ВІЙСЬКОВИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІЙСЬКОВО-МОРСЬКИХ
УХВАЛА

Іменем України

"18 я січня 2007
року м.
Севастополь

Колегія суддів військового апеляційного суду Військово-Морських Сил

у складі: головуючого ОМЕЛЬЧЕНКА А.Ф.,

суддів ЮНЕНКА М.О.,

ЛЕСЯ В.І.,

за участю прокурора відділу
військової прокуратури Південного регіону України Сичова Є.Б., виправданої
ОСОБА_1 і її захисників ОСОБА_2 та ОСОБА_3

розглянувши у судовому засіданні кримінальну справу за
апеляцією державних обвинувачів на вирок військового місцевого суду Одеського
гарнізону від 27 жовтня 2006 року, яким
військовослужбовця військової частини 2138
старшого прапорщика

ОСОБА_1,
уродженку міста Пяндж Республіки Таджикистан, раніше не судиму, яка має двох
неповнолітніх дітей, на військовій службі з вересня 1992 року,

виправдано за обвинуваченням у
вчиненні злочинів, передбачених ст. 423
ч. 1 та ст. 419 ч. 1 КК України, за
відсутністю у її діях складу цих злочинів.

Згідно з
обвинувальним висновком органами досудового слідства ОСОБА_1 обвинувачувалася в
тому, що будучи у складі прикордонного наряду по перевірці документів на грузи
в режимі "імпорт" у пункті пропуску через державний кордон
"Одеський морський торговельний порт" (далі Одеський МТП), діючи
навмисно, зловживаючи своїм службовим станом в інтересах третіх осіб, порушила
вимоги п. 6 ст. 19 Закону України
"Про Державну прикордонну службу України", ст. ст. 4, 5, 41, 62 ч. 2 Статуту
Державної прикордонної служби України (далі ДПС України), затвердженого наказом
Голови ДПС України від 27
серпня

Справа № 11-1/2007

Головуючий в
суді 1-ї інстанції
Ворщов І.О.

2004
року № 634, ст. ст.
5, 7, 42, 93, 95, 127, 130, 131 Керівництва з організації та здійснення Прикордонного
контролю, затвердженого наказом Голови Держкомкордону України від 11 серпня 1998 року № 333, п. 4.2 розділу 4 Технології
Прикордонного та митного контролю у пунктах пропуску через державний кордон,
затвердженої спільним наказом Голови ДПС України та Голови Державної митної
служби від 24 листопада
2003 року № 297/793, п. 2.4 Інструкції про
порядок реєстрації іноземців та їх паспортних документів у пунктах пропуску
через державний кордон, затвердженої наказом Голови Держкомкордону України від 24 грудня 2001 р. № 773 та функціональні
обов'язки прикордонного наряду по перевірці документів в кабінеті № 21 на стоянці TIR
ділянки відділення прикордонного контролю "Одеса-1". Біля 20
години 1 квітня 2005 року ОСОБА_1, встановивши невідповідність в наданих
документах місць фактичного проживання громадянина Росії ОСОБА_4 по команді
старшому зміни прикордонного наряду не доповіла, проставила відповідні відмітки
ТЗ, марка, номер" в імміграційній картці іноземця, іншу її частину
безпосередньо ОСОБА_4 разом з паспортом не повернула та незаконно встановила
тимчасовий режим ввезення транспортних засобів - легкових автомобілів "Subaru Impreza"
1995 р.в. і "Volvo" 1993 р.в., їх власника ОСОБА_4 про обов'язковий
зворотній вивіз або митне оформлення не проінформувала, нотаріально завіреного
доручення про те, що ОСОБА_4 уповноважує ОСОБА_5 на здійснення операцій,
пов'язаних із тимчасовим ввозом автомобілів на територію України і на право
отримання вантажу, не зажадала, передала імміграційну картку та паспорт ОСОБА_4
не уповноваженій особі -
ОСОБА_5, при цьому фактично оформила в'їзд на територію України громадянина
Росії ОСОБА_4, проставивши в імміграційній картці серії НОМЕР_1, заповненій на
його ім'я, датоштамп НОМЕР_2, і відмітки про ввезення ним двох автомобілів,
хоча фактично він державний кордон України 1 квітня 2005 року не перетинав, на
територію України в цей час не в'їжджав та не ввозив транспортні засоби, що
потягло за собою заподіяння істотної шкоди.

Ці дії ОСОБА_1
органи досудового слідства кваліфікували за ст. 423 ч. 1
та ст. 419 ч. 1 КК України, як
зловживання владою або службовим становищем, вчинене в інтересах третіх осіб,
що заподіяло істотну шкоду, і як порушення статутних правил несення
прикордонної служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного
кордону України.

Виправдовуючи
ОСОБА_1 за відсутністю у її діях складу злочину, суд прийшов до висновку, що
вона, перебуваючи у складі прикордонного наряду, піп; час перевірки документів
на грузи в режимі "імпорт'' у пункті пропуску через державний кордон
України не порушила статутних правил несення прикордонної служби.

В апеляції
прокурори, які брали участь у розгляді справи, просять скасувати
виправдувальний вирок як незаконний та необгрунтований і постановити свій
вирок, яким засудити ОСОБА_1 за ст. 423
ч. 1 та ст. 419 ч. 1
КК України. В обгрунтування доводів апеляції прокурори посилаються на
достатність доказів у справі, що вказують на винуватість ОСОБА_1 у вчиненні
інкримінованих їй діянь, та на невідповідність висновків суду фактичним
обставинам справи.

Крім того, на
думку апелянтів, судове слідство у справі проведено неповно й однобічно,
оскільки не був допитаний свідок ОСОБА_6, показання якого мають істотне
значення для справи; не залучено до справи спеціалістів, які були б
незаінтересовані в результатах справи; не з'ясовано питання, за ким на час
розгляду справи зареєстровані автомобілі "Subaru
Impreza" і "Volvo".

Заслухавши
доповідь судді ЛЕСЯ В.І., пояснення прокурора, який підтримав апеляцію,
виправданої ОСОБА_1 та її захисників, які просили вирок суду залишити без
зміни, перевіривши матеріали справи та доводи апеляції, військовий апеляційний
суд вважає, що апеляція не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як слідує з
матеріалів справи, ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що вона діючи навмисно,
зловживаючи своїм службовим станом в інтересах третіх осіб, під час перевірки
документів на автотранспорт, що тимчасово ввозився на територію України і
прибув в Одеський МТП у контейнері, порушила вимоги Статуту та інших
нормативно-правових актів Державної прикордонної служби України, що потягло за
собою заподіяння істотної шкоди у виді незаконного переміщення, легалізації і у
подальшому приховування двох легкових транспортних засобів, постійне
використання яких на території України заборонено.

Проте ОСОБА_1 на
досудовому слідстві і в судовому засіданні винною себе не визнала і послідовно
пояснювала, що 1 квітня 2005 року вона
знаходилась у прикордонному наряді по перевірці документів на грузи в режимі
"імпорт" в кабінеті №
21 на стоянці TIR ділянки відділення прикордонного контролю
"Одеса-1". Відповідно до функціональних обов'язків, затверджених
начальником Одеського прикордонного загону, вона перевірила надані експедитором
фірми "Одемара-Інтер" ОСОБА_5 документи на вантаж - легкові
автомобілі "Subaru Impreza" і "Volvo", які
надійшли в Україну у контейнері (наряд на отримання контейнера, коносамент,
видатковий ордер з відмітками митниці про оформлення, технічні паспорти на
транспортні засоби і документи, що підтверджують їх реєстрацію в іншій державі,
паспорт їх власника ), здійснила перевірку цих автомобілів за базою даних ДАЇ
на предмет їх викрадення. Отримавши інформацію, що вказані автомобілі
викраденими не рахуються, а в наряді на отримання контейнера і видатковому
ордері є дозвільні відмітки контролюючих інстанцій, зокрема митниці, вона
доповіла начальнику відділення прикордонного контролю ВЕЛІКСАРУ про відсутність
перепон для пропуску цих автомобілів на територію України і здійснила їх
пропуск. В імміграційній картці серії НОМЕР_1 на ім'я власника транспортних
засобів громадянина Російської Федерації ОСОБА_4 вона проставила відмітку "ТЗ,
марка, номер" щодо кожного транспортного засобу і датоштамп НОМЕР_2,
після чого внесла відомості про ці
автомобілі в журнал контролю
ввезення легкового автотранспорту відділення прикордонного контролю "Одеса-1".

ОСОБА_1 також
показувала, що під час оформлення документів при наявності внутрішнього
паспорта громадянина РФ
ОСОБА_4 вона не вимагала його особистої присутності, оскільки в
її обов'язки не входить ідентифікація особи та проведення паспортного контролю.
Реєстрацією та обліком транспортних засобів в імміграційній картці на ім'я
ОСОБА_4 вона не сприяла повторній його реєстрації, як особи, що перетнула
державний кордон, тому що, згідно відміток у його паспорті, ОСОБА_4 мав
тимчасову реєстрацію на території України. До того ж вона не могла внести
відомості щодо ОСОБА_4 в загальний реєстр ДПС України, оскільки пост не був
обладнаний такою реєстраційною базою.

Як вбачається з
показів свідківОСОБА_6 -
командира Одеського прикордонного загону та ОСОБА_7 - начальника
відділення прикордонного контролю "Одеса-1", під час несення
служби у прикордонному наряді по перевірці документів на грузи в режимі
"імпорт'' в кабінеті №
21 на стоянці TIR ділянки відділення прикордонного контролю "Одеса-Iя ОСОБА_1
діяла у відповідності із своїми функціональними обов'язками і не порушила вимог
Статуту та інших нормативно-правових актів Державної прикордонної служби
України.

Згідно з п. п. А
п. З Обов'язків прикордонного наряду по перевірці документів в 21 кабінеті на
стоянці TIR ділянки відділення прикордонного контролю
"Одеса-1", у
випадку тимчасового ввезення на територію України автотранспорту, що прибув в
Одеський МТП в контейнерах, необхідно провести ідентифікацію автомобіля та
перевірити документи: технічний паспорт на транспортний засіб і документ, що
підтверджує його реєстрацію в іншій державі, наряд на завантаження контейнера,
інвойс, коносамент, видатковий ордер з відмітками митниці про оформлення,
паспортний документ власника транспортного засобу, а також перевірити
автомобіль за базою даних ДАЇ на предмет його викрадення. У випадку, коли
власник транспортного засобу є громадянином держави, з якою Україна має
безвізовий режим взаємних поїздок громадян, відмітку "ТЗ" проставляти
в імміграційну картку на кожний транспортний засіб окремо, в інших випадках штамп
"ТЗ" проставляти в паспортні документи власників.

Допитаний в
судовому засіданні свідок ОСОБА_5 показав, що вантаж - легкові
автомобілі "Subaru
Impreza" і 'Volvo", надійшов в
Україну у контейнері на адресу фірми "Одемара-Інтер". Він, як
експедитор цієї фірми, займався оформленням пропуску автомобілів у кабінеті №
21 на стоянці TIR ділянки відділення прикордонного контролю
"Одеса-1" та надав ОСОБА_1 паспорт власника автомобілів ОСОБА_4, а
також необхідні документи, в яких була дозвільна відмітка митного органу. За
розпорядженням відправника вантаж був виданий громадянину ОСОБА_6У, який
придбав ці автомобілі в США
на ім'я ОСОБА_4 і займався їх доставкою та оформленням в Україні.

Залучені до участі у якості
спеціалістів ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 і ОСОБА_11 під час
дослідження доказів в ході судового слідства також давали
пояснення про те, що ОСОБА_1 діяла відповідно до своїх функціональних
обов'язків, а також вимог Статуту та інших нормативно-правових актів Державної
прикордонної служби України. Під час оформлення пропуску вантажу у кабінеті № 21 на стоянці TIR
ділянки відділення прикордонного контролю "Одеса-1", який надійшов на
адресу фірми "Одемара-Інтер", при наявності паспорта власника
вантажу, але за його відсутності, ОСОБА_1 мала право проставити дозвільні
відмітки в супровідних документах. При цьому в її обов'язки проведення
ідентифікації особи ОСОБА_4 не входило. Оформлення імміграційної картки не
призвело до повторної реєстрації перетинання ним кордону, а лише було
підтверджено тимчасове ввезення двох автомобілів на територію України.

При таких даних,
суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що дії ОСОБА_1, яка
перебувала у складі прикордонного наряду по перевірці документів на грузи в
режимі "імпорт" у пункті пропуску через державний кордон Одеський
МТП, були здійснені відповідно до її функціональних обов'язків та діючого
законодавства, і що ці її дії не містять кваліфікуючих ознак інкримінованого їй
злочину - порушення статутних правил несення прикордонної служби.

Суд також прийшов
до правильного висновку щодо безпідставності обвинувачення ОСОБА_1 і за ст. 423 ч. 1 КК України.
Згідно із загальними положеннями кримінального законодавства, в тому разі, коли
дії військової службової особи підпадають під ознаки іншого службового злочину,
передбаченого спеціальною статтею Кримінального кодексу, вчинене слід
кваліфікувати за цією нормою, без сукупності із статтями, які передбачають
загальний склад злочину у сфері службової діяльності.

Оскільки
висновки військового місцевого суду гарнізону, всупереч твердженню прокурора в
апеляції, відповідають фактичним даним і ґрунтуються на всебічному, повному і
об'єктивному дослідженні матеріалів справи, виправдувальний вирок стосовно
ОСОБА_1 апеляційний суд вважає законним і обґрунтованим.

Що стосується
посилання в апеляції на те, що суд першої інстанції не допитав свідка ОСОБА_6
та не встановив за ким на час розгляду справи зареєстровані автомобілі "Subaru Impreza" і
"Volvo", то покази вказаного свідка на досудовому
слідстві, як вбачається з матеріалів справи, були досліджені в судовому
засіданні і в даному випадку не впливають на правильність висновків суду, а
даних про реєстрацію цих автомобілів в Україні органи Державної автомобільної
інспекції не мають.

Обґрунтовано суд
першої інстанції відмовив у задоволенні клопотання прокурорів про виклик
спеціаліста із Донецького прикордонного загону, оскільки суд під час розгляду
справи за їх же клопотаннями залучив у якості спеціалістів з організації
прикордонного контролю офіцерів Одеського прикордонного загону, Південного
регіонального управління ДПС України, Адміністрації ДПС України та працівника
Одеської митниці, які добросовісно виконували свої обов'язки, давали суду
об'єктивні пояснення і будь-яких даних, які свідчили б про їх заінтересованість
в результатах справи, державне обвинувачення не навело.

Враховуючи
викладене та керуючись ст. ст. 365,
366 КПК України, військовий апеляційний суд Військово-Морських Сил

ухвалив:

Вирок
військового місцевого суду Одеського гарнізону від 27 жовтня 2006 року відносно
ОСОБА_1, залишити без зміни, а апеляцію державних обвинувачів - без задоволення.

Дійсна за
належними підписами.