Справа № 11-
560/2008 р. Головуючий у І
інстанції - Жовток Є.А.
187 ч. 3 КК України.
Доповідач - Демченко О.В.
Апеляційний суд Чернігівської області в складі :
головуючого судді - Салая Г.А.
суддів - Демченка О.В., Рудомьотової С.Г.,
з участю прокурора - Шваб Л.В.
захисника - адвоката ОСОБА_3
засудженого - ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Чернігові кримінальну
справу за апеляціями адвоката ОСОБА_3 в інтересах засудженого ОСОБА_2 та
засудженого ОСОБА_2 на вирок Ріпкинського районного суду Чернігівської області
від 18 липня 2008 року, -
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженець м. Кремінна,
Луганської області, українець, громадянин України, з початковою
загально-середньою освітою, не одружений, не працюючий, зареєстрований в
АДРЕСА_1 проживаючий в АДРЕСА_2, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий,
- засуджений за ст. 187 ч. 3 КК України до 8 років позбавлення волі з
конфіскацією всього належного йому майна.
Стягнуто з засудженого ОСОБА_1 273 грн. 45 коп. судових витрат, за
проведення товарознавчого дослідження, на користь держави.
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 народження, уродженець та мешканець
АДРЕСА_3, українець, громадянин України, з загально-середньою освітою, не
одружений, не працюючий, учень Чернігівського професійного ліцею залізничного
транспорту, раніше не судимий,
- засуджений за ст. 187 ч. 3 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення
волі з конфіскацією всього належного йому майна.
Стягнуто з засудженого ОСОБА_2 273 грн. 45 коп. судових витрат, за
проведення товарознавчого дослідження, на користь держави.
Вироком
суду ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнані винними і засуджені за таких обставин.

17
лютого 2008 року, близько 20 години, ОСОБА_1, за попередньою змовою в групі
осіб з ОСОБА_2, обоє перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, з метою
заволодіння чужим майном, шляхом вибиття дверей, проникли всередину будинку
АДРЕСА_4 де із застосуванням насильства небезпечного для здоров'я, скоїли напад
на ОСОБА_4, заподіявши йому тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості та
відкрито заволоділи механічним годинником вартістю 32 грн., складним ножем
вартістю 12 грн. 60 коп. та грошима в сумі 22 грн., заподіявши потерпілому
матеріальну шкоду на загальну суму 66 грн. 60 коп.

Не погоджуючись з даним вироком суду адвокат ОСОБА_3в
інтересах засудженого ОСОБА_2 подав апеляцію, в якій не оспорюючи встановлені
судом фактичні обставини справи та кваліфікацію дій засудженого просить його
змінити, застосувавши відносно ОСОБА_2 ст. 69 КК України та обравши міру
покарання з застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши від відбування
покарання з випробуванням. Доводи апеляції зводяться до того, що засуджений
раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має лише позитивні
характеристики, добровільно відшкодував завдані збитки потерпілому та те,
що сам потерпілий претензій до нього не має.

В апеляції засуджений ОСОБА_2, не
оспорюючи встановлені судом фактичні обставини справи та кваліфікацію його дій,
просить вирок суду змінити і призначити йому покарання, яке не буде пов'язане з
реальним позбавленням волі або пом'якшити покарання, оскільки вважає його
занадто суворим. Звертає увагу суду на свої пом'якшуючі обставини по справі:
щире каяття, добровільне відшкодування завданих збитків потерпілому та те, що
він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався і потерпілий до
нього претензій не має.

Інші учасники процесу вирок не оскаржили і апеляцій на нього не подали.

Заслухавши
доповідача, пояснення засудженого ОСОБА_2 та його захисника - адвоката ОСОБА_3 які просили задовольнити апеляцію і пом'якшити призначене
покарання, думку прокурора про безпідставність апеляції і законність
постановленого вироку, перевіривши матеріали справи в повному обсязі та
обговоривши доводи викладені в апеляціях, апеляційний суд приходить до
висновку, що обидві апеляції не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Винність
ОСОБА_2 в скоєнні інкримінованих йому злочинів у повному обсязі знайшла своє
підтвердження в судовому засіданні і підтверджена низкою ретельно досліджених
місцевим судом доказів, яким дано відповідної правової оцінки.

Як
на досудовому слідстві, так і в судовому засіданні обидва засуджені визнали, що
вони, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, з метою заволодіння чужим
майном, прибули до будинку потерпілого ОСОБА_4 та постукавши у двері попросили
впустити їх. Коли потерпілий відмовився це зробити, то вони, діючи узгоджено,
маючи на меті заволодіння майном потерпілого, вибили двері в його будинку,
увірвались всередину, заподіяли потерпілому тілесних ушкоджень, зробили обшук в
його будинку та заволоділи деяким майном, яке змогли знайти.

Потерпілий
ОСОБА_4 на досудовому слідстві і в суді також підтвердив, що саме ці особи -
ОСОБА_2 та ОСОБА_1. за обставин, вказаних у вироку, скоїли напад на нього,
заподіяли йому тілесних ушкоджень, зробили обшук в його будинку і заволоділи
його майном.

Ці
показання засуджених і потерпілого об'єктивно
підтверджуються протоколами
відтворення обстановки і обставин події від 24 березня 2008 року з
участю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 під час цих слідчих дій обидва вони окремо один від
одного розповіли й показали, яким чином скоїли злочин відносно потерпілого. (
а.с. 74-79). Результати слідчих дій
співпадають між собою в деталях, що
говорить про достовірність цих доказів і обґрунтованість покладання їх в основу
вироку.

Протокол
відтворення обстановки і обставин події з участю потерпілого ОСОБА_4 від 24
березня 2008 р. свідчить про повне спів- падіння деталей цієї слідчої дії з деталями
попередньо названих слідчих дій і підтверджує винність обох засуджених.

З
висновку судово-медичної експертизи № 637 від 26 березня 2008 року вбачається,
що потерпілому були заподіяні середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження у
вигляді переломів ребер. (а.с. 88-90)

Висновок судово-медичної експертизи № 116 від
23 березня 2008 року свідчить про те, що вказані тілесні ушкодження не є
небезпечними для життя в момент їхнього заподіяння (а.с. 197-201).

Таким
чином, сукупність досліджених судом доказів прямо свідчить про правильність
встановлення судом фактичних обставин
справи та вірність кваліфікації дій
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 187 КК України, як напад з метою
заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для здоров'я
особи, яка зазнала нападу, з проникненням у житло.

Щодо
призначеного судом першої інстанції покарання, то воно відповідає вимогам ст.
65 КК України.

Призначаючи
покарання, місцевий суд врахував тяжкість скоєного злочину, його негативні
наслідки для потерпілого, обставини, що обтяжують та пом'якшують покарання.

У
відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару,
а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню ними нових злочинів.

Апеляційний
суд вважає, що з урахуванням тієї зухвалості, з якою було скоєно злочин,
нехтування ОСОБА_2 та ОСОБА_1 загальними нормами поведінки, відсутності в них
поваги до здоров'я, майна та людської гідності інших людей, єдиним покаранням
для них може бути тільки позбавлення волі, яке вони повинні відбувати реально.
З урахуванням обставин, які пом'якшують покарання, місцевий суд призначив обом
засудженим покарання у межах, близьких до мінімальних. Покарання в такому розмірі апеляційний суд
вважає справедливим і достатнім, необхідним для виправлення і перевиховання
засуджених.

Під
час розгляду справи апеляційним судом не
було встановлено таких порушень законодавства, яке було б безумовною підставною
для скасування вироку.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 365, 366, 379 КПК України, апеляційний суд -

у х в а л и в :

Апеляцію адвоката ОСОБА_3 в інтересах засудженого ОСОБА_2 та апеляцію
засудженого ОСОБА_2 залишити без задоволення, а вирок Ріпкинського районного
суду Чернігівської області від 18 липня 2008 року щодо ОСОБА_2 - без
змін.

Судді:

О.В. Демченко
Г.А. Салай
С.Г. Рудомьотова