Дата документу Справа № 310/6093/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/594/15
Єдиний унікальний № 310/6093/14-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 289 ч. 2 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 квітня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі суддів:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, дистанційно, в режимі відеоконференції, матеріали кримінального провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Єлизаветівка Приморського району Запорізької області, громадянина України, з неповною середньою освітою, працюючого неофіційно, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1) 22.06.1994 р. Бердянським міським судом Запорізької області за ст. ст. 148 ч. 2, 141 ч. 2, 42 КК України (в ред. 1960 р.) до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений 24.11.1997 р. на підставі постанови Бердянського районного суду Запорізької області від 24.11.1997 р. за ст. 52 КК України (в ред. 1960 р.) умовно-достроково на невідбуту частину покарання - 11 місяців 8 днів;

2) 01.04.2003 р. Приморським районним судом Запорізької області за ст. ст. 185 ч. 2, 71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 26.03.2005 р. за відбуванням строку покарання;

3) 19.05.2011 р. Бердянським міським судом Запорізької області за ст. 185 ч. 1 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на 1 рік;

4) 26.10.2011 р. тим же судом за ст. ст. 185 ч. 2, 71 КК України до 2 років 2 місяців позбавлення волі, звільнений 02.10.2013 р. на підставі ухвали Вільнянського районного суду Запорізької області від 25.09.2013 р. за ст. 81 КК України умовно-достроково на невідбуту частину покарання - 20 днів;

5) 29.07.2014 р. Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на строк 2 роки;

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України;

за участю прокурора ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6

за спільною апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_8 на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 13 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:
в апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_8 просять врахувати, що ОСОБА_6 одружений, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, двоє з яких зареєстровані на обвинуваченого, має постійне місце проживання, та пом`якшити покарання шляхом зміни чи скасування вироку суду першої інстанції.

Також, ОСОБА_6 , посилаючись окрім зазначеного вище, на щиросердне каяття у вчиненому, активне сприяння органам досудового розслідування у розкритті злочинів, відсутність до нього претензій матеріального характеру з боку потерпілих, просить застосувати до нього ст. 69 КК України.

У запереченнях на апеляційну скаргу, прокурор, який брав участь у провадженні, просить вирок залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: обвинуваченого, зокрема в останньому слові, який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, який вважав, що вирок необхідно залишити без змін; колегія суддів, вважає, що спільна апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_8 задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 13 листопада 2014 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України за епізодами крадіжок від 20.07.2014 р. та 24.07.2014 р., та призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, з урахуванням вироку Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 29.07.2014 року, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання у вигляді 2 років 6 місяців позбавлення волі. ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України та призначено покарання: за ч. 2 ст. 185 КК України за епізодом крадіжки від 10.08.2014 р. у виді 2 років позбавлення волі; за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у виді 1 року позбавлення волі; за ч. 2 ст. 289 КК України у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна. Відповідно до ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання, невідбутої частини покарання за вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 29.07.2014 р., остаточно призначено покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі без конфіскації майна.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ухвалено обчислювати з моменту його фактичного затримання - з 27.08.2014 р. Запобіжний захід у виді тримання під вартою, залишено без змін, до набрання чинності вироком. Вирішена доля речових доказів.

Згідно вироку, 20 липня 2014 року, приблизно о 12 годині 10 хвилин, знаходячись на пляжі по вул. Приморській мікрорайону Ліски в м. Бердянську Запорізької області, ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, направлених на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, з покривала, яке знаходилось на піску біля моря, таємно, повторно, викрав належне ОСОБА_9 майно на загальну суму 3 500 гривень, після чого з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд.

24 липня 2014 року, приблизно об 11 годині 10 хвилин, знаходячись на пляжі мікрорайону Ліски навпроти Водних гірок по вул. Приморській в м. Бердянську Запорізької області, ОСОБА_6 , діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, направленим на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, з підстилки, яка була на піску біля моря, таємно, повторно, викрав належне ОСОБА_10 майно на загальну суму 3 200 гривень, після чого, з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд.

10 серпня 2014 року, приблизно о 19 години 30 хвилин, знаходячись на пляжі мікрорайону Ліски навпроти кафе Таверна по вул. Приморській в м. Бердянську Запорізької області, ОСОБА_6 , діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, направленим на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, з покривала, яке знаходилось на піску біля моря, таємно, повторно, викрав належне ОСОБА_11 майно на загальну суму 1 486 гривень, після чого, з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд.

04 серпня 2014 року, приблизно о 12 годині 10 хвилин, знаходячись на 3-му пляжі по вул. Толстого в м. Бердянську Запорізької області, ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, направленим на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, з покривала, яке знаходилось на піску біля моря, таємно, повторно, викрав належне ОСОБА_12 майно. Після цього, з викраденим майном почав уходити з місця вчинення злочину, однак в цей час, його злочинні дії були виявлені потерпілою, яка підбігла до ОСОБА_6 з метою його зупинення. ОСОБА_6 усвідомлюючи неповноту вчинення своїх дій та необхідність їх продовження для доведення кримінального правопорушення до кінця, реально розуміючи, що йому сховатися та розпорядитися майном не вдається, залишився на місці, що дозволило ОСОБА_12 затримати його. Таким чином, ОСОБА_6 не зміг довести свій злочинний намір до кінця, з причин, які не залежали від його волі, оскільки був затриманий на місці вчинення злочину. Своїми умисними діями ОСОБА_6 намагався таємно викрасти належне ОСОБА_12 майно, чим міг завдати потерпілій майнову шкоду на загальну суму 430 гривень.

Крім того, 10 серпня 2014 року, приблизно о 13 годині 10 хвилин, знаходячись біля магазину Дитячий Світ, розташованого за адресою: Запорізька область, м. Бердянськ, пр. Праці, буд. 20, ОСОБА_6 , побачивши залишений без нагляду транспортний засіб скутер Yamaha, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, для подальшого використання його у своїх особистих цілях, шляхом вільного доступу, впевнившись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, підійшов до вищезазначеного скутеру Yamaha, вартістю 5 500 гривень, з об`ємом двигуна 49 куб. см., реєстраційний номер НОМЕР_1 , під сидінням якого знаходився насос, вартістю 100 гривень та навушники фірми Lеnоvо, вартістю 100 гривень, який належить ОСОБА_13 на правах особистої власності на підставі талона № 093576 від 02.05.2009 р., та використовуючи свою фізичну силу, шляхом буксирування, відкотив його у сторону та сховав в очереті по вул. Руднєвій у м. Бердянську Запорізької області, тим самим ОСОБА_6 незаконно, повторно заволодів вказаним транспортним засобом, чим завдав потерпілому майнову шкоду на загальну суму 5700 гривень.

Винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, при обставинах вказаних у вироку суду першої інстанції, підтверджується показаннями самого обвинуваченого в судовому засіданні, де він повністю визнавав себе винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, а тому, враховуючи позицію обвинуваченого та відсутність заперечень з боку інших учасників судового провадження, місцевий суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин провадження, які ніким не заперечувалися, у тому числі і обвинуваченим.

Судом першої інстанції дії ОСОБА_6 правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 69 КК України призначення основного покарання більш м`якого ніж передбачено законом, можливо за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

При розгляді кримінального провадження достатніх підстав для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 ст. 69 КК України районним судом не встановлено і в апеляційній скарзі ним не приведено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 місцевим судом було враховано, що останній повністю визнав вину у вчинених злочинах, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочинів, частково відшкодував шкоду, а тому суд призначив йому мінімальне покарання у виді позбавлення волі, передбачене санкцію ч. 2 ст. 289 КК України, а також покарання близькі до мінімального у виді позбавлення волі, передбачені санкцію ч. 2 ст. 185 КК України.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів не вбачає правових підстав для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 ст. 69 КК України, зокрема і у зв`язку з тим, що він має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, має постійне місце проживання, відсутність до нього претензій матеріального характеру з боку потерпілих, оскільки, він вчинив ряд злочинів, у тому числі і тяжкий, будучи неодноразово судимим, на шлях виправлення не став, про що свідчить те, що ці злочини їм було скоєно в період іспитового строку.

Згідно до п. 4 ч. 1 ст. 408 КПК України, суд апеляційної інстанції може змінити вирок, якщо така зміна не погіршує становище обвинуваченого.

Відповідно до роз`яснень п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання, суд вправі визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим при призначенні за окремі злочини, що входять у сукупність, покарання як одного виду, так і різних. Однакові за видом і розміром покарання поглиненню не підлягають, крім випадку, коли вони призначені у максимальних межах санкцій статей (санкцій частин статей) КК.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 29.07.2014 р. був засуджений Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на строк 2 роки.

Як вбачається із резолютивної частини вироку, суд призначив обвинуваченому ОСОБА_6 за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, за епізодами крадіжок від 20.07.2014 року та 24.07.2014 року - 2 роки позбавлення волі, а потім на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначив остаточне покарання у вигляді 2 років 6 місяців позбавлення волі, тобто помилково поглинаючи 2 роки позбавлення волі - 2 роками позбавлення волі, суд також помилково призначив і остаточне покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі.

Враховуючи роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, а також те, що обвинуваченому ОСОБА_6 покарання максимальне у межах санкцій ч. 2 ст. 185 КК України, районним судом не призначалось, колегія суддів вважає необхідним пом`якшити йому основне покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за епізодами крадіжок від 20.07.2014 року та 24.07.2014 року, до 1 року 6 місяців позбавлення волі, а на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, до 2 років позбавлення волі.

Керуючись ст. ст. 336, 404, 407 КПК України колегія суддів,

у х в а л и л а:
спільну апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 13 листопада 2014 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 змінити.

Вважати ОСОБА_6 засудженим за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за епізодами крадіжок від 20.07.2014 року та 24.07.2014 року, до покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання, більш суворим, призначити ОСОБА_6 покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

У решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її оголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з часу її оголошення, а засудженим, який утримується під вартою, в той самий строк, - з моменту отримання копії судового рішення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3