Справа № 310/3188/14-к
ВИРОК

Іменем України

30 травня 2014 року Бердянський
міськрайонний суд Запорізькій області

у складі головуючого-судді: Пахоменка
О.Г.,

при секретарі: Мельник
В.Ю.,

за участі прокурора:
Матвіїшина Т.М,

потерпілого: ОСОБА_1,

обвинуваченого: ОСОБА_2,

захисника: ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Бердянська
кримінальне провадження, внесене в
Єдиний реєстр досудових розслідувань
за № 0007211 від 10.12.2013р., відносно:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 народження,
уродженця м. Запоріжжя, громадянина
України, військовозобов'язаного, з
середньо-спеціальною освітою,
розведеного, працюючого
водієм-експедитором ПАТ «Миронівський
хлібопродукт» м. Запоріжжя, маючого на
утриманні неповнолітнього сина -
13.06.1999р. народження, не маючого
інвалідності та хронічних захворювань,
зареєстрованого та проживаючого за
адресою: АДРЕСА_1 раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

10.12.2013р., приблизно о 15 годині, водій
ОСОБА_2, керуючи вантажним автомобілем
«Мерседес-Бенц-термофургон»,
реєстраційний номер НОМЕР_1 та
рухаючись по території продуктових
складів, розташованих в м. Бердянську
Запорізької області по вул. Крилова, 2
біля магазину «Надія», відволікся від
керування транспортним засобом та
здійснив наїзд правою боковою частиною
вантажного фургону на пішохода ОСОБА_4,
який рухався понад стіною магазину
«Надія», чим порушив вимоги п.2.3. б)
Правил дорожнього руху України, згідно
якого водій зобов'язаний для
забезпечення безпеки дорожнього руху
бути уважним, стежити за дорожньою
обстановкою, відповідно реагувати на
її зміну, стежити за правильністю
розміщення та кріплення вантажу,
технічним станом транспортного засобу
і не відволікатися від керування цим
засобом у дорозі.

Внаслідок наїзду пішоход ОСОБА_4,
згідно висновку судово-медичної
експертизи № 50 від 28.01.2014р., отримав
тілесні ушкодження у вигляді закритих
переломів 1,2,3,4,5,6,7,8 ребер справа,
1,2,3,4,5,6,7,8,9,10,11 ребер зліва, травма
супроводжувалася двостороннім
гемотораксом (наявність крові в
плевральних порожнинах зліва і справа),
з придушенням обох легенів, згідно
описовій частині наданої медичної
документації. Вищеописані пошкодження
утворилися від дії тупого предмета,
«тупих предметів», можливо в умовах
дорожньо-транспортної пригоди і
кваліфікуються як тяжкі тілесні
ушкодження за ознакою небезпеки для
життя.

Згідно висновку судової автотехнічної
експертизи № 175/14 від 26.03.2014р., в даній
дорожній ситуації, водій автомобіля
«Мерседес-Бенц-термофургон»,
реєстраційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_2
повинен був діяти згідно вимог п.2.3 б)
Правил дорожнього руху України, згідно
якого, для забезпечення безпеки
дорожнього руху водій зобов'язаний
бути уважним, стежити за дорожньою
обстановкою, відповідно реагувати на
її зміну, стежити за правильністю
розміщення та кріплення вантажу,
технічним станом транспортного засобу
і не відволікатися від керування цим
засобом у дорозі. Водій автомобіля
«Мерседес-Бенц-термофургон»,
реєстраційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_2, в
даній дорожній ситуації, мав технічну
можливість уникнути наїзду на пішохода
ОСОБА_4, виконавши вимоги п. 2.3 б) Правил
дорожнього рух України.

В судовому засіданні обвинувачений
ОСОБА_2 себе винним по пред'явленому
обвинуваченню у скоєнні злочину,
передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, при
викладених у вироку обставинах, визнав
повністю, погодився із зібраними у
справі доказами, як достовірними і
допустимими, дав відповідні показання,
і у скоєному щиросердечно розкаявся та
просив суворо його не карати та не
позбавляти його права керування
транспортними засобами у зв'язку з
характером його роботи.

Вислухавши думку учасників судового
розгляду, приймаючи до уваги те, що
обвинувачений ОСОБА_2 та інші учасники
процесу не оспорюють фактичні
обставини справи, кваліфікацію
кримінального правопорушення, яке
інкримінується обвинуваченому, вірно
розуміють зміст обставин справи,
відсутні сумніви в добровільності їх
позиції, тобто визнання обвинуваченим
вини не є наслідком застосування до
нього насильства, примусу, погроз або
наслідком обіцянок чи дії будь-яких
інших обставин, суд за згодою учасників
судового розгляду в порядку,
передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України,
визнав недоцільним дослідження
доказів щодо обставин скоєння злочину,
які ніким не оспорюються, і в цій
частині обмежився допитом
обвинуваченого та дослідженням
матеріалів, що характеризують його
особу.

З урахуванням викладеного, суд
приходить до висновку, що винуватість
ОСОБА_2 у вчиненні злочину, що йому
інкримінується, доведена повністю,
його дії вірно кваліфіковані за ч.2 ст.
286 КК України, як порушення правил
безпеки дорожнього руху, особою, яка
керує транспортним засобом, що
спричинило потерпілому тяжке тілесне
ушкодження.

Призначаючи покарання обвинуваченому
ОСОБА_2 у відповідності зі ст. 65 КК
України, суд ураховує ступінь тяжкості
вчиненого злочину, особу винного та
обставини, що пом'якшують та обтяжують
покарання.

Обставинами, що пом'якшують покарання,
згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире
каяття обвинуваченого, його активне
сприяння розкриттю злочину та
добровільне повне відшкодування
потерпілому завданих злочином збитків.

Обставин, що обтяжують покарання,
згідно ст. 67 КК України, суд не вбачає.

Ураховується особа обвинуваченого,
який раніше не притягувався до
адміністративної та кримінальної
відповідальності, вперше вчинив
необережний тяжкий злочин, має
постійне місце мешкання, займається
суспільно корисною працею, виключно
позитивно характеризується за місцями
роботи, має на утриманні неповнолітню
дитину - 13.06.1999р. народження.

На підставі викладеного, ураховуючи
обставини, що пом'якшують покарання,
особу винного, конкретні обставини
справи, його відношення до скоєного,
характер роботи обвинуваченого в даний
час, суд дійшов до висновку про
можливість не призначати додаткове
покарання у вигляді позбавлення права
керувати транспортними засобами.

В судовому засіданні захисником
заявлено клопотання, яке підтримане
обвинуваченим ОСОБА_2, прокурором та
потерпілим, про звільнення
обвинуваченого ОСОБА_2 від відбування
покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону
України «Про амністію у 2014 році» від
08.04.2014р., як особу, яка не позбавлена
батьківських прав і яка на день
набрання чинності цим Законом має
дітей, яким не виповнилося 18 років.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Речові докази по справі відсутні,
процесуальні витрати із залученням
експертів на суму 586,80 грн. необхідно
віднести за рахунок держави.

Підстави для обрання обвинуваченому
запобіжного заходу відсутні.

Керуючись ст. 50 КК України, ч.3 ст. 349,
ст.ст. 373, 374 КПК України, п. «в» ст. 1
Закону України «Про амністію у 2014 році»
від 08.04.2014р., суд -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні
злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК
України, призначивши йому покарання у
вигляді 3 (трьох) років позбавлення
волі без позбавленням права керувати
транспортними засобами.

Звільнити ОСОБА_2 від відбування
покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону
України «Про амністію у 2014 році» від
08.04.2014р.

Процесуальні витрати із залученням
експертів на суму 586,80 грн. віднести за
рахунок держави.

Вирок може бути оскаржений з
урахуванням вимог, в порядку і строки
передбачені ч.2 ст. 394 та ст. 395 КПК
України, до апеляційного суду
Запорізької області через Бердянський
міськрайонний суд протягом 30 днів з
дня його проголошення. Якщо вирок було
ухвалено без виклику особи, яка його
оскаржує, то строк апеляційного
оскарження для такої особи
обчислюється з дня отримання нею копії
судового рішення.

Учасники судового провадження мають
право отримати в суді копію вироку
суду.

Копію вироку негайно після його
проголошення вручити обвинуваченому
та прокурору.

Суддя:
О.Г. Пахоменко