ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 березня 2015 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

законного представника потерпілого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, , громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, -

ВСТАНОВИВ :
Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14.12.2006 року ОСОБА_4 зобов`язано до щомісячної сплати аліментів на користь ОСОБА_4 на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 до досягнення дітьми повноліття.

Однак ОСОБА_4 від сплати аліментів злісно ухиляється, працював не офіційно та приховував ці відомості від виконавчої служби, що робило неможливим примусово утримувати аліменти, матеріальної допомоги на утримання дітей не надавав, на вимогу державного виконавця погасити заборгованість та на попередження про відповідальність не реагував. В наслідок чого у нього виникла заборгованість по виплаті аліментів за період з 01.07.2011 року по 01.02.2015 року в розмірі 42 339 грн.84 коп.

В судовому засіданні обвинувачений вину свою в пред`явленому обвинуваченні визнав повністю не заперечуючи факту невиплати аліментів, стверджує, що збирається відшкодувати завдану шкоду і виплатити заборгованість по аліментах..
ОСОБА_4 , допитана в судовому засіданні, як законний представник потерпілого, суду пояснила, що від сумісного проживання з обвинуваченим у них народилися донька та син, після припинення сумісного проживання обвинувачений не приймав участі в утриманні дітей, тому вона звернулась до суду про стягнення аліментів.
По рішенню суду з нього було стягнуто аліменти на утримання дітей, передано на примусове виконання але від виплати аліментів обвинувачений ухиляється.
Відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, добровільність їх позицій не викликає сумнівів, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
Суд допитав обвинуваченого, законного представника потерпілого, дослідив матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, дійшов висновку, що вина ОСОБА_4 доведена повністю і він повинен нести кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини.
Дії ОСОБА_4 необхідно кваліфікувати за ст. 164 ч.1 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до невеликої ї тяжкості, особу винного, який раніше не судимий, характеризується позитивно .
Обставин , що пом`якшують або обтяжують покарання, суд не вбачає.
З врахуванням наведених обставин справи особи обвинуваченого, думки законного представника потерпілого, суд вважає, що необхідним та достатнім покаранням для його виправлення буде покарання у виді обмеження волі з випробуванням.

Керуючись ст. 367-374 КПК України суд, -
у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України та призначити йому покарання у виді двох років обмеження волі.

У відповідності до ст.75 КК України від відбування призначеного покарання звільнити, якщо протягом 2 років /іспитового строку/ він не вчинить нового злочину.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки :

- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання;

- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально виконавчу інспекцію.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий: