ВЕРХОВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

Колегія
суддів Судової палати
у кримінальних справах Верховного
Суду України у
складі:

головуючого - судді Присяжнюк Т.І.,

суддів
Кліменко М.Р. і Школярова В.Ф.,

за участю прокурора Яковенко Р.І.,

потерпілих ОСОБА_4
і ОСОБА_9,

захисників ОСОБА_6 і
ОСОБА_5

розглянула в судовому засіданні в м. Києві
13 березня 2007 року кримінальну
справу за касаційними скаргами
потерпілої ОСОБА_4 та захисників
ОСОБА_5 і ОСОБА_6
на вирок апеляційного
суду м. Києва від
20 листопада 2006 року, яким
засуджено:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця Київської області,
раніше не судимого,

- за ч. 2 ст. 115 п.п. 4, 9,12 КК
України на 15
років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 186 КК
України на п'ять років позбавлення волі
і на
підставі ст.70 КК
України за сукупністю злочинів
на 15 років позбавлення волі .

____________________________________________________________

Справа
№ 5 - 834 к 07
Категорії: ч.2 ст.115 КК України

Головуючий у першій інстанції
Гошовська Т.В..

Доповідач Школяров В.Ф.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженця м. Києва
раніше
не судимого ,

- за ч. 2
ст. 115 п.п. 4, 9,12 КК України
на 15 років
позбавлення волі ;

- за ч.2 ст. 186
КК України на п'ять років позбавлення волі і на підставі ст.70 КК
України за сукупністю злочинів на 15 років позбавлення волі.

ОСОБА_1 і ОСОБА_2 засуджено за відкрите викрадення чужого
майна за попередньою змовою групою осіб
та умисне вбивство за обтяжуючих
обставин.

Як визнав
суд, 21
березня 2006 року, близько 05 години, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 знаходячись в стані алкогольного сп'яніння в
квартирі АДРЕСА_1, з застосуванням насильства, яке не є небезпечним
для життя і здоров'я потерпілого,
відкрито заволодіти майном потерпілого
ОСОБА_3 на загальну суму 1099 грн.

Після цього ОСОБА_2 та
ОСОБА_1, усвідомлюючи можливість
бути викритими у вчиненні грабежу, вирішили вчинити умисне вбивство ОСОБА_3 З цією
метою вони під приводом провести потерпілого до зупинки громадського транспорту вийшли з
ним на вулицю. Перетнувши
проспект Радянської України в м. Києві біля "Синього" озера, вони
втрьох зайшли до лісопаркової зони де неподалік будинку 9-А по проспекту Радянської
України в м. Києві, близько 6 години 20 хвилин, ОСОБА_2, реалізуючи спільний з ОСОБА_1
умисел на вбивство ОСОБА_3, наніс останньому
удар палицею в потиличну ділянку голови ззаду, від чого ОСОБА_3 впав на землю. Діючи
з особливою жорстокістю та з метою приховати інший злочин ( вчинений відносно потерпілого грабіж )
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з метою позбавлення життя почали одночасно наносити ОСОБА_3
численні та потужні
удари взутими ногами та палицею по голові, шиї, тулубу і верхнім кінцівкам, які завідомо для них
завдавали потерпілому особливих страждань.
Помітивши сторонню
особу, яка наближалася до місця побиття потерпілого, засуджені ОСОБА_2 та ОСОБА_1,
боячись бути затриманими, з місця вчинення злочину
втекли.

Смерть ОСОБА_3
настала від черепно-мозкової травми та тупої
травми шиї.

У
касаційних скаргах на вирок:

-потерпіла ОСОБА_9 не заперечуючи винуватості засуджених у вбивстві потерпілого ОСОБА_4, вважає призначене їм покарання м'яким, оскільки вони не
розкаялися у скоєному,
вчинили особливо тяжкий
злочин у стані алкогольного
сп'яніння, що свідчить
про їх виключну небезпеку
для суспільства. Просить змінити
вирок і призначити їм покарання у
вигляді довічного позбавлення волі.

- захисник засудженого ОСОБА_1 -
адвокат ОСОБА_5 стверджує, що судовий
розгляд у справі проведено неповно та однобічно. Висновки суду про вчинення вбивства потерпілого ОСОБА_4
засудженими ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за обтяжуючих обставин не підтверджені матеріалами справи.
ОСОБА_1 ніякої участі у позбавленні життя
потерпілого ОСОБА_3 не брав.
Визнавальні показання від нього
отриманні внаслідок застосування недозволених методів ведення слідства. Просить вирок суду змінити,
виправдати ОСОБА_1 за п.п. 4.9.12
ч.2 ст.115 КК України і залишити незмінним покарання за ч.2
ст. 186 КК України.

-захисник засудженого ОСОБА_2 -
адвокат ОСОБА_6, просить вирок щодо ОСОБА_2 скасувати, постановити
новий вирок за яким його виправдати за ст.
115 ч.2 пп. 4,12 КК України. Наводячи свій аналіз доказів вважає, що
обставини справи досліджені неповно і необ'єктивно, а висновки суду
не відповідають фактичним
обставинам справи. На її думку в матеріалах справи
відсутні докази щодо наявності в діях її підзахисного
таких кваліфікуючих ознак як попередня змова та особлива жорстокість.
Стверджує, що під час
досудового слідства ОСОБА_2
обмовив себе та ОСОБА_1 у навмисному
вбивстві ОСОБА_4 за обтяжуючих обставин внаслідок застосування до нього недозволених
методів ведення слідства. Вважає,
що призначене ОСОБА_2 покарання є явно несправедливим внаслідок його суворості, оскільки він щиро розкаявся у
вчиненому, має хронічні захворювання. позитивно характеризується, на його
утриманні знаходяться батьки похилого віку, які є
пенсіонерами.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України,
пояснення потерпілої і захисників, які підтримали доводи своїх
касаційних скарг, думку
прокурора, щодо законності та
обґрунтованості вироку, перевіривши
матеріали справи та
обговоривши наведені у скаргах
доводи, колегія суддів вважає,
що касаційні скарги
задоволенню не підлягають з
таких підстав.

Висновки суду
про доведеність винності ОСОБА_2 і
ОСОБА_1 у вчиненні
зазначених у вироку злочинних
дій щодо потерпілого
ОСОБА_3, відповідають фактичним
обставинам справи,
підтверджуються зібраними у справі й
перевіреними в судовому
засіданні доказами і є
обґрунтованими.

Доводи в касаційних
скаргах про те, що досудове і судове слідство
по справі проведено неповно і
однобічно, а висновки суду не відповідають фактичним
обставинам справи і не
підтверджені дослідженими в судовому
засіданні доказами, позбавлені
підстав.

Як встановлено
матеріалами справи органами
досудового слідства і судом дотримано
вимог ст. 22 КПК України,
спрямованих на встановлення у справі об'єктивної істини.

Зокрема, винність
засуджених ОСОБА_2і ОСОБА_1 у
вчиненні інкримінованого їм злочину
підтверджується показаннями самих
засуджених в стадії досудового слідства,
показаннями свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8 і
ОСОБА_2, висновками численних експертиз,
даними протоколів відтворення обстановки
та обставин події, протоколів
огляду місця події і речових доказів та інших.

Так, мотивуючи
висновки про винність
ОСОБА_2та ОСОБА_1 в умисному
вбивстві ОСОБА_3 за обтяжуючих
обставин, суд обґрунтовано
послався на показання
самих засуджених в стадії досудового слідства, в яких вони при допитах, за
участю своїх захисників, змістовно і докладно показували,
що смерть потерпілого
ОСОБА_4 сталась внаслідок
їх узгоджених і спільних
дій, спрямованих на його
умисне вбивство.

Як стверджували
засуджені, вони після заволодіння
майном потерпілого ОСОБА_4, за
пропозицією ОСОБА_2з метою
приховати скоєний ними злочин,
завели потерпілого до лісопаркової зони,
де спочатку ОСОБА_2
палицею наніс йому удар
по голові, а коли ОСОБА_3
впав на землю, ОСОБА_1 і ОСОБА_2 з метою його
умисного вбивства нанесли потерпілому численні
і потужні удари взутими
ногами і палицею в область голови, шиї та інші
ділянки розташування життєво
важливих органів ( т.1
а.с. 26-27;80-83;88-91;159-162 )

Про те, що
події вбивства ОСОБА_3 розвивалися саме
так, як спочатку стверджували засуджені ОСОБА_2 і ОСОБА_1 у
своїх показаннях, видно з показань
свідків ОСОБА_7 ОСОБА_8 і ОСОБА_2

Під час відтворення
обстановки і обставин події ОСОБА_2 і ОСОБА_1 в присутності своїх
захисників детально відтворили обставини
вчинення ними, зазначених у вироку, злочинних дій щодо потерпілого ОСОБА_3, що стверджується відповідними протоколами.

Суд з'ясував
причини зміни засудженими показань в судовому засіданні і дав даній
обставині у вироку
відповідну оцінку.

З урахуванням
викладеного, суд вірно
обґрунтував свої висновки
у вироку зазначеними показаннями засуджених ОСОБА_2і ОСОБА_1,
даними на досудовому слідстві.

Ці показання
засуджених знаходяться у повній
відповідності з іншими
дослідженими в судовому засіданні
доказами.

Судово-медичною
експертизою встановлено, що
смерть ОСОБА_3 сталась
від черепно- мозкової травми,
настанню якої сприяла закрита травма шиї.

Вказані ушкодження
виникли за життя від
численних ( не менше 21 ) ударів тупими
предметами і могли
утворитися від дії дерев'яної палиці, а також від
дії ніг взутих у
кросівки.

За висновками судово-імунологічної експертизи на светрі та шапці ОСОБА_1, а також на куртці та
спортивних штанях ОСОБА_2 виявлена кров людини, походження якої
від потерпілого ОСОБА_4 не виключається.

Викладені у касаційних
скаргах доводи про те, що ОСОБА_1
ніякої участі у
позбавленні життя
потерпілого ОСОБА_4 не
брав, а в діях ОСОБА_2зв'язаних
із застосуванням насильства до
потерпілого відсутні кваліфікуючи ознаки вбивства - попередня змова і особлива
жорстокість, є безпідставними.

Сукупністю доказів
у справі доведено, що ОСОБА_1 за
попередньою змовою з
ОСОБА_2 протягом певного
часу завдавав потерпілому численні і потужні
удари взутими ногами
і руками в область голови, шиї та
інші ділянки розташування
життєво важливих органів, що об'єктивно стверджується
даними судово-медичного обстеження,
згідно якого у ОСОБА_1 на тильній поверхні правої долоні виявлено два
синця, які з його
слів утворились під
час нанесення ним ударів
ОСОБА_3 (т.1 а.с. 129)

Суд правильно
дійшов і до висновку, що умислом засуджених ОСОБА_2 і ОСОБА_1
охоплювалося заподіяння смерті ОСОБА_3 з особливою жорстокістю, пославшись на нанесення потерпілому
численних тілесних ушкоджень ,
які були прижиттєвими, їх локалізацію, спосіб і знаряддя вчинення
ними вбивства.

Посилання у касаційних
скаргах на те, що показання засуджених ОСОБА_2 і ОСОБА_1 в
стадії досудового слідства, які суд поклав в основу своїх висновків по справі, не
мають доказового значення, оскільки вони не відповідають дійсності,
були одержані внаслідок
застосування до них з боку органів розслідування недозволених методів, є
неспроможними.

Суд ретельно перевіряв
аналогічні доводи засуджених в
судовому засіданні. Викладені у вироку
мотиви визнання їх надуманими, судова
колегія розцінює аргументованими,
такими, що ґрунтуються на зібраних
по справі доказах.

По справі не встановлено даних, які б свідчили
про одержання органами слідства
від ОСОБА_2і ОСОБА_1
показань обманним або яким - небудь
іншим протиправним способом.

Як видно з
матеріалів справи у ОСОБА_2 і
ОСОБА_1 не було підстав для
самообмови, як і в рівній
мірі для обмови один одного. Вони
неодноразово давали на
досудовому слідстві ті
показання, якими суд обґрунтував
свої висновки у вироку, в
тому числі і в явках з
повинною.

На підставі
аналізу й оцінки зібраних у справі
доказів апеляційний суд дійшов
обґрунтованого висновку про
доведеність обвинувачення ОСОБА_2і
ОСОБА_1 у вчиненні умисного
вбивства ОСОБА_4 за попередньою змовою групою осіб, з
метою приховати інший
злочин та з особливою жорстокістю.

Дії
засуджених правильно
кваліфіковані судом за ч.2 ст. 115 п.п. 4,9,12 КК
України.

Обґрунтованим є і вирок
щодо ОСОБА_2 і ОСОБА_1 за
обвинуваченням їх у
вчиненні злочину,
передбаченого ч.2 ст. 186 КК
України, що у скаргах не
оспорюється.

Винуватість засуджених
у вчиненні цього злочину
підтверджена дослідженими у судовому
засіданні доказами, яким у
вироку дана належна
оцінка.

Дії ОСОБА_2 і ОСОБА_1
за ч.2 ст.186 КК України
кваліфіковані правильно.

Дотримався суд
вимог закону і при вирішення
питання про призначення
покарання засудженим особам.

Доводи, викладені
у касаційній скарзі потерпілої, про м'якість призначеного ОСОБА_2 і ОСОБА_1 покарання
є безпідставними.

Ураховуючи
характер і ступінь тяжкості вчиненого
ними особливо тяжкого злочину, пов'язаного з
позбавленням життя людини за обтяжуючих обставин, та дані про особи винних, суд ,
відповідно до ст. 65 КК України обрав
кожному з них необхідне для
виправлення та попередження нових
злочинів покарання в межах
санкції ч.2 ст. 115 КК
України.

Підстав вважати
призначене їм покарання
явно несправедливим як внаслідок
суворості так і м'якості, на що посилаються у скаргах
захисники засуджених та потерпіла, не вбачається.

Таким чином при
розгляді справи касаційний
суд не виявив
будь-яких передбачених ст. 398
КПК України підстав
для зміни чи скасування
вироку щодо засуджених, а тому відповідно
немає підстав для
задоволення касаційних скарг.

Виходячи з
викладеного, керуючись ст.ст.
394-396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

вирок апеляційного суду м. Київа
від 20 листопада
2006 року щодо ОСОБА_1 і ОСОБА_2 залишити без зміни, а
касаційні скарги потерпілої ОСОБА_4 та захисників ОСОБА_6 та
ОСОБА_5 - без задоволення.

с у д д і :

Присяжнюк Т.І. Кліменко М.Р. Школяров В.Ф.