Справа №1-43/07
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Октябрський
районний суд м. Полтави у складі:

головуючого
- судді Савченка
А.Г.

при секретарях Бондаренко
С.Л., Федорченко Л.В.,

Синягоеській
О.О.

за участю
прокурорів Попок О.В., Гавриш М.С.

захисників ОСОБА_2,
ОСОБА_3,

ОСОБА_4, ОСОБА_5

підсудного ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні
суду в м. Полтаві 10 квітня 2007 року кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,
уродженця м. Єревана республіки Вірменія, мешканця АДРЕСА_1, вірменина,
громадянина республіки Вірменія, освіта середня, одруженого, ніде не працює,
судимого

15 жовтня 2003 року Октябрським
районним судом м. Полтави за ч.І ст. 185
та ч.2 ст. 186 КК
України на чотири роки позбавлення волі з звільненням на підставі ст. 75 КК України від
відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на три роки,

у вчиненні
злочину, передбаченого ч.2 ст. 185
КК України,

встановив:

31 січня 2005
року, приблизно о 12
год. 30 хв., підсудний ОСОБА_1,
перебуваючи в салоні автомобіля «ВАЗ 21099»
д.н.з. НОМЕР_1 по вулиці АДРЕСА_2,
повторно, таємно викрав із бардачка
цього автомобіля портмоне вартістю 11
грн. 70 коп. з
грішми в сумі 3024 грн.,
належні потерпілому ОСОБА_6, внаслідок чого завдав йому збитку на загальну суму
3035 грн. 70 коп.

Допитаний в ході
судового розгляду справи підсудний ОСОБА_1 вину
свою у вчиненні злочину визнав та показав, що дійсно у вказаний день і час за
вказаних обставин він вчинив крадіжку зазначеної суми грошей з бардачка автомобіля
потерпілого ОСОБА_6, який підвозив його на таксі за його викликом.

Допитавши його
та дослідивши матеріали кримінальної справи, суд приходить до висновку про
доведеність вини підсудного у вчиненні інкримінованого йому злочину, виходячи з
наступного.

Із досліджених в
ході судового слідства показань потерпілого ОСОБА_6 (т. 1 а. с. 9, 11) слідує, що 31 січня 2005 року на своєму
автомобілі він підвозив підсудного в якості

2

пасажира за його викликом. В бардачку автомобіля
знаходилось його портмоне з грішми, які він взяв з собою з тим, щоб погасити
кредит в банку. На прохання підсудного він підвозив його за декількома адресами
і коли в черговий раз той вийшов з автомобіля, то він виявив відсутність в бардачку портмоне з
грішми. Припускаючи, що крадіжку вчинив саме підсудний, він крикнув, щоб той
зупинився і почав його доганяти. Однак, переслідуючи, посковзнувся і впав, а
підсудний втік. Декілька днів він вів його пошуки самостійно, а потім не
знайшовши, повідомив про крадіжку в міліцію, в зв»язку з чим була порушена кримінальна
справа. В ході досудового слідства він впізнав підсудного при пред»явленні йому
для впізнання як особу, що вчинила крадіжку. Внаслідок вчинення цього злочину
йому завдано збитку на загальну суму 3039
грн.

Допитаний в ході
судового слідства свідок ОСОБА_7, батько потерпілого, показав, що 31 січня 2005 року його син,
виїжджаючи на автомобілі з дому, взяв з собою гроші для погашення кредиту.
Наступного дня від нього він дізнався, що гроші були викрадені одним із
пасажирів, яких він підвозив. Він запропонував йому звернутись з заявою до
органів внутрішніх справ і повідомити про вчинення злочину. Однак син заявив,
що спочатку сам проведе пошуки злочинця, так як він хорошо запам»ятав його
зовнішність, а потім, якщо не знайде, то повідомить про це в міліцію. Йому
відомо, що син звернувся в міліцію лише через декілька днів. В даний час його
син знаходиться за кордоном, в зв»язку з чим з»явитися в судове засідання не
може і коли він повернеться йому невідомо.

Із показань
свідків ОСОБА_8 і ОСОБА_9,
які були досліджені в ході судового слідства по справі (т. 1 а. с. 35-36, 37; т. 2 а. с. 5, 6), слідує,
що 9 лютого 2005 року вони були
присутні в якості понятих при проведенні огляду під»їзду будинку з участю
підсудного, в ході якого він розповів про обставини викрадення грошей у
потерпілого та вказав на місце, куди він сховав портмоне з грішми. У вказаному
ним місці було вилучене портмоне.

Із протоколу
огляду під»їзду будинку АДРЕСА_3 від 9 лютого 2005 року (т. 1 а. с. 7), проведеного з
участю підсудного, слідує, що між 1
та 2 секціями
20-секційної батареї опалення було виявлено чоловіче портмоне чорного кольору.

При пред»явленні
його для впізнання (т. 1
а. с. 12) потерпілий
впізнав його як йому належне.

Згідно висновку
товарознавчої експертизи №
В-495/1 від 19 лютого 2005 року (т. 1 а. с. 54) вартість
викраденого у потерпілого портмоне становить 11 грн. 70
коп.

Аналізуючи
наведені докази, суд приходить до висновку, що показання підсудного, в яких він
визнає вину у вчиненні злочину, підтверджуються сукупністю наведених доказів по
справі, а тому суд покладає їх в основу обвинувачення підсудного у вчиненні
злочину.

Суд кваліфікує
дії підсудного ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 185 КК України,
оскільки він повторно вчинив таємне викрадення чужого майна.

Вирішуючи
питання про призначення підсудному покарання, суд враховує характер і тяжкість
вчиненого ним злочину та обставини, що впливають на призначення покарання.

3

Зокрема, суд
враховує,, що за місцем досудового ув»язнення підсудний характеризуються
задовільно, на заходи виховного характеру реагують слабо, дотримуються
встановлених правил поведінки (т. 1
а. с. 63).

Відповідно до
медичного висновку ЛКК підсудний визнаний здоровим та таким, що лікування від
залежності до психоактивних речовин не потребує (а. с. 64
т. 1).

Обставинами, які
пом"якшують покарання підсудного, суд визнає щире каяття та активне
сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які
обтяжують покарання, суд не знаходить.

Враховуючи
ступінь тяжкості, обставини вчинення злочину, дані про особу підсудного, стан
його здоров»я, наявність на його утриманні малолітньої дитини, наявність у
нього судимості та не відбутого покарання за попереднім вироком, відсутність
обставин, що обтяжують покарання та наявність декількох обставин, що
пом»якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, і
вважає за можливе відповідно до ч. 1
ст. 69 КК
України перейти до іншого, більш м»якого виду основного покарання, не
зазначеного в санкції ч. 2
ст. 185 КК
України і призначити йому покарання у вигляді штрафу, яке буде необхідним і
достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Керуючись статтями
321, 323 та 324 КПК України,
суд,

засудив:

ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 185 КК України з
застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України до
штрафу в сумі сімсот гривень.

Вирок
Октябрського районного суду м. Полтави від 15 жовтня 2003
року, за яким його засуджено за ч.І ст. 185 та ч. 2
ст. 186 КК
України на 4 роки
позбавлення волі з звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з
іспитовим строком на 3 роки,
виконувати окремо.

В строк
відбування покарання зарахувати час його досудового ув»язнення з 16 лютого 2005 року по 10 квітня 2007 року.

Запобіжний захід
до надрання вироком законної сили у вигляді взяття під варту, обраний щодо
засудженого ОСОБА_1, змінити
на підписку про невиїзд, звільнивши його з-під варти в залі суду.

Речові докази,
які передано на зберігання потерпілому (т. 1 а. с. 56),
повернути йому ж.

Вирок може бути
оскаржено в апеляційний суд Полтавської області через районний суд протягом
п"ятнадцяти діб з моменту його проголошення.

Суддя Савченко

4

Зокрема, суд враховує, що за місцем
досудового ув»язнення підсудний характеризуються задовільно, на заходи
виховного характеру реагують слабо, дотримуються встановлених правил поведінки
(т. 1 а. с. 63).

Відповідно до
медичного висновку ЛКК підсудний визнаний здоровим та таким, що лікування від
залежності до психоактивних речовин не потребуює (а. с. 64
т. 1).

Обставинами, які
пом"якшують покарання підсудного, суд визнає щире каяття та активне
сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які
обтяжують покарання, суд не знаходить.

Враховуючи
ступінь тяжкості, обставини вчинення злочину, дані про особу підсудного, стан
його здоров»я, наявність на його утриманні малолітньої дитини, наявність у
нього судимості та не відбутого покарання за попереднім вироком, відсутність
обставин, що обтяжують покарання та наявність декількох обставин, що
пом»якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину,
суд вважає за можливе відповідно до ч. 1
ст. 69 КК
України перейти до іншого, більш м»якого виду основного покарання, не
зазначеного в санкції ч. 2
ст. 185 КК
України і призначити йому покарання у вигляді штрафу, яке буде необхідним і
достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Керуючись статтями
321, 323 та 324 КПК України,
суд,

засудив:

ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 185 КК України з
застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України до
штрафу в сумі сімсот гривень.

Вирок Октябрського
районного суду м. Полтави від 15
жовтня 2003 року, за
яким його засуджено за ч.І ст. 185
та ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення
волі з звільненням на підставі ст. 75
КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки, виконувати
окремо.

В строк
відбування покарання зарахувати час його досудового ув»язнення з 16 лютого 2005 року по 10 квітня 2007 року.

Запобіжний захід
до надрання вироком законної сили у вигляді взяття під варту, обраний щодо
засудженого ОСОБА_1, змінити
на підписку про невиїзд, звільнивши його з-під варти в залі суду.

Речові докази,
які передано на зберігання потерпілому (т. 1 а. с. 56),
повернути йому ж.

Вирок може бути
оскаржено в апеляційний суд Полтавської області через районний суд протягом
п"ятнадцяти діб з моменту його проголошення.

Суддя А.Г.Савченко