Справа № 314/906/15-к
Провадження № 1-кп/314/105/2015
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 квітня 2015 року м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вільнянськ кримінальне провадження № 0000140 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

м. Запоріжжя, громадянина України, освіта середня спеціальна, офіційно не працюючого, не одруженого, який зареєстрований та проживає за адресою:

АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 14 жовтня 2014 року Вільнянським районним судом Запорізької області за ч. 1

ст. 125 КК України до 150 годин громадських робіт,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , маючи умисел на ухилення від відбування громадських робіт, будучи засудженим 14 жовтня 2014 року Вільнянським районним судом Запорізької області за

ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у вигляді 150 годин громадських робіт та ознайомившись 11 грудня 2014 року під розписку з порядком та умовами відбування призначеного покарання, постановою про призначення днів явки на реєстрацію (1-4 понеділок кожного місяця) до Вільнянського міжрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції, діючи умисно, незважаючи на неодноразові виклики та офіційні попередження Вільнянського МВ КВІ, ухилявся від відбування покарання у вигляді громадських робіт, яке виразилося в тому, що він у вільний від роботи час з 15 грудня 2014 року не з`являвся на проходження громадських робіт до Вільнянської міської ради, куди був направлений згідно направлення Вільнянського МВ КВІ, хоча мав таку можливість.

Зокрема, ОСОБА_3 , згідно розпорядження та затвердженого графіка, 12 грудня 2014 року приступив до відбуття громадських робіт, однак у подальшому з 15 грудня по 30 грудня 2014 року не з`являвся для відбування громадських робіт без поважних причин, мотивуючи не вихід хворобою, однак за медичною допомогою засуджений до лікарні не звертався, довідки про хворобу в інспекцію не надав, про ускладнення свого здоров`я в міську раду і в кримінально-виконавчу інспекцію не повідомив, у зв`язку з чим 30 грудня 2014 року за порушення порядку та умов відбування покарання отримав письмове попередження. Незважаючи на отримане попередження, ОСОБА_3 у січні 2015 року без поважних причин не з`являвся для відбування громадських робіт, 12, 19 та 26 січня 2015 року не з`явився на реєстрацію до Вільнянського МВ КВІ, у зв`язку з чим 20 січня 2015 року за порушення порядку та умов відбування покарання отримав друге письмове попередження. Однак ОСОБА_3 продовжував ухилятись від відбування покарання та знову не виконував громадські роботи без поважних причин.

Згідно графіку виходу на роботу ОСОБА_3 у грудні 2014 року з 56 годин, які повинен був відпрацювати, фактично відбув лише 4 години, а у січні 2015 відпрацьованого часу не має. За допущенні порушення ОСОБА_3 17 лютого 2015 року втрете винесено письмове попередження та знову роз`яснені порядок та умови виконання покарання. Однак, незважаючи на це, з лютого 2015 року засуджений

ОСОБА_3 громадські роботи не виконує, чим умисно ухиляється від відбування призначеного йому покарання у вигляді громадських робіт.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, зазначивши, що повністю визнає свою вину при обставинах, викладених в обвинуваченні, не оспорює фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, та пояснив, що був засуджений Вільнянським районним судом Запорізької області до покарання у вигляді 150 годин громадських робіт, приступив до відбування покарання, однак у подальшому не виходив на роботу, в результаті чого отримав декілька попереджень Вільнянського МВ КВІ. На теперішній час покарання не відбув. У вчиненому щиро розкаявся.

Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, викладених в обвинувальному акті, та його правової кваліфікації, які ніким не оспорювалися, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, суд, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та вивченням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого, при цьому докази стосовно наявності діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , наявності у цьому діянні складу злочину та його правової кваліфікації, а також вини обвинуваченого у вчиненні злочину, визнав недоцільним досліджувати.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 2 ст. 389 КК України як ухилення від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього виду покарання.

При призначенні покарання суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, згідно зі ст. 12 КК України, вчинений ОСОБА_3 злочин відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості.

Щодо особи винного, суд враховує, що обвинувачений раніше судимий, місцем проживання характеризується нейтрально, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не виявлено.

Беручи до уваги те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, одночасно враховуючи обставини справи, особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд прийшов до висновку щодо доцільності призначення ОСОБА_3 покарання у межах санкції статті, за якою кваліфіковані дії обвинуваченого, у вигляді арешту, однак на мінімальний строк.

Судом також встановлено, що ОСОБА_3 раніше судимий 14 жовтня 2014 року Вільнянським районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 125 КК України до 150 годин громадських робіт і до повного відбуття покарання вчинив вказаний злочин.

За таких обставин суд вважає за необхідне застосувати відносно нього ст.ст. 71, 72 КК України і до призначеного покарання частково приєднати не відбуту частину покарання за попереднім вироком.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений. Судові вирати, речові докази відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 1 місяця арешту.

На підставі ч. 1 ст. 71, ч. 1 ст. 72 КК України остаточно призначити ОСОБА_3 покарання за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання покарання, не відбутого за вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 14 жовтня 2014 року, у вигляді 1 місяця 10 днів арешту.

Захід забезпечення кримінального провадження до набрання вироком законної сили у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_3 - залишити без змін.

Початок відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту фактичного затримання.

Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області.

Суддя: ОСОБА_1

07.04.2015

07.04.2015