Справа №295/3812/15-к

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.04.2015 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

секретаря: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі кримінальне провадження № 0000063 про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Радомишль Житомирської області, українця, громадянина України, не працюючого, розлученого, освіта АДРЕСА_1 , - за ст. 407 ч. 2 КК України, -

з участю сторін кримінального провадження:
прокурора: ОСОБА_4

обвинуваченого: ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В :

9 січня 2015 року о 8 год. 00 хв. військовослужбовець солдат ОСОБА_5 в порушення вимог ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу ст. ст. 11, 16, 30, 35, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом та з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, без дозволу командування військової частини та поважних причин, самовільно залишив військову частину - польова пошта В НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та, маючи об`єктивні можливості для прибуття до місця проходження військової служби, військової частини - польова пошта НОМЕР_2 , не з`явився, обов`язки за посадою не виконував, перебуваючи поза межами військової частини, правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від неї та його причини, не повідомив та по 15 січня 2015 року проводив час на власний розсуд.

15 січня 2015 року солдат ОСОБА_6 прибув до місця служби у військову частину - польова пошта В НОМЕР_3 для подальшого проходження військової служби та виконання покладених на нього обов`язків за посадою.

Однак, 11 лютого 2015 року військовослужбовець солдат ОСОБА_5 в порушення вимог ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу ст. ст. 11, 16, ЗО, 35, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом та з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, без дозволу командування військової частини та поважних причин, повторно протягом року самовільно залишив військову частину - польова пошта В НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та, маючи об`єктивні можливості для прибуття до місця проходження військової служби, військової частини - польова пошта НОМЕР_4 , не з`явився, обов`язки за своєю посадою не виконував. Перебуваючи поза межами військової частини він правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від неї та його причини, не повідомив та по 19 лютого 2015 року проводив час на власний розсуд.

19 лютого 2015 року солдат ОСОБА_6 прибув до місця служби у військову частину - польова пошта В НОМЕР_1 для подальшого проходження військової служби, виконання покладених на нього обов`язків за посадою.

Скоєне ОСОБА_3 кримінальне правопорушення суд кваліфікує за ст.407 ч.2 КК України, як умисні дії, які виразились у самовільному залишенні військовослужбовцем військової частини без поважних причин, тривалістю хоч і менше десяти діб, але більше трьох діб, вчинені повторно протягом року,

Обвинувачений ОСОБА_6 та прокурор Військової прокуратури Житомирського гарнізону ОСОБА_4 уклали угоду від 10 березня 2015 року про визнання винуватості обвинуваченим ОСОБА_6 .

Згідно укладеної угоди:

- обвинувачений ОСОБА_6 визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.407 ч.2 КК України;

- сторони вказаної угоди узгодили, що обвинуваченому ОСОБА_6 необхідно призначити покарання за ст.407 ч.2 КК України у вигляді штрафу в сумі 1020 грн.;

- обвинувачений ОСОБА_6 згоден на призначення йому узгоджених з прокурором Військової прокуратури Житомирського гарнізону ОСОБА_4 виду та міри покарання;

- наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст.473 ч.2 КПК України сторонам відомі та зрозумілі;

- наслідки невиконання угоди, відповідно до ст.476 КПК України сторонам відомі та зрозумілі.

В судовому засіданні встановлено, що укладення цієї угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Укладена обвинуваченим ОСОБА_6 та прокурором Військової прокуратури Житомирського гарнізону ОСОБА_4 угода відповідає вимогам ст.472 КПК України, а тому вона підлягає затвердженню.

Керуючись ст.ст. 368, 370 374, 468-476 КПК України суд, -

З А С У Д И В :

Затвердити угоду, укладену 10 березня 2015 року між обвинуваченим ОСОБА_3 та прокурором Військової прокуратури Житомирського гарнізону ОСОБА_4 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні, передбаченому ст. 407 ч.2 КК України.

Призначити ОСОБА_3 узгоджену з прокурором міру покарання за ст. 407 ч.2 КК України штраф в сумі 1020 грн.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: ОСОБА_1