Ухвала ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 30 червня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_4,

суддів: ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянувши касаційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_1 на вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 24 грудня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 26 лютого 2015 року стосовно ОСОБА_2,

в с т а н о в и л а:

Вироком, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду,

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Одеси, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, раніше судимого, останній раз вироком Київського районного суду м. Одеси від 15 січня 2014 року за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн.,

засуджено за ч. 1 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ст. 71 КК до призначеного покарання повністю приєднане покарання за вироком Київського районного суду м Одеси від 15 січня 2014 року та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки та штраф у розмірі 850 грн., який на підставі ч. 2 ст. 72 КК підлягає самостійному виконанню.

Зазначеним вироком ОСОБА_2 визнано винуватим у тому, що він 23 березня 2014 року, о 12.50 год., перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, повторно, за попередньою змовою з невстановленою особою, матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження, біля будинку № 23/1 на вул. Космонавтів у м. Одесі, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя потерпілого, вчинив замах на відкрите викрадення майна потерпілого ОСОБА_3, яке знаходилося в чоловічій сумці, загальною вартістю 7763 грн., однак, не довів злочин до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки противоправні дії були зупинені свідками злочину.

У касаційній скарзі захисник просить скасувати оскаржувані судові рішення та звільнити ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням із застосуванням положень ст. 75 КК. Зазначає, що суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку про вчинення злочину у стані алкогольного сп'яніння, а апеляційний суд не врахував, що ОСОБА_2 сплатив штраф та щиро покаявся у вчиненому злочині.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши наведені у скарзі доводи та перевіривши долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення касаційної скарги немає, зважаючи на таке.

Висновки суду стосовно доведеності винуватості ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК захисник у касаційній скарзі не оскаржує.

Відповідно до вимог ст. 433 КПК до компетенції касаційного суду не входить перевірка обставин, зазначених у ст. 411 КПК щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. У зв'язку з наведеним, доводи захисника в цій частині у касаційному порядку перегляду не підлягають.

Твердження захисника щодо необґрунтованого незастосування до засудженого судами ст. 75 КК є безпідставними.

Згідно з ч. 1 ст. 75 КК у разі якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п'яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Місцевий суд, призначаючи ОСОБА_2 покарання, відповідно до положень статей 65, 68 КК врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК є тяжким, обставини, що обтяжують покарання (у стані алкогольного сп'яніння та рецидив злочинів), відсутність обставин, які його пом'якшують, дані про особу засудженого, думку потерпілого та дійшов вірного висновку про неможливість виправлення ОСОБА_2 без ізоляції від суспільства.

Оскільки засуджений після постановлення вироку Київським районним судом м. Одеси від 15 січня 2015 року, яким його було засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн це покарання не відбув (штраф не сплатив) та вчинив новий злочин, Малиновський районний суд, правильно застосувавши положення ст. 71 КК, до визначеного ним покарання ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК у виді позбавлення волі на строк 4 роки, повністю приєднав не відбуте за вироком Київського районного суду м. Одеси від 15 січня 2015 року.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції належно перевірив доводи захисника, які є аналогічними за своїм змістом доводам його касаційної скарги, та обґрунтовано відмовив у задоволенні апеляційної скарги, навівши в ухвалі, відповідно до вимог ст. 419 КПК мотиви, з яких виходив при постановленні свого рішення.

Призначене ОСОБА_2 покарання є необхідним та достатнім для його виправлення й попередження вчинення нових злочинів. Підстав для пом'якшення покарання та застосування ст. 75 КК немає.

Як вбачається зі змісту судових рішень ОСОБА_2 в суді першої інстанції, а також при перегляді вироку апеляційним судом вину у скоєні злочину за встановлених судом фактичних обставин не визнавав, а тому апеляційний суд обгрунтовано не визнав обставиною, що пом'якшує покарання, щире каяття, оскільки дана обставина припускає критичну оцінку особою своєї злочинної поведінки шляхом визнання вини і готовності нести кримінальну відповідальність.

Посилання захисника на необхідність зміни вироку суду першої інстанції та виключення рішення суду в частині призначення покарання у виді штрафу є безпідставним, оскільки штраф був сплачений засудженим після ухвалення вироку суду першої інстанції.

Таким чином, із наведених у скарзі мотивів та з наданих до неї копій судових рішень підстав для задоволення касаційної скарги немає.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_1 на вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 24 грудня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 26 лютого 2015 року стосовно ОСОБА_2

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6