АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №
11-23307 Головуючий
ч.1 ст. 255, ч.4 МІЩЕНКО
ст. 209, ч. 1 Доповідач
в апеляційній інстанції
ч. 2 ст. 358 КК ЄВТУШЕНКО
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"6" березня
2007 р. Колегія
судців судової палати
в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області
в складі:

головуючого ІЛЬЧЕНКА A.M.

суддів ЄВТУШЕНКА В.Г.,
НЕДІЛЬКА М.І.

за
участю прокурора ІВАНОВА С.Г.

підсудних ОСОБА_1, ОСОБА_2,

ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 розглянула в судовому засіданні в м. Черкаси
кримінальну справу за апеляціями заступника прокурора Черкаської області Вегери
В.М. та підсудних ОСОБА_1, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 на постанову Золотоніського міськрайонного суду від 28 грудня 2006
року, якою вирішено направити прокурору
Черкаської області на
додаткове розслідування кримінальну
справу про обвинувачення

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1
народження, уродженця с.
Вознесенське Золотоніського району, раніше судимого 25.11.2004 року
Соснівським районним судом м. Черкаси за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України
на З роки позбавлення волі із застосуванням ст.. 75 КК з іспитовим строком 2
роки, -

у вчиненні
злочинів, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27 і ч. 4 ст. 190, ч.3 ст. 209,
ч. 3 ст. 27 і ч. 2 ст. 358, ч. 2 ст. 289 КК України;

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_2
народження, уродженця м. Бердичів Житомирської області,

судимості немає,
-

у вчиненні
злочинів, передбачений ч. 3 ст. 27 і ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 27 1
ч. 2 ст. 358 КК України;

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_3
народження, уродженця с.
Вознесенське Золотоніського району раніше судимого 11.04.2003 року
Соснівським районним судом м. Черкаси за ч. 1 ст. 309 КК на 1 рік позбавлення
волі із застосуванням ст.. 75 КК з іспитовим строком 1 рік, -

у вчиненні
злочинів, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 27 і ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 27 1
ч. 3 ст. 209 КК України;

ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_4
народження, уродженця м. Черкаси, раніше судимого 30.09.2003 р. Соснівським
районним судом м. Черкаси до ч. 2 ст. 307 КК на 5 років позбавлення волі із
застосуванням ст.. 75 КК з іспитовим строком 1 рік 6 міс,

у вчиненні
злочинів, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27 і ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 209,
ч. 3 ст. 27 і ч. 2 ст. 358 КК України;

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_3
народження, уродженця м. Черкаси, судимості в силу ст.. 89 КК немає, -

у
вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27 і ч. 4 ст. 190, ч. 3
ст. 27 і ч. 2 ст.

358, ч.3
ст. 209 КК України;

ОСОБА_7,

ІНФОРМАЦІЯ_6
народження, уродженця м. Черкаси, раніше судимого 24.11. 2004 року Соснівським
районним судом м. Черкаси за ч. 2 ст. 263, ч. 2 ст.. 185 КК на 2 роки
позбавлення волі із застосуванням ст.. 75 з іспитовим строком 3 роки, -

у вчиненні
злочинів передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 27 і ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 27 і
ч. 2 ст. 358, ч. 2 ст. 27 і ч. З ст. 209 КК України;

ОСОБА_6,

ІНФОРМАЦІЯ_5
народження, уродженця м. Черкаси, раніше судимого, 21.09.2000 року Соснівським
районним судом м. Черкаси за ч. 3 ст. 81, ч. 3 ст. 140

КК(в ред.. 1960 р.) на 4 роки 3
місяці

позбавлення волі
і звільненого 13.09. 2001 року умовно-достроково на 1 рік 4 міс. 13 днів, -

У вчиненні
злочинів, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 271 ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 271 ч.
3 ст. 209 КК України;

ОСОБА_8,

ІНФОРМАЦІЯ_5
народження, уродженця м. Черкаси, судимості немає, -

у вчиненні
злочинів, передбачених ч. 2 ст. 271 ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 27 1 ч. 3 ст. 190,
Ч; 3 ст. 358 КК України;

ОСОБА_9,

ІНФОРМАЦІЯ_7
народження, уродженця м. Красноводськ Тюменської РСР, судимості немає, -

у вчиненні
злочинів, передбачених ч. 2 ст. 27 і ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 358 КК України.

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8 і ОСОБА_9 обвинувачуються у учиненні злочинів за таких
обставин.

ОСОБА_1, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 наприкінці 2004 року зорганізувалися під
керівництвом ОСОБА_1 в стійке об'єднання з єдиним злочинним планом на
заволодіння майном ВАТ «Пальмірський цукровий завод» (с. Вознесенське
Золотоніського району), з розподілом функцій кожного учасника цієї
організованої злочинної групи і вчинили шахрайські дії з підробленням і використанням підроблених
фінансово-бухгалтерськихдокументів паспортів громадянина України, заволодівши
шляхом обману і зловживання довірою за участі невстановлених осіб майном ВАТ
«Пальмірський цукроий Завод":30.01.2004р. 4600 кг цукру; 24.02.2004 р. -
4200 кг цукру; 25.03.2004 р-5600 кг цукру6.04.2004р. 7750 кг цукру, а всього -
22150 кг цукру на загальнусуму53160 грн., легалізували(відмили) ці доходи
шляхом продажу цукру в м. Черкаси,

Крім того,
ОСОБА_1, продовжуючи і вдосконалюючи злочинну діяльність, на початку квітня
2004 року створив і очолив злочинну організацію, до складу якої залучив
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 та інших невстановлених осіб, для спільної злочинної
діяльності вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів з розробленням планів
розподілом функцій і ролей між учасниками організації, встановленими правилами
поведінки і дисципліни, ієрархічних зв'язків з метою, а саме: шахрайства -
заволодіння майном ВАТ «Пальмірський цукровий завод» шляхом обману і
зловживання довірою з підробленням і використанням підроблених
фінансово-бухгалтерських документів та паспортів громадянин України і
заволодівши таким чином майном ВАТ «Пальмірський цукровий завод»: 6.04.2004
року, за участі ОСОБА_9(який не являвся учасником злочинної організації) - 4750
кг цукру; 8.04.2004 р. - 4300 кг цукру; 13.04.2004 року - 4700 кг цукру;
15.04.2004 року - 5650 кг цукру; 22.04.2004 року за участі ОСОБА_8(який не
являвся учасником злочинної організації), - 7350 кг цукру на суму 64320 грн., а
всього ОСОБА_1 та інші викрали із заводу цукру на загальну суду 11 7480 грн.,
що в 1910 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент
вчинення злочину., та. легалізували(відмили) ці доходи шляхом продажу цукру в
м. Черкаси.

Помимо цього ОСОБА_1
4.09.2004 року близько 21 год.
15 хв. в АДРЕСА_1 з корисливих мотивів незаконно заволодів автомобілем
ВАЗ-21063,1985 року випуску, який належить ОСОБА_10., на суму 10000 грн.

Він же, в ніч на
18.09.2004 року в АДРЕСА_2 повторно незаконно заволодів автомобілем ВАЗ-2106,
1978 р. випуску, який належить ОСОБА_11, на суму 6767 грн.

Суд
задовольнивши під час судового розгляду справи клопотання прокурора, вирішив
направити справу на додаткове розслідування, вказавши, що у справі:

Є необхідність
перевірки слідчим шляхом версій підсудних про їх непричетність до вчинення
злочинів;

Не виконано
вимоги ст.. 64 КПК України в частині обвинувачення ОСОБА_3, ОСОБА_4. та ОСОБА_5, законність і обґрунтованість
якого ставиться під сумнів;

В порушення
вимог ст., ст.. 131, 132 КПК України формулювання обвинувачення, пред'явленого
усім підсуднім є неконкретним(текст обвинувачення виготовлено шляхом копіювання
без відповідного редагування щодо конкретної особи тощо);

В обвинуваченні
ОСОБА_6 від 1.06.2005 р.(т. 10 а. с. 217-236) зазначається про діяння
«невстановленої особи» чи «ОСОБА_4»;

В обвинуваченні
ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 209 КК
України не зазначено конкретно, в чому полягала легалізація коштів(які
конкретно операції тещо були вчинені з грошовими коштами для їх легалізації); -
не зазначено також, ким були легалізовані частина коштів, отриманих за
реалізацією викраденого цукру;

В обвинуваченні
ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4 і ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 255 КК України не
визначено конкретну роль кожного з учасників злочинної організації(хто ж
керував ЗО?);

Текст у
постанові про пред'явлення обвинувачення ОСОБА_6 від 1.06.2006 року у справі
відрізняється від тексту копії постанови, врученої обвинуваченому;

Також
відрізняється за своїм змістом текст обвинувального висновку, що є у справі від
тексту копій такого висновку, вручених підсуднім(обвинувальний висновок не
зрозумілий і нечитабельний, в ньому переплутано частково формулювання
обвинувачення, не зазначено, ким із заступників прокурора області підписано
обвинувальний висновок;

Порушено право обвинувачених на захист, зокрема:

неможливість здійснювати захист від неконкретного
обвинувачення;

порушення прав
обвинувачених на повне і об'єктивне розслідування кримінальної справи;

порушено права
обвинуваченого ОСОБА_6 на участь захисника при пред'явленні йому остаточного
обвинувачення цього питання у справі він заявив клопотання, яке слідчий залишив
не вирішеним, а в протоколі від 2.06.2005 року(т.6 а. с. 312, т. 10 а. с. 216) про
роз'яснення прав обвинуваченого при пред'явленні остаточного обвинувачення( 10
а. с. 217-242) вбачаються явні виправлення дати складання цього протоколу;

порушено право
ОСОБА_6 на участь перекладача(не володіє українською мовою);

у справі
виявлено ознаки фальсифікації матеріалів справи, зокрема, це відсутність
нумерації аркушів справи протоколу допиту ОСОБА_1(т. 3 з 91 по 101 аркуш),
виправлення дати в протоколі допиту підозрюваного ОСОБА_1 від 18.02.2005 року
та в протоколі роз'яснення прав підозрюваного(т. 3 а. с. 91,142), неповна
нумерація аркушів (т. 7 з 223 по 295 аркуші);

виявлено ознаки
чинення тису на ОСОБА_1(з відеозапису допиту як обвинуваченого від 10.03.2005
року(т. 3 а. с. 216-235) видно, як ОСОБА_1 під керівництвом слідчого читає
текст з монітора комп'ютера);

такі ж дані вбачаються щодо допиту ОСОБА_3(спочатку
проведено очну ставку з ОСОБА_1, а потім ОСОБА_3 був допитаний як
підозрюваний(т. 4 а. с. 6, 12-17) чим порушено ст.. 172 КПК України;

не вчасно обвинувачені були ознайомлені з постановами про
призначення експертиз(т. 4 а. с. 287-299, т.
8 а. с. 185,191-194,204-213);

не було оголошено про закінчення досудового слідства
обвинуваченим ОСОБА_5 і ОСОБА_7, оскільки у відповідних протоколах стоять не їх
підписи(т. 10 а. с. 308,309);

Після оголошення про закінчення досудового слідства слідчий провів слідчі
дії(т. 11 а. с. 1-21) і з цими матеріалами справи не ознайомив обвинувачених і
їх захисників(в протоколах зазначається лише по 10 томів справи(т. 11 а. с.
22-53), а, також, не були надані для ознайомлення матеріали відеозаписів
слідчих дій за участі ОСОБА_1;

Порушено строки досудового слідства, яким відносно
ОСОБА_1 слід рахувати з 16.12.2004 року, а не з 16.02.2005 року(п. 8 а. с. 44
т. 3 а. с. 88) тобто, з моменту встановлення причетності його до вчинення
«угонів» автомобілів, а не - крадіжки цукру і затримання(оскільки справи
об'єднано в одне провадження);

Суд зазначив, що зазначені порушення КПК є суттєвими,
такими, що не можуть бути

усунуті під час судового розгляду справи, а також, - що
досудове слідство у справі проведене

не повно та неправильно, в зв'язку з чим суд дійшов
висновку про необхідність направлення

справи на додаткове розслідування з метою усунення
виявлених недоліків і неповнота

досудового слідства.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_1, ОСОБА_6 і ОСОБА_7 суд залишив - тримання
під вартою, врахувавши їх активну роль у вчиненні інкримінованих їм діянь, їх
поведінку під час досудового і судового дослідження справи, непослідовності їх
показань та вважаючи, що, перебуваючи на волі, вони зможуть активно вплинути як
на інших підсудних, так і на хід додаткового розслідування у справі, можуть
ухилитися від слідства і суду, оскільки раніше судимі і обвинувачуються у
вчиненні тяжких злочинів.

Відносно решти
підсудних запобіжний захід вибрано - підписку про невиїзд.

У своїй апеляції та доповненні до неї заступник прокурора Черкаської
області Вегера В.М.(який затвердив обвинувальний висновок), мотивуючи про
незаконність постанови суду, просить її скасувати, а справу направити на новий
судовий розгляд.

Прокурор вважає, що суд не дотримався вимог ст.. 281 КПК
України про те, що повернення справ на додаткове розслідування зі стадії
судового розгляду допускається лише тоді, коли неповнота або неправильність не
може бути усунена в судовому засідані. Зокрема, суд не врахував, що відповідно
до ст„ 277 КПК України прокурор вправі змінити пред'явлене обвинувачення як в
бік пом'якшення, так і в бік погіршення становища підсудних, якщо при цьому немає
необхідності у проведенні досудового слідства(виправити помилки і неточності у
формулювання обвинувачення, здійснити переклад обвинувального висновку на
російську мову фахівцем тощо).

На думку прокурора сам суд допустив порушення права на
захист підсудного ОСОБА_4, який при виконання ст.. 218 КПК України заявив
клопотання про колегіальний розгляд справи, проте суд в порушення ст.. 17 КПК
України розглянув справу суддею одноособово.

У апеляціях засуджені ОСОБА_1, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, не
оспорюючи обґрунтованість рішення суду про направлення справи на додаткове
розслідування, просять змінити постанову суду в частині запобіжного заходу і
звільнити їх з-під варти на підписку про невиїзд.

На апеляцію прокурора принесли свої заперечення обвинувачені у справі ОСОБА_3,
ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_6 і ОСОБА_7.

Заслухавши
доповідача, пояснення прокурора, підсудних ОСОБА_1, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які
відповідно підтримали свої апеляції, а також заслухавши пояснення і промови
учасників судового розгляду, вивчивши справу і перевіривши доводи апелянтів,
колегія судців вважає,
що апеляція прокурора
підлягає до задоволення,
а апеляції

обвинувачених
ОСОБА_1, ОСОБА_6 і ОСОБА_7 - не підлягають задоволенню з таких підстав.

Постановляючи рішення про направлення справи на додаткове
розслідування з підстав порушення органами досудового слідства вимог
кримінально-процесуального закону, суд під час судового розгляду справи і при
лостановленні рішення сам допустив істотні порушення вимог цього закону, не
дотримався роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у постанові №
2 від П.02.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства,
що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування», зокрема
про те, що суд, залишаючись об'єктивним і неупередженим, має створювати
необхідні умови для виконання сторонами їхніх процесуальних обов'язків та
здійснення наданих їм прав, розглянути справу і постановити відповідне рішення,
не вправі перебирати на себе функції обвинувачення чи захисту.

Як видно з протоколів судових засідань суд провів судовий
розгляд одноособово, не вирішивши при попередньому розгляді справи та на
початку судового розгляду питання про розгляд справи в суді першої інстанції
колегіально у складі трьох осіб відповідно до ст.. 17 КПК України, в зв'язку з
клопотанням обвинуваченого ОСОБА_4(т. 11 а. с. 17, т. 12 а. с. 31-32)(фактично
не звернувши уваги на це клопотання майже до закінчення судового слідства(т. 14
а. с. 34-35).

Окрім того, за протоколом судового засідання від 29.07.2005 року суд
постановив «долучити до справи перекладача з української на російську мову» з
відділу освіти Золотоніського міськвиконкому(т.12 а. с. 31 зв.). проте в
протоколах судового засідання немає будь-яких даний про участь в подальшому
розгляді справи перекладача.

Помимо цього,
згідно протоколу судового засідання від 8.09.2005 року суд задовольнив
клопотання підсудного ОСОБА_6 про фінансування судового процесу технічними
засобами(т. 12 а. с. 208).

Одначе у справі немає даних про здійснення такого
фіксування перебігу судового процесу(в протоколах немає відмітки ким і якими
технічними засобами проводиться фіксування, відсутні звіт секретаря та копії
інформації записів тощо).

Судовий розгляд справи постійно провадився у відсутності тих чи інших
учасників судового розгляду, зокрема адвокатів, інших захисників, у тому числі
і при вирішенні питання щодо направлення справи на додаткове розслідування.

Зазначені порушення вимог кримінально-процесуального
закону при судовому розгляді справи є істотними, оскільки унеможливлюють постановления у справі законного
рішення.

Помимо цього,
колегія суддів знаходить, що постанова суду є необгрунтованою, викладені в ній
висновки неконкретні, мають протиріччя, не відповідають матеріалам справи і не
вмотивовані.

У постанові суд не зазначив, чому позбавленений можливості перевірити в
судовому засіданні доводи і версії підсудних про непричетність до злочину.

Посилаючись на невідповідність тексту формулювання обвинувачення чи тексту
обвинувального висновку, суд не зазначив конкретно про яку саме невідповідність
йде мова і в чому її сутність.

Більш того, суд не навів у постанові мотиви істотності таких недоліків І
чому суд позбавлений можливості їх усунути в судовому засіданні(зокрема у
відповідності до ст.. 277 КПК).

Окрім того,
колегія суддів звертає увагу, що за результатами попереднього розгляду справи,
а. також, після прочитання прокурором обвинувального висновку на початку
судового слідства, - як це видно з постанови судді від 22.07.2005 року, та з
протоколу судового засідання від 1.03.2006 року(т. 12 а. с. 17, 208) суду та
усім учасникам судового розгляду справи, у т. ч. і підсудним, обвинувальний
висновок і суть пред'явленого обвинувачення кожному із підсудних була
зрозумілою, ніхто із учасників процесу і суд не зауважив про його
неконкретність чи «нечитабельність» тощо.

За
результатами попереднього розгляду суддя(головуючий у справі - Міщенко
С.В.) у згаданій
постанові зазначив, що під час провадження дізнання і досудового слідства були
дотримані вимоги КПК у тому
числі про забезпечення права підозрюваних і обвинувачених та захист тощо(т. 12
а. с. 17).

Посилаючись на наявність порушення права обвинуваченого
ОСОБА_6 на захист, суд не звернув уваги, що ОСОБА_6 заявляв клопотання про
допуск в якості захисника особу(ОСОБА_12), яка не мала права займатися
адвокатською діяльністю і не являлась близьким родичем обвинуваченого, в
зв'язку з чим в задоволенні клопотання і було відмовлено, а про допуск іншого
захисника ОСОБА_6 клопотання не заявляв.

Не обґрунтованими є також посилання суду, як на підставу для повернення
справи на додаткове розслідування, не виявлені виправлення в процесуальних
документах дати їх складання, невідповідність підпису особи тощо.

Суд не вжив усіх можливих заходів для з'ясування причин цих недоліків і
передчасно зробив висновки про наявність фальсифікації справи. Знову ж таки суд
не звернув уваги на можливість усунення цих недоліків в судовому засіданні.

Недопустимим при направленні справи на додаткове розслідування є висновок
суду про сумнівність обвинувачення та про чинення тиску на обвинувачених під
час їх допиту, оскільки такі обставини підлягають дослідженню під час розгляду
справи з наданням відповідної їх оцінки при вирішенні справи по суті.

Не є безумовною підставою для направлення справи на додаткове розслідування
посилання на несвоєчасне ознайомлення обвинувачених з постановами про
призначення експертиз, не ознайомлення усіх обвинувачених з поданням і
постановою про продовження строку тримання під вартою(т. И а. с 1-21), а також -
виявлення судом неналежності у протоколах підписів ОСОБА_5 і ОСОБА_7(т. 10 а.
с. 308,309).

Суд не навів обгрунтування істотності таких порушень і недоліків, не
звернув уваги, що поновити право на своєчасне ознайомлення обвинувачених із
згаданими постановами слідчого фактично неможливо, що це своє право
обвинувачені використали, фактично ознайомившись з усіма матеріалами справи, і
не позбавлені можливості заявляти клопотання з цих питань і в суді.

Вказуючи про порушення у справі відносно ОСОБА_1 строків, передбачених ст..
120 КПК, суд не звернув уваги на рішення органів досудового слідства про
зупинення провадження у справі і, крім того, суд не обміркував питання щодо
можливості виділення в окреме провадження справи в цій частині(обвинувачення
ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 289 КК(два епізоди) не пов'язане з іншим обвинуваченням).

Таким чином, на підставі викладеного, колегія суддів вважає, що постанова
суду в цілому підлягає скасуванню, а справа - направленню на новий судовий
розгляд у відповідності до вимог кримінально-процесуального закону, яким
регулюється провадження справ у суді першої інстанції.

Враховуючи особу підсудних ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7, які раніше судимі і
яким інкриміновано вчинення тяжких злочинів у складі злочинної організації,
колегія суддів не знаходить підстав для зміни щодо кожного з них обраного
запобіжного заходу - тримання під вартою. Тому апеляції підсудних не підлягають
до задоволення.

Керуючись ст.,
ст.. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
заступника прокурора Черкаської області задовольнити.

Постанову
Золотоніського міськрайонного сулу від 28 грудня 2006 року про направлення на
додаткове розслідування кримінальної справи відносно ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,

ОСОБА_8 та
ОСОБА_9 - скасувати, а
справу направити на новий судовий розгляд в той же суд.

В задоволенні
апеляцій підсудних ОСОБА_1,
ОСОБА_6 і ОСОБА_7 відмовити.

Запобіжний захід
щодо підсудних ОСОБА_1, ОСОБА_6 і ОСОБА_7 залишити - тримання під вартою,
відносно ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_8 і ОСОБА_9 - підписку про невиїзд.