Справа № 742/1560/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/563/2015
Категорія - : ч. 1 ст. 286 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 липня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000028 від 15 квітня 2015 року за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_6 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 12 травня 2015 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і зареєстрованого в АДРЕСА_1 , із середньою спеціальною освітою, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

з участю учасників кримінального провадження: прокурора ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_9 ,

в с т а н о в и л а:

До апеляційного суду Чернігівської області надійшла апеляційна скарга потерпілої ОСОБА_6 , яка просить вирок суду скасувати як такий, що

явно несправедливий через його мякість при визначенні обвинуваченому міри покарання.

Даним вироком ОСОБА_7 засуджено:

за ч. 1 ст.286 КК України і призначено покарання у виді штрафу в розмірі 3400 грн., без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Запобіжний захід ОСОБА_7 не обирався.

Питання про долю вирішення речових доказів вирішено судом відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Судом встановлено, що 05 січня 2015 року, близько 17 год. 30 хв., обвинувачений ОСОБА_7 , керуючи автомобілем "ОPEL ASTRA" д.р.н. НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Київській в м. Прилуки в напрямку перехрестя вулиць Київська - Пушкіна, на нерегульованому пішохідному переході біля перехрестя вулиць Київська - Ярмаркова, при виникненні небезпеки для руху у вигляді пішохода, не вжив заходів для зменшення швидкості, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, своїми діями порушивши вимоги п.18.1 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого здійснив наїзд на потерпілу ОСОБА_6 , яка перетинала проїзну частину вул. Київська по пішохідному переході в напрямку магазину "Спеціаліст" в м. Прилуки, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпіла ОСОБА_6 відповідно до висновку експерта Прилуцького МРВ СМЕ №98 від 30.03.2015 р. отримала тілесні ушкодження у виді: поєднаної травми голови, тулуба та кінцівок у формі "ЗЧМТ, забою головного мозку з ділянками вогнищ в лівій та правій лобних долях", "забою тазу та ділянки куприку", травми лівого плечового суглобу у вигляді "розриву передньо-верхньої суглобової губи, часткового розриву сухожилка підлопаткового м`яза, пошкодження нижньої плечо-суглобової зв`язки", які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_10 вважає винесену судом міру покарання ОСОБА_7 занадто мякою, несправедливою, та такою, що не відповідає ні особі обвинуваченого, ні тяжкості здійсненого ним кримінального правопорушення, а ні його ставлення до скоєного після вчинення злочину. Вказує, що жодних матеріальних затрат ОСОБА_7 не відшкодував, хоча на руках має копії платіжних документів, що підтверджують затрати на лікування. Зазначає, що судом не було враховано, що ОСОБА_7 здійснив наїзд на пішохода не просто на позначеному розмітками пішохідному переході, а навіть виїхавши на узбіччя дороги, куди вона змушена була бігти з пішохідного переходу, тобто або він проявив злочинну неуважність, або знаходився в такому стані, що не міг керувати своїми діями. Також судом не враховано те, що доставивши її до медичного закладу, в автомобіль її запросив для того, щоб уговорити чи залякати про скоєння дорожньої транспортної пригоди. Зазначає, що нею понесенні витрати близько 20000 грн., а ще необхідно проводити операцію на нозі, яка за попередніми оцінками коштуватиме більше 30000 грн.

На апеляційну скаргу потерпілої обвинувачений ОСОБА_7 подав заперечення і просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 12 травня 2015 року залишити без змін. Зазначає, що суд вірно встановив міру покарання, та виніс обґрунтований і справедливий вирок.

Заслухавши доповідача, прокурора, який просив вирок суду залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам справи і підтверджений зібраними у встановленому порядку доказами.

Сам обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні суду першої інстанції свою вину визнав повністю та докладно розповідав про обставини вчинення кримінальних правопорушень.

Фактичні обставини справи, доведеність вини та кваліфікація дій ОСОБА_7 в судовому засіданні суду першої інстанції ніким, в тому числі обвинуваченим не оспорювались і згідно ч. 3 ст. 349 КПК України не досліджувались.

У відповідності з встановленими судом фактичними обставинами подій кримінального правопорушення правильно застосований і матеріальний закон, що не оспорюється в апеляційній скарзі. Тобто дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому, суд, у відповідності з вимогами ст. 65, 66, 67 КК України, врахував характер і ступінь суспільної небезпеки злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості, особу винуватого, який вчинив необережний злочин, його позицію до вчиненого, раніше не судимого, за місцем проживання характеризується виключно позитивно, згідно медичних довідок у лікарів психіатра та нарколога на диспансерному обліку не перебуває, одруженого та маючого на утриманні неповнолітню дитину, врахував позицію потерпілої, яка щодо міри покарання покладається на розсуд суду, врахував відсутність обставин, що обтяжують покарання та обставини, що помякшують покарання, а саме, щире каяття у вчиненому правопорушенні та активне сприяння розкриттю злочину, надання медичної допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення злочину, та добровільне відшкодування завданого збитку, і обґрунтовано дійшов висновку про призначення покарання у виді штрафу на користь держави в межах санкції статті, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України суд, призначаючи покарання, повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винуватого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно роз`яснень п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 Про практику призначення судами кримінального покарання суди, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, повинні виходити із кваліфікації злочинів, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив, мета, спосіб вчинення, кількість епізодів, характер і ступінь тяжкості наслідків тощо).

Всі обставини, на які в своїй апеляційній скарзі посилається апелянт, судом першої інстанції при призначенні покарання були враховані, а тому призначене ОСОБА_7 покарання у виді штрафу є достатнім і необхідним для його виправлення та попередження нових злочинів.

Посилання в апеляційній скарзі потерпілої на м`якість покарання, на те, що воно не відповідає ні особі обвинуваченого, ні тяжкості здійсненого ним кримінального правопорушення, а ні його ставлення до скоєного після вчинення злочину, не заслуговують на увагу, оскільки оцінивши по справі докази в сукупності, та врахувавши дані про особу обвинуваченого, який щиро розкаявся у скоєному, вперше притягуються до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується виключно позитивно, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому судом першої інстанції покарання є достатнім і необхідним для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів.

Доводи потерпілої про те, що жодних матеріальних затрат ОСОБА_7 не відшкодував безпідставні, адже, як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 було відшкодовано затрати Прилуцької центральної міської лікарні на лікування потерпілої (а.с. 75).

Крім того, доводи потерпілої, що в результаті ДТП у неї було ушкоджене коліно і виникла необхідність в проведенні операції не підтверджуються матеріалами кримінального провадження, оскільки в медичних документах на підставі яких була проведена судово-медична експертиза експертом така травма не встановлена, а тому її доводи в цій частині не заслуговують на увагу.

Отже, суд у відповідності до вимог законодавства правильно дослідив усі зібрані по справі докази та надав їм належну оцінку у нарадчій кімнаті під час прийняття рішення у справі.

Таким чином, покарання, яке призначено обвинуваченому ОСОБА_7 , відповідає характеру і ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, даним, що характеризують його особу та всім обставинам кримінального провадження, і є справедливим.

З огляду на це, істотних порушень норм кримінального процесуального закону при розслідуванні справи та її розгляді в суді, які були б підставою для скасування постановленого щодо обвинуваченого судового рішення не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 419, 426 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 12 травня 2015 року відносно ОСОБА_7 без змін.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали суду.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4