АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2013 року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати з
розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді - Дзюбіна В.В.

суддів - Бєлан Н.О., Осіпової Л.О.

за участю прокурора - Ємця А.А.

засудженого - ОСОБА_1

захисника - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду
кримінальну справу за апеляційними
скаргами засудженого ОСОБА_1 та
прокурора Щасної А.Е., яка брала участь
у розгляді справи судом першої
інстанції, на вирок Дніпровського
районного суду міста Києва від 22 квітня
2013 року,

УСТАНОВИЛА:

Цим вироком засуджений:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин
України, який народився в м. Ірпінь,
Київської області, зареєстрований:
АДРЕСА_2; до взяття під варту проживав
за адресою: АДРЕСА_3, -

за ч. 1 ст. 115 КК України - на чотирнадцять
років позбавлення волі;

за ч. 1 ст. 185 КК України - на три роки
позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України, за
сукупністю злочинів шляхом поглинення
менш суворого покарання більш суворим
ОСОБА_1 визначене покарання у виді
чотирнадцяти років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 71 КК України, за
сукупністю вироків шляхом часткового
приєднання до покарання, призначеного
за цим вироком, невідбутої частини
покарання за вироком Ірпінського
міського суду Київської області від 17
квітня 2012 р., ОСОБА_1 визначене
остаточне покарання - п'ятнадцять років
позбавлення волі.

В порядку розв'язання цивільного
позову, вироком постановлено стягнути
з ОСОБА_1 на користь потерпілої ОСОБА_3
18724 грн. метеріальної та 200000 грн.
моральної шкоди. В іншій частині
позовних вимог відмовлено.

Також вироком вирішені питання про
судові витрати та долю речових доказів
у справі.

За цим вироком ОСОБА_1 визнаний винним у
вбивстві, тобто умисному протиправному
заподіянні смерті іншій людині, а також
у таємном викраденні чужого майна
(крадіжці).

Згідно вироку злочини вчинені за таких
обставин.

ОСОБА_1, маючи не зняту і не погашену
судимість за вчинення злочину проти
життя та здоров'я особи, 1.08.2012 р. близько
23:00 години, перебуваючи біля озера
"Тельбін", познайомився з ОСОБА_5, з яким
спілкувався на особисті теми та вживав
алкогольні напої. Після цього ОСОБА_5
запросив ОСОБА_1 до місця свого
проживання: в АДРЕСА_1, на що той
погодився.

Перебуваючи у вказаній квартирі ОСОБА_1
та ОСОБА_5 продовжували вживати
алкогольні напої, в процесі чого
ОСОБА_5, перебуваючи у стані сильного
алкогольного сп'яніння, висловлював
образи та погрози на адресу ОСОБА_1,
примушував його боротися з ним на
руках, тримаючи при цьому в руках
кухонний ніж, однак будь-яких
цілеспрямованих дій, спрямованих на
заподіяння ОСОБА_1 тілесних ушкоджень,
які б становили безпосередню загрозу
його життю чи здоров'ю, що могло
спонукати ОСОБА_1 діяти в стані
необхідної оборони, ОСОБА_5 не вчиняв.

Надалі ОСОБА_5, перебуваючи в коридорі
АДРЕСА_1, маючи намір разом з ОСОБА_1
вийти з вказаної квартири на вулицю,
поклав кухонний ніж на тумбу, нахилився
та почав взуватися. В цей час у ОСОБА_1,
на ґрунті виниклих особистих
неприязних стосунків, виник злочинний
умисел, спрямований на протиправне
заподіяння смерть ОСОБА_5

Реалізуючи свій злочинний намір,
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2. близько 01:00 години,
перебуваючи в стані алкогольного
сп'яніння, взяв кухонний ніж, залишений
ОСОБА_5 на тумбочці та, утримуючи його в
руці, з метою вбивства, умисно наніс
ОСОБА_5 один удар клинком цього ножа в
життєво важливий орган - область спини,
заподіявши потерпілому проникаючу
колото-різану рану на спині зліва, в
проекції 7-го міжреберного проміжку:
рана з рівними, незсадженими
краями верхнім П-подібним та нижнім
загостреним кінцями, глибина рани
перевищує її довжину, з раньовим
каналом, що відходить від рани та
проходить у напрямку ззаду-наперед,
зверху-вниз та зліва-направо, за ходом
якого ушкоджені шари м'яких тканин,
ліва легеня.

Наявне колото-різане поранення грудей
має ознаки прижиттєвого, виникло від
травмуючої дії колючо-ріжучого
предмета типу клинка ножа, що мав
П-подібний обушок з одного боку та лезо
з протилежного (удар ножем), напрямок
якого співпадає з напрямком раньового
каналу в тілі потерпілого.

Внаслідок спричинених ОСОБА_1 тілесних
ушкоджень ОСОБА_5 помер на місці події.

Крім цього, ОСОБА_1 2.08.2012 р. близько 01:05
години, перебуваючи в стані
алкогольного сп'яніння, перебуваючи в
приміщенні АДРЕСА_1, після вчинення
умисного вбивства ОСОБА_5, вирішив
викрасти майно, що знаходилось у
вказаній квартирі, яке належало ОСОБА_3

Реалізуючи свій злочинний намір,
ОСОБА_1, скориставшись тим, що за його
злочинними діями ніхто із сторонніх
осіб не спостерігає, викрав з
кімнати квартири: DVD-програвач "LG XT-T3029S",
вартістю 800 грн.; механічний наручний
годинник "Rolex", вартістю 500 грн.;
мобільний телефон "Motorola", вартістю 300
грн., в якому знаходилась сім-картка
оператора мобільного зв'язку "Лайф" та
поліетиленовий пакет, який
матеріальної цінності для потерпілої
не виявляє.

Після цього ОСОБА_1 з місця події
злочину зник, викраденим майном
розпорядився на власний розсуд, чим
спричинив потерпілій ОСОБА_3
матеріальну шкоду на загальну суму 1600
грн.

В поданій апеляційній скарзі
засуджений ОСОБА_1 просить вирок
Дніпровського районного суду м. Києва
від 22.04.2013 р. скасувати та справу
повернути на новий судовий розгляд,
уважаючи вирок суду першої інстанції
незаконним і необгрунтованим.

На обгрунтування апеляційних вимог
засуджений ОСОБА_1 вказує на
однобічність і неповноту досудового і
судового слідства, невідповідність
висновків суду фактичним обставинам
справи, неправильне застосування
кримінального закону, невідповідність
призначеного покарання тяжкості
злочину та особі засудженого. Також
апелянт зазначає про стягнення з нього
судом першої інстанції без наявності
відповідних доказів моральної шкоди
в сумі 200000 грн.

В апеляційній зі змінами скарзі
прокурор Щасна А.Е., яка брала участь у
розгляді справи судом першої
інстанції, не заперечуючи встановлені
вироком фактичні обставини справи,
доведеність винуватості ОСОБА_1 та
правильність юридичної кваліфікації
вчинених засудженим діянь, просить
вирок Дніпровського районного суду м.
Києва від 22 квітня 2013 р. щодо ОСОБА_1 в
частині призначеного йому покарання
скасувати у зв'язку з невідповідністю
цього покарання ступеню тяжкості
вчинених злочинів та особі засудженого
та постановити апеляційним судом у цій
частині свій вирок, яким призначити
ОСОБА_1 покарання: за ч. 1 ст. 115 КК
України - п'ятнадцять років позбавлення
волі; за ч. 1 ст. 185 КК України - три роки
позбавлення волі. На підставі ст. 70
КК України, за сукупністю злочинів
щляхом поглинення менш суворого
покарання більш суворим, визначити
ОСОБА_1 покарання у виді п'ятнадцяти
років позбавлення волі. На підставі ст.
71 КК України, за сукупністю вироків
шляхом часткового складання покарань,
остаточно визначити ОСОБА_1 покарання у
виді шістнадцяти років позбавлення
волі. В частині цивільного позову вирок
суду першої інстанції скасувати у
зв'язку з істотним порушенням
кримінально-процесуального закону та
кримінальну праву в цій частині
передати на новий розгляд до
Дніпровського районного суду м. Києва в
іншому складі суддів.

Заслухавши доповідь головуючого щодо
суті вироку та виклад ним основних
доводів апеляційних скарг прокурора
Щасної А.Е. і засудженого ОСОБА_1,
пояснення прокурора Ємця А.А., який не
підтримав апеляційну скаргу прокурора
Щасної А.Е. та заперечував проти
задоволення апеляційної скарги
засудженого, вважаючи вирок суду
першої інстанції законним і
обгрунтованим; пояснення засудженого
ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_2, які
підтримали апеляційну скаргу
засудженого за наведених у ній
обставин та заперечували відносно
задоволення апеляційної скарги
прокурора Щасної А.Е.; провівши судові
дебати, надавши засудженому останнє
слово, вивчивши матеріали справи,
обговоривши та обміркувавши доводи
апелянтів, колегія суддів уважає
апеляційни скарги такими, що
задоволенню не підлягають з таких
підстав.

Так, висновки суду першої інстанції про
доведеність винуватості засудженого
ОСОБА_1 у вбивстві, тобто умисному
протиправному заподіянні смерті іншій
людині, а також у таємном викраденні
чужого майна (крадіжці) за обставин,
установлених судом, відповідають
фактичним обставинам і підтверджені
зібраними у встановленому порядку
доказами, які досліджені, належно
оцінені та детально викладені судом у
вироку.

Такі висновки суду першої інстанції в
цілому відповідають фактичним даним,
які містяться в наступних джерелах
доказів:

- показаннях ОСОБА_1, який як в стадії
досудового слідства, так і під час
судового розгляду підтвердив
обставини події вчиненого вбивства,
зокрема, вказав про те, що вночі з 1.08.2012
р. на 2.08.2012 р., після сумісного розпиття
алкогольних напоїв за місцем
проживання ОСОБА_5, на що він, ОСОБА_1,
погодився пропозицією того знову піти
на озеро. ОСОБА_5, перебуваючи в стані
сильного алкогольного сп'яніння,
поклав ніж, яким напередодні
погрожував, на підставку для телефону,
він, ОСОБА_1, взяв з підставки ніж в
праву руку та наніс ним ОСОБА_5 удар в
область спини, саме тоді, коли
потерпілий нахилився, щоб вдягнути
взуття. Коли ж потерпілий упав, він,
ОСОБА_1 вирішив викрасти з квартири
ОСОБА_5 певні речі. Реалізуючи свою
мету, він, ОСОБА_1 викрав з квартири:
мобільний телефон, годинник,
DVD-програвач, після чого зразу ж пішов
звідти, але невдовзі був затриманий
працівниками міліції;

- показаннях свідка ОСОБА_7, який суду
показав, що 2.08.2012 р. близько 10:00 години,
він пішов до квартири ОСОБА_5, ОСОБА_5, та
подзвонив у дзвінок, але двері ніхто
не відчинив. Тоді він, ОСОБА_7, взявся за
ручку дверей, відчинив їх та пройшов у
середину квартири, де виявив мертвого
ОСОБА_5, який лежав на підлозі. Після
цього він, ОСОБА_7, викликав швидку
медичну допомогу та працівників
міліції. Коли приїхала швидка медична
допомога, лікарі констатували смерть
потерпілого ОСОБА_5;

- показаннях свідка ОСОБА_8, яка суду
показала, що ОСОБА_1 її колишній
хлопець. Вночі з 1.08.2012 р. на 2.08.2012 р. їй
зателефонував ОСОБА_1, який перебував у
стані алкогольного сп'яніння, став із
нею сваритися та з'ясовувати стосунки.
Вона не бажала з ним спілкуватися,
оскільки відпочивала та не хотіла
слухати його образи. 2.08.2012 р. у вечірній
час до неї додому приїхали працівники
міліції, які розшукували ОСОБА_1, та від
яких їй стало відомо, що той вбив
людину;

- протоколі огляду місця події, трупа й
доданих ілюстративних таблиць від
2.08.2012 р., згідно якого працівниками
міліції в квартирі АДРЕСА_1 виявлений
труп ОСОБА_5, який знаходився у коридорі
в лежачому положенні з колото-різаною
раною в області ділянки спини, між
хребтом та лівою лопаткою. /т.1 а. с. 20-24,
26-39/;

- протоколі огляду місця події та
доданих ілюстративних таблиць від
2.08.2012 р., відповідно з яким працівники
міліції за місцем проживання ОСОБА_1 в
АДРЕСА_3 виявили: DVD-програвач "LG XT-T3029S"
та механічний наручний годинник "Rolex",
які знаходились на ліжку в кімнаті /т.1
а. с. 42-52/;

- протоколі огляду та вилучення від
2.08.2012 р., за змістом якого працівники
міліції за місцем проживання ОСОБА_1 в
АДРЕСА_3 виявили та вилучили сім-картку
мобільного оператора "Лайф" номер
НОМЕР_1, яка належала ОСОБА_5, викрадену
за наведених обставин ОСОБА_1 з
мобільним телефоном вбитого /т.1 а. с.62/;

- протоколі відтворення обстановки та
обставин події від 3.08.2012 р., в ході
проведення котрого ОСОБА_1 в
присутності понятих і статиста із
застосуванням відеозапису
безпосередньо на місці події вказав на
конкретні обставини вчиненних ним
злочинів: у квартирі АДРЕСА_1, де він
наніс удар ножем в область спини
потерпілого ОСОБА_5, після чого,
залишивши ніж у рукомийнику, на ліжку в
кімнаті взяв мобільний телефон
вбитого, а також DVD-програвач та вийшов
із квартири /т.1 а. с. 97-100, 101/;

- протоколі пред'явлення предметів для
впізнання від 25.10.2012 р., під час
проведення якого потерпіла ОСОБА_3 в
присутності понятих впізнала наручний
годинник "Rolex", викрадений у її
покійного сина ОСОБА_5 /т.1 а. с. 114-116/;

- висновку судово-медичної експертизи
№100/2623/2 від 1.10.2012 р. /т.1 а. с. 153-155/, за
підсумками якого при судово-медичному
обстеженні трупа ОСОБА_5 виявлено: одна
колото-різана рана на спині зліва, в
проекції 7-го міжреберного проміжку -
рана з рівними, незсадженими краями,
верхнім П-подібним та нижнім
загостреним кінцями, глибина рани
перевищує її довжину, з раньовим
каналом, що відходить від рани та
проходить у напрямку ззаду-наперед,
зверху-вниз та зліва-направо, за ходом
якого ушкоджені шари м'яких тканин,
ліва легеня. Наявне колото-різане
поранення грудей має ознаки
прижиттєвого, виникло від травмуючої
дії колючо-ріжучого предмета типу
клинка ножа, що мав П-подібний обушок з
одного боку та лезо з протилежного
(удар ножем), напрямок якого співпадає з
напрямком раньового каналу у тілі
потерпілого. Смерть ОСОБА_5 настала від
колото-різаного поранення грудей з
ушкодженням лівої легені та
крововтратою. Між наявним
колото-різаним пораненням грудей з
ушкодженням лівої легені та настанням
смерті мається прямий
(причинно-наслідковий) зв'язок. Воно має
ознаки тяжкого тілесного ушкодження,
небезпечного для життя. Ступінь
вираженості трупних явищ на момент
огляду трупа на місці події 2.08.2012 р., з
урахуванням причини смерті, може
відповідати давності настання смерті
близько 10-12 годин. Виходячи із
характеру колото-різаного поранення
грудей, відсутності лейкоцитарної
реакції в зоні ушкодження, після
спричинення поранення і до настання
смерті пройшов короткий проміжок часу
в межах 5-10 хвилин. Після отримання
колото-різаного поранення грудей,
потерпілий ОСОБА_5 не міг здійснювати
активні самостійні дії (наприклад,
чинити активний опір, пересуватися та
інше);

- висновком експерта № 587/мб від 18.10.2012
р., згідно якого при дослідженні плям та
помарок речовини бурого кольору,
світло-коричневого та жовтого кольорів
на клинку ножа виявлено кров людини. На
руків'ї ножа кров не виявлена. /т.1 а. с.
161-164/.

Інших зібраних і наведених у вироку
першої інстанції доказах, у яких
відповідно до вимог ст. 334 КПК України
1960 р. докладно за формулюванням
обвинувачення судом розкритий зміст
кожного з них, при цьому кожному з цих
доказів і усім їм у сукупності надана
об'єктивна оцінка, на підставі яких суд
дійшов обгрунтованого виснову про
доведеність винуватості ОСОБА_1 у
вчиненні ним інкримінованих злочинів.

При цьому всі докази в стадії
досудового та судового слідства
отримані та перевірені відповідно до
вимог КПК України 1960 р. і нічим не
знеславлені.

Отже, суд першої інстанції в цілому
належно дослідив і перевірив усі
наявні в матеріалах справи докази, в
тому числі відносно їх належності та
допустимості, а висновки суду,
викладені у вироку щодо ОСОБА_1,
всупереч протилежним доводам
апеляційної скарги засудженого,
відповідають фактичним обставинам
справи.

Посилання ОСОБА_1 на однобічність і
неповноту досудового та судового
слідства є безпідставними, оскільки в
апеляційній скарзі засудженого
відсутні об'єктивні дані на їх
підтвердження.

Твердження апелянта про те, що він діяв
за відсутнстю умислу на позбавлення
життя потерпілого, а, навпаки,
перебувавав під впливом самозахисту
від попередніх агресивних дій ОСОБА_5,
який погрожував йому, ОСОБА_1,
застосуванням ножа щоб примусити піти
з ним на озеро, де мав намір учинити над
ним розправу, внаслідок чого,
сприймаючи висловлені погрози для
свого життя як реальні, він, ОСОБА_1, з
метою свого особистого захисту, наніс
удар ножем в область спини ОСОБА_5, не
передбачаючи при цьому, що наносить
удар ножем в життєво важливий орган
потерпілого, не маючи спеціальних
познань в області анатомічної
структури тіла людини, тому й не міг
передбачити настання від таких своїх
дій смерті ОСОБА_5, - колегія суддів
уважає вкарай неспроможними, оскільки
під час досліджуваних подій потерпілий
перебував в тяжкому ступені
алкогольного сп'яніння, концентрація
спирту в крові 3,83 проміле /т. 1 а. с. 155/;
засіб злочину - ніж знаходився не в
руках потерпілого, а на підстаці під
телефон, звідки його (ніж) і взяв ОСОБА_1
та після того, як ОСОБА_5 нахилився,
перебуваючи в положенні спиною до
засудженого, щоб взутися, той, діючи на
грунті виниклих особистих наприязних
стосунків, схопив із підстаки під
телефон кухонний ніж, яким
цілеспрямовано, з достатньою силою,
наніс удар у ліву область спини
потерпілого; смерть ОСОБА_5 настала від
колото-різаного поранення грудей з
ушкодженням лівої легені та
крововтратою, після спричинення
поранення і до настання смерті пройшов
короткий промідок часу, в межах 5-10
хвилин. При цьому про спрямованість
умислу ОСОБА_1 на позбавлення життя
ОСОБА_5 об'єктивно свідчать виважені
дії засудженого, що мали місце вже
після нанесення ножового поранення
потерпілому: залишив знарддя злочину в
рукомийнику, не викликав швидку
медичну допомогу, холоднокровно
викрав з квартири відповідне майно та
спокійно залишив місце події злочину.

З огляду на викладене, проаналізувавши
суб'єктивне ставлення винного до своїх
дій, виходячи із скупності всіх
наведених обставин вчиненого ним
діяння, в тому числі знаряддя злочину,
характеру і локалізації поранення
тощо, колегія суддів уважає, що
настання смерті ОСОБА_5 охоплювалось
умислом засудженого ОСОБА_1

Таким чином, суд першої інстанції
повно, всебічно та об'єктивно дослідив
матеріали справи та зібрані докази,
перевіривши доводи, висунуті на захист
ОСОБА_1, надавши ім належну оцінку,
дійшов обгрунтованого висновку про
доведеність його винуватості у
вчиненні інкримінованих діянь і
правильно кваліфікував його дії за ч. 1
ст. 115, ч. 1 ст. 185 КК України.

З урахуванням наведеного, підстав
уважати неправильним застосування до
ОСОБА_1 кримінального закону, а саме ч. 1
ст. 115 КК України та для кваліфікації
дій засудженого за іншим кримінальним
законом України, про що йдеться в
апеляційній скарзі ОСОБА_1, на
переконання колегії суддів, немає.

За таких обставин, оскільки колегія
суддів визнає, що фактичні обставини
встановлені судом першої інстанції
всебічно, повно й об'єктивно та у
спосіб, визначений
кримінально-процесуальним законом, а
таке стверджується аналізом наведених
у вироку доказів та матеріалами справи,
підстави для скасування вироку та
повернення справи на новий судовий
розгляд, про що просить в апеляційній
скарзі засуджений, відсутні.

Що стосується доводів апеляційної
скарги прокурора Щасної А.Е. про
невідповідність призначеного ОСОБА_1
судом першої інстанції покарання
тяжкості вчинених злочинів та особі
засудженого й за сукупністю вироків
внаслідок м'якості, з такими колегія
суддів не погоджується.

Так, покарання ОСОБА_1 судом першої
інстанції призначене з дотриманням ст.
ст. 50, 65 КК України та врахуванням
фактичних обставин справи, відповідає
ступеню тяжкості вчинених злочинів та
особі засудженого, за своїм видом і
розміром є справедливим, необхідним і
достатнім для його виправлення, а також
запобігання вчиненню нових злочинів як
засудженим, так й іншими особами.

Також суд першої інстанції урахував, що
ОСОБА_1 не працював, характеризується
посередньо, злочини вчинив у період
звільнення на підставі ст. 75 КК України
від відбування покарання з
випробуванням за злочин проти життя та
здоров'я людини (заподіяння тяжких
тілесних ушкоджень майже за
аналогічних обставин із застосуванням
ножа); обставину, що пом'якшує
покарання, щире каяття, та обставини, щ
обтяжують покарання, рецидив злочинів
і вчинення злочинів у стані
алкогольного сп'яніння.

При цьому остаточне покарання ОСОБА_1
за сукупністю вироків визначене
відповідно до правил, передбачених ст.
71 КК України.

Невизнання ж ОСОБА_1 винуватості у
вчиненні інкримінованого за ч. 1 ст. 115
КК України злочину, про що вказується в
апеляції прокурора, є способом
реалізації засудженим права на захист,
а тому не може враховуватись як
обставина, що впливає на розмір
покарання шляхом його обтяження.

Крім цього, апеляція прокурора не
містить будь-яких даних і обставин, не
врахованих судом першої інстанції при
призначенні ОСОБА_1 покаранння, а тако
нових даних, які б могли свідчити про
необхідність збільшення його розміру.

Отже, доводи прокурора Щасної А.Е. про
невідповідність призначеного ОСОБА_1
судом першої інстанції покарання
ступеню тяжкості вчинених злочинів та
особі засудженого й за сукупністю
злочинів внаслідок м'якості, колегія
суддів уважає неспроможними.

У цьому ж контексті, доводи апеляційної
скарги засудженого в частині
невідповідності призначеного судом
першої інстанції покарання тяжкості
злочинів та особі ОСОБА_1 внаслідок
суворості, колегія суддів визнає
безпідставними.

За таких обставин, підстав для
признасення ОСОБА_1 покарання більш
суворого чи більш м'якого, ніж
призначив йому суд першої інстанції,
колегія суддів апляційного суду - не
вбачає.

Всупереч доводам апеляційної скарги
прокурора Щасної А.Е. про неналежне
вмотивування судом першої інстанції
підстав часткового ним задоволення
цивільного позовову та в частині
необгрунтованого зменшення стягнення
моральної шкоди на користь потерпілої
ОСОБА_3 лише в розмірі 200000 грн., замість
заявленого на суму 500000 грн., колегія
суддів уважає, що суд першої
інстанції, визначаючи в справі розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди, виходячи при цьому із засад
розумності, виваженості та
справедливості, згідно з вимогами ч. 5
ст. 334 КПК України навів у вироку цьому
відповідні мотиви.

У цьому ж контексті, є безпідставними й
доводи засудженого про відсутність
відповідних доказів для стягнення з
нього на користь потерпілої ОСОБА_3 на
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди 200000 грн.

Тому підстави для зміни чи скасування
вироку суду першої інстанції в цій
частині - відсутні.

Зважаючи на викладене, колегія суддів
дійшла висновку про залишення
апеляційних скарг без задоволення.

Істотних порушень вимог
кримінально-процесуального закону, які
б перешкодили чи могли перешкодити
суду першої інстанції повно та
всебічно розглянути справу й
постановити законний, обгрунтований і
справедливий вирок, перевіркою справи
в апеляційному порядку не виявлено.

Керуючись п. п. 11, 15 розділу ХІ
"Перехідні положення" Кримінального
процесуального кодексу України 2012 р.,
ст. ст. 365, 366 КПК України 1960 р., колегія
суддів -

УХВАЛИЛА:

Вирок Дніпровського районного суду м.
Києва від 22 квітня 2013 року щодо ОСОБА_1 -
залишити без зміни.

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_1
та апеляційну скаргу зі змінами
прокурора Щасної А.Е., яка брала участь
у розгляді справи судом першої
інстанції, - залишити без задоволення.

С У Д Д І:

В. Д з ю б і н Н. Б є
л а н Л. О с і п о в а