У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Короткевича М.Є.,

суддів

Кліменко М.Р., Федченка О.С.

за участю прокурора

Вергізової Л.А.

розглянула
у судовому засіданні в м. Києві 10 липня 2007 року кримінальну справу за
касаційним поданням першого заступника прокурора Сумської області на рішення
суду щодо ОСОБА_1

За вироком Липоводолинського районного суду Сумської
області від 21 грудня 2006 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,
громадянин України, судимий: 01.12.1994 року за ст.ст. 2153 ч.3,
142 ч.1, 222 ч.3, 193 ч.3 КК України на 8 років позбавлення волі з
конфіскацією майна; 26.01.2001 року за ст.ст. 140 ч.3, 2153 ч.3,
222 ч.3 КК України на 6 років 3 місяці позбавлення волі з конфіскацією майна;
23.06.2001 року за ст.ст. 140 ч.2, 2153 ч.3 КК України на 7 років
позбавлення волі з конфіскацією майна,

засуджений:
за ст. 187 ч.3 КК України на 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, яке
є власністю засудженого; за ст. 185 ч.4 КК України на 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю зазначених злочинів, суд
визначив ОСОБА_1 покарання у виді позбавлення волі на 7 років з конфіскацією
майна, яке є власністю засудженого.

Остаточне покарання ОСОБА_1 суд визначив на підставі ст. 70 ч.4 КК України
у виді позбавлення волі на 10 років з конфіскацією майна, яке є власністю
засудженого.

В апеляційному порядку вирок не переглядався.

ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що 02 жовтня 2000 року, у вечірній час, з
метою вчинення крадіжки чужого майна, він через вікно проник до будинку
потерпілого ОСОБА_2 в с. Берестівка Липоводолинського району Сумської області,
де почав шукати цінні речі. Після того, як до кімнати зайшов потерпілий,
ОСОБА_1 завдав йому удар по голові металевим предметом, а коли ОСОБА_2 упав, то
ОСОБА_1 зняв з його руки годинник. В результаті указаних неправомірних дій
потерпілий ОСОБА_2 отримав легкі тілесні ушкодження, що спричинили
короткочасний розлад здоров'я, а також йому було завдано матеріальну шкоду на
суму 102 грн.

Крім того, 04 жовтня 2000 року, приблизно об 11 год., шляхом проникнення до
будинку по АДРЕСА_1, засуджений вчинив крадіжку майна потерпілої ОСОБА_3 на
загальну суму 4 881 грн.

У касаційному поданні прокурор, посилаючись на неправильне застосування
судом першої інстанції кримінального закону, просить змінити вирок щодо ОСОБА_1
в частині кваліфікації неправомірних дій засудженого по епізоду крадіжки майна
потерпілої ОСОБА_3

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав подання, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи, викладені у касаційному поданні,
колегія суддів вважає, що це подання слід задовольнити виходячи із наступного.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним наведених у
вироку неправомірних дій відповідають дослідженим у судовому засіданні доказам
і у поданні прокурором не оспорюються.

Зокрема, судом було встановлено, що епізод крадіжки майна потерпілої
ОСОБА_3 засудженим було вчинено 04 жовтня 2000 року, тобто до набрання чинності
КК України в редакції 2001 року.

Неправомірні дії засудженого по даному епізоду були кваліфіковані судом за
ст. 185 ч.4 КК України як крадіжка, поєднана з проникненням у житло, вчинена
повторно, у великих розмірах. В той же час, у ст. 140 ч.3 діючого на момент
вчинення цього злочину КК України (в редакції 1960 р.) було передбачено
відповідальність за крадіжку з проникненням у житло, але не було зазначено
такої кваліфікуючої ознаки як крадіжка, вчинена у великих розмірах.

Згідно ст. 5 ч.2 КК України:

закон про кримінальну
відповідальність, що встановлює злочинність діяння або посилює кримінальну
відповідальність, не має зворотної дії в часі.

Наведені положення не були враховані судом першої інстанції при
постановлені вироку, в результаті чого суд безпідставно кваліфікував дії
засудженого за ч.4 ст. 185 КК України, що призвело до призначення ОСОБА_1 по
даному епізоду покарання, яке не відповідає вимогам кримінального закону.

Враховуючи це, колегія суддів розцінює як обґрунтовані доводи касаційного
подання прокурора щодо неправильного застосування судом першої інстанції
кримінального закону, у зв'язку з чим вважає необхідним змінити вирок -
перекваліфікувати дії ОСОБА_1 з ст. 185 ч.4 КК України на ст. 185 ч.3 КК
України і призначити засудженому за цим законом покарання у виді позбавлення
волі на 4 роки, залишивши ОСОБА_1 за сукупністю злочинів покарання, визначене
судом першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 394 - 396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційне подання першого заступника прокурора Сумської
області задовольнити.

Вирок Липоводолинського районного суду Сумської області від 21 грудня 2006
року щодо ОСОБА_1 змінити: по епізоду крадіжки майна ОСОБА_3 перекваліфікувати
дії ОСОБА_1 з ст. 185 ч.4 КК України на ст. 185 ч.3 КК України і призначити
йому за цим законом покарання - 4 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч.1 КК України, за сукупністю злочинів, передбачених
ст.ст. 185 ч.3, 187 ч.3 КК України, визначити ОСОБА_1 покарання у виді
позбавлення волі на 7 років з конфіскацією майна, яке є власністю засудженого.
Згідно ст. 70 ч.4 КК України остаточне покарання ОСОБА_1 визначити у виді
позбавлення волі на 10 років з конфіскацією майна, яке є власністю засудженого.

Судді:

Короткевич М.Є. Кліменко М.Р. Федченко О.С.

але не було зазначено такої кваліфікуючої ознаки як крадіжка, вчинена у
великих розмірах.

Згідно ст. 5 ч.2 КК України:

закон про кримінальну
відповідальність, що встановлює злочинність діяння або посилює кримінальну
відповідальність, не має зворотної дії в часі.

Наведені положення не були враховані судом першої інстанції при
постановлені вироку, в результаті чого суд безпідставно кваліфікував дії
засудженого за ч.4 ст. 185 КК України, що призвело до призначення ОСОБА_1 по
даному епізоду покарання, яке не відповідає вимогам кримінального закону.

Враховуючи це, колегія суддів розцінює як обґрунтовані доводи касаційного
подання прокурора щодо неправильного застосування судом першої інстанції
кримінального закону, у зв'язку з чим вважає необхідним змінити вирок -
перекваліфікувати дії ОСОБА_1 з ст. 185 ч.4 КК України на ст. 185 ч.3 КК
України і призначити засудженому за цим законом покарання у виді позбавлення
волі на 4 роки, залишивши ОСОБА_1 за сукупністю злочинів покарання, визначене
судом першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 394 - 396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційне подання першого заступника прокурора Сумської
області задовольнити.

Вирок Липоводолинського районного суду Сумської області від 21 грудня 2006
року щодо ОСОБА_1 змінити: по епізоду крадіжки майна ОСОБА_3 перекваліфікувати
дії ОСОБА_1 з ст. 185 ч.4 КК України на ст. 185 ч.3 КК України і призначити
йому за цим законом покарання - 4 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч.1 КК України, за сукупністю злочинів, передбачених
ст.ст. 185 ч.3, 187 ч.3 КК України, визначити ОСОБА_1 покарання у виді
позбавлення волі на 7 років з конфіскацією майна, яке є власністю засудженого.
Згідно ст. 70 ч.4 КК України остаточне покарання ОСОБА_1 визначити у виді
позбавлення волі на 10 років з конфіскацією майна, яке є власністю засудженого.

Згідно з оригіналом

Суддя Верховного Суду України Федченко
О.С.