Справа № 442/4622/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/746/14 Доповідач: ОСОБА_2

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2014 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши кримінальне провадження № 442/4622/14-к про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, розлученого, з середньо-спеціальною освітою, працюючого охоронцем ФОП ОСОБА_7 , раніше не судимого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст. 190 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а :
Вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03 жовтня 2014 року ОСОБА_6 визнанано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України та призначено покарання один рік обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік та на нього покладено обов`язки, передбачені п.2, п.3, п.4 ч.1 ст. 76 КК України.

Вирішено питання про речові докази.

ОСОБА_6 визнаний винним у тому, що він в період з 27 вересня 2012 року по 01 серпня 2013 року шляхом обману заволодів грошовими коштами Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття на загальну суму 3262 грн. 31 коп.

На вирок суду обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить вирок скасувати та постановити новий вирок, яким призначити покарання у вигляді 850 грн. штрафу, звільнивши від призначеного покарання на підставі п.«в», п.«є» ст.1 Закону України "Про амністію у 2014 році". В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що суд призначивши йому покарання у виді обмеження волі, не врахував всіх обставин справи, а саме: визнання вини в повному обсязі; обставини, що пом`якшують покарання; дані про особу обвинуваченого. Судом не враховано того, що він відшкодовує завдану шкоди в порядку цивільного судочинства; раніше не судимий; по місцю проживанню характеризується позитивно; має утриманні мати ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який є інвалідом 1-ї групи. Вважає, що до нього слід застосувати Закон України «Про амністію у 2014році».

При апеляційному розгляді обвинувачений ОСОБА_11 підтримав апеляційну скаргу та просив пом`якшити йому покарання за вчинений ним злочин до штрафу, й застосувати до нього Закон України "Про амністію у 2014 році".

Пояснив, що він вину у вчиненні злочину визнає, щиро розкаюється у вчиненому, працює, має на утриманні матір ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка досягла 70-річного віку та сина інваліда ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які потребують догляду; за час, що минув від вчинення злочину, до юридичної відповідальності не притягався, частково відшкодував завдану ним шкоду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_11 який просить апеляційну скаргу задовольнити, виступ прокурора, який частково підтримав апеляційну скаргу та не заперечував щодо застосування до обвинуваченого Закону України «Про амністію у 2014 році», обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_11 в інкримінованому йому злочині, вчиненому за обставин, описаних у вироку, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Доведеність вини та кваліфікація дій ОСОБА_11 в апеляційній скарзі не оспорюється.

Разом з тим вирок суду підлягає зміні, виходячи з наступного.

У вироку зазначено, що при обранні ОСОБА_11 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, визнав вину, щиро покаявся та активно сприяв розкриттю злочину, а тому прийшов до висновку щодо призначення обвинуваченому покарання у виді одного року обмеження волі та застосування до нього ст. 75 КК України.

Колегія суддів вважає, що при обранні ОСОБА_11 покарання у виді одного року обмеження волі судом першої інстанції не в повній мірі були дотримані вимоги ст.ст. 65, 66, 67 КК України і таке покарання не відповідає тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок суворості.

Судом першої інстанції недостатньо враховано обставини справи, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.

Обвинувачений вперше притягається до кримінальної відповідальності; вину у вчиненні злочину визнав, розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, заподіяна злочином шкода частково відшкодована, що є пом`якшуючими покарання обставинами; працює (в ФОП " ОСОБА_12 "), за місцем проживання характеризується виключно з позитивної сторони; здійснює догляд за матір`ю, якій виповнилось 84 роки та сином інвалідом 1-ої групи з дитинства. Обставини, які б обтяжували покарання, відсутні.

Відповідно до ч.2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження нових злочинів. Виходячи із змісту закону, Верховний Суд України у п.2 постанови Пленуму від 24.10.2003 року № 7 „Про практику призначення судами кримінального покарання звернув увагу судів на те, що висновки з усіх питань, пов`язаних із призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання особам, які вперше вичинили злочини, і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Призначивши ОСОБА_11 покарання у виді обмеження волі, що є найбільш суворим покаранням, передбаченим ч.1 ст. 190 КК України, за наявності підстав для призначення обвинуваченому менш суворого покарання за даний злочин, суд першої інстанції допустив невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, що відповідно до ч.2 ст. 409 КПК України є підставою для зміни судового рішення судом апеляційної інстанції.

З огляду на вищезазначені обставини справи, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання, колегія суддів приходить до висновку про необхідність призначення ОСОБА_11 покарання у виді штрафу.

На думку колегії суддів таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Згідно з ч.2 ст. 86 КК України законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.

Відповідно до п. «в» ст. 1, ст. 9 Закону України "Про амністію у 2014 році" від 08 квітня 2014 року звільняються від відбування інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, в порядку та на умовах, визначених цим Законом, особи, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами, - за клопотанням самої особи, її захисника чи законного представника.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_11 має повнолітнього сина інваліда 1-ої групи з дитинства, тобто підпадає під дію п. «в» ст. 1 Закону України "Про амністію у 2014 році". ОСОБА_11 просить застосувати щодо нього акт амністії.

Злочин, за який засуджено ОСОБА_11 , вчинений до набрання чинності Законом України "Про амністію у 2014 році".

З урахуванням вищенаведеного обвинувачений ОСОБА_11 є суб`єктом застосування Закону України "Про амністію у 2014 році", у зв`язку з чим обвинувачений підлягає звільненню від відбування призначеного покарання.

У решті вирок слід залишити без зміни.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03 жовтня 2014 року щодо ОСОБА_6 змінити.

Призначити ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст. 190 КК України у виді штрафу у розмірі 850 грн.

На підставі п. «в» ст. 1 Закону України "Про амністію у 2014 році" звільнити ОСОБА_6 від призначеного покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн.

У решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4