Справа №1-211/2007 p.
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2007 року
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого
судді Хрипун С. В.

при
секретарі Корнелюк М. П.

за участю
прокурора Бистрика О.М. ,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальну справу за обвинуваченням
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1народження, уродженця та жителя АДРЕСА_1,
українця,
громадянина України, освіта
середня-спеціальна, не одруженого, не працює,
раніше не судимого, у вчиненні
злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2народження, уродженця смт. Маньківка Черкаської області, українця,
громадянина України, освіта
середня, одруженого, не працює,
проживає за адресою :
АДРЕСА_1раніше не судимого, у
вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

20.12.2006 року близько 19 години
ОСОБА_1, діючи спільно та за попередньою
змовою з ОСОБА_2та з невстановленою особою,
маючи намір на викрадення чужого майна,
перебуваючи в АДРЕСА_2, наніс
удар кулаком правої руки по тулубу ОСОБА_3,
після чого невстановлена особа підійшла до потерпілого та відкрито
викрала його мобільний телефон «Нокіа 3250»
вартістю 1720 грн.

Після
цього, продовжуючи свою злочинну
діяльність, реалізуючи свій раніше
виниклий умисел, направлений на
викрадення чужого майна, ОСОБА_2, діючи спільно та за попередньою змовою з
ОСОБА_1 та з невстановленою особою, перебуваючи в АДРЕСА_2, підійшов до ОСОБА_4 та відкрито заволодів
його мобільним телефоном «Нокіа № 70» вартістю 1900 грн.

Після
вчиненого з місця злочину зникли. Викраденим розпорядились на власний розсуд.

В
судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 свою вину у пред»явленому йому
обвинуваченні визнав повністю, давати
показання відмовився. Суд оголосив показання підсудного дані ним під час
досудового слідства. Допитаний в якості обвинуваченого ОСОБА_1 свою вину у
пред»явленому йому обвинуваченні визнав повністю та показав, що до м. Києва приїхав з метою працевлаштування.
Тимчасово проживав в АДРЕСА_2 з ОСОБА_5 В цьому ж будинку також проживали інші
люди, а саме : ОСОБА_6
ОСОБА_7та ОСОБА_8

19.12 2006 року ввечері між
ОСОБА_5 та ОСОБА_7виникла сварка в яку втрутився ОСОБА_3 і він. Між ним та
ОСОБА_3. була бійка. Через деякий час вони розійшлися.

20.12.2006 року він зустрів
свого товариша та племінника ОСОБА_5 ОСОБА_2
якому розповів, що між ним та
ОСОБА_3. була бійка. В цей же день він та ОСОБА_2 поїхали до будинку в якому твін тимчасово
проживав з ОСОБА_5 Коли їхали в таксі,
то познайомилися із таксистом і роповіли йому про сварку з
ОСОБА_3., а також повідомили його про
те, що їдуть розмовляти з ОСОБА_3.
Таксист запропонував їм свою допомогу. Коли приїхали то зайшли втрьох до
будинку. В прихожій знаходився ОСОБА_8 В кімнаті відпочивали ОСОБА_3 та
ОСОБА_7В іншій

2

кімнаті спала ОСОБА_5 Це було близько 19
години. Він зайшов в кімнату до ОСОБА_3 та,
вказавший на нього промовив «Ось головний». Тоді в кімнату зайшов
таксист і увімкнув світло. ОСОБА_7вийшла з кімнати. Він (ОСОБА_1) підійшов до ОСОБА_3, вдарив його по тулубу кулаком правої руки.
Після цього підійшов таксист та вихопив у ОСОБА_3 з рук мобільний телефон
«Нокіа 3250». Весь час
він та ОСОБА_2знаходились в кімнаті поряд з таксистом. Потім він вийшов з кімнати та пішов до
ОСОБА_5, сказав їй, щоб вона збирала речі, бо вони їдуть з будинку. Що вона і зробила.
Двері в кімнаті були відчинені, тому він
бачив , як ОСОБА_2забрав мобільний, який належить ОСОБА_4 Потім ОСОБА_2 вийшов на вулицю, за ним вийшли він з ОСОБА_5 та такси ст. Всі
сіли в автомобіль і поїхали. Таксист висадив їх біля заводу «Електронмаш». Про
те, що вони вчинили крадіжку мобільних
телефонів ОСОБА_5 не
знала.

У
вчиненому щиро розкаюється, просить
суворо його не наказувати. Завдані збитки потерпілим відшкодував.

В
судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 свою вину у пред»явленому йому
обвинуваченні визнав повністю, давати
показання відмовився. Суд оголосив показання підсудного на досудовому слідстві.
Допитаний в якості обвинуваченого ОСОБА_2 свою вину у пред»явленому йому
обвинуваченні визнав повністю та показав,
що проживає в м. Києві разом зі
своєю дружиною ОСОБА_9. У нього є тітка ОСОБА_5, яка співмешкає з ОСОБА_1. Вони тимчасово
проживали в АДРЕСА_2

20.12.2006 року він зустрів
ОСОБА_1, який повідомив, що його побив ОСОБА_6 який проживає з ним в
одному будинку. Також повідомив, що
ОСОБА_3 висловлювався на його адресу нецензурною лайкою. В цей же день він та
ОСОБА_1 поїхали до будинку в якому проживав останній. Коли їхали в таксі, то познайомилися із таксистом і розповіли
йому про сварку з ОСОБА_3., а також
повідомили його про те, що їдуть
розмовляти з ОСОБА_3. Таксист запропонував їм свою допомогу. Коли приїхали то
зайшли втрьох до будинку. В прихожій знаходився ОСОБА_8 В кімнаті відпочивали
ОСОБА_3 та ОСОБА_7В іншій кімнаті спала ОСОБА_5
Це було близько 19 години.
ОСОБА_1 зайшов в кімнату до ОСОБА_3 та,
вказавши на нього, промовив «Ось
головний». Тоді в кімнату зайшов таксист і увімкнув світло. ОСОБА_7вийшла з
кімнати. ОСОБА_1 підійшов до ОСОБА_3,
вдарив його по тулубу кулаком правої руки. Після цього підійшов таксист
та вихопив у ОСОБА_3 з рук мобільний телефон «Нокіа 3250». Весь час він та
ОСОБА_1 знаходились в кімнаті поряд з таксистом. Потім ОСОБА_1 вийшов з кімнати ОСОБА_3 та
пішов у кімнату до ОСОБА_5 Він також вийшов з кімнати ОСОБА_3 у прихожу де
знаходився ОСОБА_8. Таксист вийшов на вулицю. Він підійшов до ОСОБА_4,
який сидів на стільці біля столу та дивився телевізор. На
столі лежав його мобільний телефон «Нокіа». Він (ОСОБА_2) швидко підійшов до
столу та у присутності ОСОБА_4 викрав мобільний телефон останнього. Потім пішов
на вулицю. На вулиці він, ОСОБА_1, ОСОБА_5
сіли в автомобіль і поїхали. Таксист висадив їх біля заводу «Електронмаш».
Про те, що він та ОСОБА_1 вчинили
крадіжку мобільних телефонів ОСОБА_5
не знала.

У
вчиненому щиро розкаюється, просить
суворо його не наказувати. Заподіяні збитки потерпілим відшкодував у повному
обсязі.

Крім
визнання підсудними своєї вини, їх
винність у вчиненні злочину підтверджується іншими доказами, дослідженими в процесі судового слідства.

Так, потерпілий ОСОБА_6на досудовому слідстві дав
показання, які були оголошені в судовому
засіданні на підставі його заяви згідно
ст.306, 308, 314 КПК України, що 20.12.2006 року близько 19 години він
перебував по місцю свого тимчасового проживання в АДРЕСА_1. В будинку
знаходились ОСОБА_7та ОСОБА_8 В цей час до будинку зайшов ОСОБА_1, який також проживав у зазначеному будинку.
Разом з ОСОБА_1 зайшло ще четверо хлопців серед яких був ОСОБА_2Погрожуючи
фізичною розправою, хлопці викрали у
нього мобільний телефон марки «Нокіа - 3250» вартістю 1720 грн.

3

Свідок ОСОБА_5 пояснила
суду, що раніше проживала по
АДРЕСА_2разом зі своїм з співмешканцем
ОСОБА_1 В цьому ж будинку проживали ОСОБА_6 ОСОБА_7, ОСОБА_8

19.12.2006 року у неї з
ОСОБА_7виникла сварка в яку втрутилися ОСОБА_3 та ОСОБА_1 Між ОСОБА_3. та
ОСОБА_1 була бійка.

20.12.2006 року близько 12 години вона
прийшла додому та лягла спати. Біля 19
години цього ж дня почула якийсь крик у прихожій будинку. Потім до неї в
кімнату зайшов ОСОБА_1 та сказав, щоб
вона збирала речі, оскільки вони їдуть з
цього будинку. Вона зібрала речі і вони з ОСОБА_1ом вийшли на вулицю, де вже були ОСОБА_2
та такси ст. Вона,
ОСОБА_1, ОСОБА_2
та таксист сіли в машину і поїхали. Таксист висадив їх біля
заводу «Електронмаш» в м. Києві.

Через
деякий час ОСОБА_1 зізнався, що 20.12.2006 року вони з
ОСОБА_2 та таксистом викрали у ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 мобільні телефони. Один з телефонів ОСОБА_1 продав на ринку «Караваєві
дачі» в м. Києві, інший телефон
повернули ОСОБА_4 через декілька днів після викрадення. Пізніше ОСОБА_1 та
ОСОБА_2відшкодували ОСОБА_3 вартість викраденого телефону.

Винність
підсудних у вчиненні злочину також підтверджується іншими доказами: заявою
потерпілого ОСОБА_3 від 20.12.2006
року (а.с. З); протоколом усної заяви (повідомлення) про злочин від ОСОБА_4
від 20.12.2006 року
(а.с. 4); протоколом огляду місця події від 20.12.2006 року -
АДРЕСА_2(а.с. 5); протоколом огляду та вилучення від 22.01.2007 року - мобільного
телефону «Нокіа № 70» (а.с.
15); протоколом огляду речових доказів від 23.01.2007 року (а.с. 16); протоколом очної ставки від 23.01.2007 року між
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с. 39-40);
протоколом очної ставки від 23.01.2007
року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 41); довідкою про вартість викрадених
мобільних телефонів Нокіа-№ 70
- 1900 грн., Нокіа -3250-1720 грн.(а.с. 43).

Суд
визнає, що підсудні, потерпілий,
свідок давали правдиві покази,
які підтверджуються іншими,
дослідженими в процесі судового слідства доказами.

Таким
чином, оцінюючи в сукупності всі докази
зібрані по справі, суд визнає, що вина підсудних у вчиненні злочину доказана
повністю, їх дії судом кваліфікуються за
ч.2 ст. 186 КК України, як
відкрите викрадення чужого майна (грабіж),
поєднаний з насильством, яке не є
небезпечним для життя чи здоров»я потерпілого.

Призначаючи
покарання підсудному ОСОБА_1., суд бере
до уваги, що вчинений злочин є
тяжким, ОСОБА_1 за місцем проживання характеризується
позитивно, на обліку у лікара-нарколога
та лікаря-психіатра не перебуває, раніше
не судимий, обставинами, що пом»якшують покарання, суд визнає щире каяття та добровільне
відшкодування завданого збитку, і
призначає покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції статті.
Однак, приймаючи до уваги, що виправлення підсудного можливе без
відбування покарання, враховуючи його
щире каяття, позитивні характеристики, суд приходить до висновку про можливість
звільнення ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням.

Призначаючи
покарання підсудному ОСОБА_2, суд бере
до уваги, що вчинений злочин є
тяжким, ОСОБА_2 за місцем проживання
характеризується позитивно, на обліку у
лікара-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, раніше не судимий, обставинами,
що пом»якшують покарання, суд
визнає щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку, і призначає покарання у вигляді позбавлення
волі в межах санкції статті. Однак,
приймаючи до уваги, що
виправлення підсудного можливе без відбування покарання, враховуючи його щире каяття, позитивні характеристики, суд приходить до висновку про можливість
звільнення ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням.

4

На підставі викладеного, керуючись
ст. ст.323-324 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1
визнати винним у вчиненні злочину,
передбаченого ч.2 ст.186 КК
України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк чотири
роки.

На
підставі ст. ст.75 КК України звільнити
ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк два роки.

На
підставі ст.76 КК України покласти на
ОСОБА_1 обов»язки повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну
місця проживання, роботи.

ОСОБА_2визнати
винним у вчиненні злочину, передбаченого
ч.2 ст.186 КК України та призначити йому
покарання у вигляді позбавлення волі на строк чотири роки.

На
підставі ст. ст.75 КК України звільнити
ОСОБА_2від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк два роки.

На
підставі ст.76 КК України покласти на
ОСОБА_2обов»язки повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну
місця проживання, роботи.

Речовий
доказ по справі : мобільний
телефон «Нокіа № 70» залишити
у користуванні потерпілого ОСОБА_4.

Міру
запобіжного заходу ОСОБА_1до вступу вироку в законну силу залишити підписку про
невиїзд.

Міру
запобіжного заходу ОСОБА_2до вступу вироку в законну силу залишити підписку про
невиїзд.

Вирок
може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області через
Києво-Святошинський районний суд протягом 15
(п»ятнадцяти) діб з дня його проголошення.