив:

08 липня 2010 року близько 00 годин 20 хвилин ОСОБА_2, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, рухаючись разом з ОСОБА_1 по дорозі в с. Крюківщина Києво-Святошинського району Київської області в напрямку вул. Парникової, підійшовши до криниці в процесі сварки, скориставшись тим, що потерпіла перебуває у стані алкогольного спяніння, відкрито заволодів належним їй майном, а саме: підійшов ближче до ОСОБА_1 та шляхом ривка з її шиї зірвав золотий ланцюжок вагою 2 гр. 585 проби вартістю 538,20 грн., на якому була золота підвіска у вигляді «хрестика» вагою 2 гр. 585 проби вартістю 480,80 грн., з безіменного пальця правої руки зняв золоту каблучку вагою 5 гр. 585 проби вартістю 1242,20 грн. Після чого, відкрито заволодів мобільним телефоном марки «Нокіа 5130 С-2» вартістю 518,90 грн, в якому знаходилася сім-карта оператора мобільного звязку «Білайн», яка матеріальної цінності не представляє, на рахунку якої грошей не було, карта памяті на 2 Гб. вартістю 75,10 грн., який ОСОБА_1 поклала на металеву кришку, яка закриває бетонну конструкцію криниці. З викраденими речами зник, заподіявши ОСОБА_1, матеріального збитку на загальну суму 2855,20 грн.

Допитаний у судовому засіданні підсудний свою вину у предявленому йому обвинуваченні визнав та пояснив, що 07.07.2010 року разом зі своїми знайомими братами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вони домовились поїхати ввечері на озеро в с. Крюківщина, щоб відпочити. На озері вони відпочивали, їли та вживали спиртні напої. Коли були на озері до них приєдналася знайома ОСОБА_4 ОСОБА_1 та її подруга Іра. Коли поверталась з озера вже було дуже пізно, близько опівночі. Вадим, Олег та Ірина пішли раніше, і він йшов разом з ОСОБА_1. Зупинилися біля криниці, обидва були в стані алкогольного спяніння, а тому подробиць не памятає. Пригадує, що ОСОБА_1 поклала свій мобільний телефон на кришку криниці та включила музику. Під час розмови він роздивився золоті прикраси, які були на ОСОБА_1, скориставшись тим, що ОСОБА_1 була на підпитку, він зірвав з її шиї золотий ланцюжок з підвіскою у вигляді хрестика, зняв з пальця руки золоту каблучку та поклав собі в кишеню. З кришки криниці забрав мобільний телефон ОСОБА_1, який також поклав у кишеню. Трохи пізніше підїхав ОСОБА_4 на автомобілі та ОСОБА_1 разом з ОСОБА_4 поїхали додому за місцем проживання ОСОБА_4. Біля будинку ОСОБА_4 між ними всіма виникла суперечка, потім він повернувся додому. Наступного ранку до нього додому приїхали працівники міліції, яким він видав викрадені у ОСОБА_1 речі. У вчиненому щиро розкаявся, повідомив, що має намір відшкодувати потерпілій завданий його діями матеріальний та моральний збиток. Просив його суворо не карати, не позбавляти волі, врахувати, що на його утриманні перебуває неповнолітня дитина.

Окрім визнання підсудним своєї вини, вина ОСОБА_2О, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України підтверджується іншими доказами, дослідженими по справі, а саме:

- показами потерпілої ОСОБА_1, яка суду пояснила, що 07.07.2010 року близько 18 години 30 хвилин вона пішла на озеро в с. Крюківщина, де відпочивали її друзі, а саме: ОСОБА_4, його рідний брат ОСОБА_3 та Ірина. На озері вони відпочивали, купалися, їли та вживали алкогольні напої. Близько 20 години до них приєднався знайомий ОСОБА_3 ОСОБА_2, якого вона раніше не знала. Разом вони продовжили відпочивати та вживати спиртні напої, конфліктів та сварок між ними не було, вони дружньо спілкувалися. При собі вона мала мобільний телефон марки «Нокіа 5130 С-2», з карткою памяті, на шиї в неї був золотий ланцюжок з хрестиком на руці золота каблучка. Ввечері, коли вони повертались з озера, вона йшла разом з ОСОБА_2, коли вони зупинились на вулиці біля криниці, то ОСОБА_2 почав її обнімати. Вона суперечила йому та попросила, щоб вони зупинилися біля колодязя, який розташований на вул. Парниковій, зясувати стосунки. Вони зупинилися, вона почала казати ОСОБА_2, щоб він її не чіпав, так як він їй не приємний, при цьому вона поклала свій мобільний телефон на металеву кришку, яка зачиняла колодязь. Під час розмови ОСОБА_2 обурився та зірвав із її шиї золотий ланцюжок з золотою підвіскою у вигляді хрестика, а потім ривком руки зняв із її правої руки безіменного пальця золоту каблучку, а потім відкрито взяв її мобільний телефон та поклав собі до кишені, при цьому, залишився з нею біля колодязя виясняти відносини. В цей час приїхав на автомобілі ОСОБА_4, вона сіла до нього в автомобіль, пояснити чому плакала не змогла відразу, тому що була в стані алкогольного спяніння та не розуміла до кінця, що відбулося. Дмитро залишився біля колодязя. Приїхали до будинк, в якому проживає ОСОБА_3 та ОСОБА_4, в с. Крюківщина (адреса їй не відома), де вона розповіла ОСОБА_3 та ОСОБА_4, що сталося, але вони на неї не звертали уваги та почали між собою сварку. Дмитро пішов, нікому нічого не сказавши. Вранці наступного дня, 08.07.2010 року, вона прокинулася та розповіла ОСОБА_3 та ОСОБА_4, що сталося, після чого зателефонувала в міліцію.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_1 заявила цивільний позов, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь 180 грн. матеріальної шкоди та 5000 грн. моральної шкоди, посилаючись на те, що 180 грн. це вартість ремонту золотих прикрас, а завдану її моральну шкоду вона оцінює в 5000 грн., оскільки після неправомірних дій ОСОБА_2 вона відчувала стан неспокою, погіршилось її самопочуття;

- показами свідка ОСОБА_3, який суду пояснив, що 07.07.2010 року він разом із рідним братом ОСОБА_4, знайомими Іриною та ОСОБА_1 відпочивали на озері в с. Крюківщина. Пізніше до них приєднався ОСОБА_2. Конфліктів ніяких не було. Додому він повертався з Іриною. На ранок наступного дня приїхали працівники міліції та Ірина з ОСОБА_1 йому розповіли, що ОСОБА_2 викрав належні ОСОБА_1 речі;

- показами свідка ОСОБА_4, який суду пояснив, що 07.07.2010 року він разом з рідним братом ОСОБА_3 та знайомою дівчиною Іриною відпочивали на озері «Крюківщина», яке розташоване в с. Крюківщина, вживали алкогольні напої, купалися в озері. До них пізніше приєдналась ОСОБА_1, а ще пізніше ОСОБА_2. У ОСОБА_1 були золоті прикраси, в неї він бачив мобільний телефон. До вечора всі були добряче на підпитку. Біля будинку в с. Крюківщина у нього з братом виникла сварка. На ранок ОСОБА_1 розповіла, що ОСОБА_2 минулого дня відкрито викрав належні її золоті прикраси та мобільний телефон;

- заявою ОСОБА_1 від 08.07.2010 року, в якій вона просить прийняти міри до наглядно знайомого ОСОБА_2, який вночі 08.07.2010 року по вул. Парниковій в с. Крюківщина пограбував її (а.с. 5); протоколами огляду місця події від 08.07.2010 року (а.с. 13-15); висновком експертизи металів та сплавів від 02.08.2010 року (а.с. 46-49); звітом про проведення товарознавчої експертизи від 03.08.2010 року, яким визначена вартість викраденого у ОСОБА_1 майна (а.с. 55-61); протоколами огляду речових доказів від 05.08.2010 року (а.с. 64-69); протоколом відтворення обстановки та обставин події від 13.08.2010 року (а.с. 83-87).

Оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд визнає, що підсудний, потерпіла та свідки давали суду правдиві покази, які відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються сукупністю зібраних по справі доказів та свідчать про відкрите викрадення ОСОБА_2 майна, яке належить ОСОБА_1

Суд визнає, що вина підсудного у вчиненні злочину за ч. 1 ст. 186 КК України доведена повністю, його дії кваліфікуються судом як відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу підсудного.

Призначаючи покарання, суд враховує, що вчинений злочин за ч. 1 ст. 186 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, підсудний за місцем проживання характеризується посередньо, раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, обставиною, що помякшує покарання, суд визнає щире каяття, та вважає можливим призначити покарання у вигляді позбавлення волі межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 186 КК України.

Однак, приймаючи до уваги, що виправлення підсудного можливе без відбування покарання, враховуючи його щире каяття, суд приходить до висновку про можливість звільнити ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 238 КПК України постановляючи вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому. Таким чином, підлягають до задоволення вимоги потерпілої про стягнення на її користь 180 грн. завданого матеріального збитку як такі, що знайшли свої підтвердження в ході судового розгляду.

Вирішуючи питання про розмір грошового відшкодування моральної шкоди суд керується вимогами ч. 3 ст. 23 ЦК України та визначає його залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини ОСОБА_2, виходячи з вимог розумності і справедливості та вважає такими, що підлягають задоволенню вимоги ОСОБА_1 про стягнення на її користь з підсудного у відшкодування моральної шкоди 5000 грн.

Судові витрати у справі відсутні.

Питання речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 81 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 323-324, 328 КПК України, -

засудив:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_2 від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_2 обовязки повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи, періодично зявлятися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_1 задовольнити

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 180 грн. матеріального збитку та 5000 грн. моральної шкоди.

Речові докази по справі: золотий ланцюжок, підвіску у вигляді «хрестика», мобільний телефон марки «Нокіа 5130 С-2», в якому знаходилась сім-карта оператора мобільного звязку «Білайн», картку памяті на 2 Гб., які заходяться на відповідальному зберіганні ОСОБА_1 (а.с. 70), - залишити у її розпорядженні.

Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_2 до вступу вироку в законну силу залишити підписку про невиїзд.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 15 діб з часу його проголошення, а засудженим в той же строк, з часу отримання ним копії вироку.

Суддя