У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А
Ї Н И

Вищий спеціалізований суд України з
розгляду

цивільних і кримінальних справ у
складі:

доповідача Мороза М.А.,суддів
Крижановського В.Я., Колесниченка
В.М.,розглянувши у судовому засіданні 3
грудня 2014 року у м. Києві касаційну
скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок
Летичівського районного суду
Хмельницької області від 14 лютого 2014
року та ухвалу Апеляційного суду
Хмельницької області від 10 червня 2014
року,

в с т а н о в и в:

Вироком Летичівського районного суду
Хмельницької області від 14
лютого 2014 року

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця і мешканця АДРЕСА_1

Сторожинецького району Хмельницької
області,

в порядку ст. 89 КК України не
судимого,

засуджено за ч. 3 ст. 187 КК України на 7
років 6 місяців позбавлення волі з
конфіскацією всього майна, яке є його
власністю.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_5

Постановлено стягнути солідарно з
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 59
321,93 грн. на відшкодування матеріальної
шкоди.

Ухвалою Апеляційного суду
Хмельницької області від 10 червня 2014
року вирок залишено без зміни.

ОСОБА_4 визнано винним і засуджено за
те, що він 11 вересня 2013 року за
попередньою змовою з ОСОБА_5 з метою
викрадення грошей проникли у будинок
ОСОБА_6 у с. Нова Синявка. У цей час до
дому повернувся господар та застав
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у веранді будинку із
грошима у сумі 37 000 грн. та 3 120 доларів
США, що за курсом НБУ становило 24 938,16
грн., а всього на суму 61 938,16 грн. З метою
утримання викрадених грошей ОСОБА_4
намагався завдати удари ногою по
тулубу потерпілого та ножем в область
живота, проте ОСОБА_6 відступився,
уникнувши таким чином удару. Після
цього ОСОБА_4 наздогнав потерпілого
дворі, взяв його руками за шию, стиснув,
тримаючи ножа біля підборіддя. Від
стискування шиї потерпілий почав
задихатися, при цьому ОСОБА_4
погрожував його прирізати, задушити,
якщо той буде кричати, та рукояткою
ножа спричинив йому легкі тілесні
ушкодження у виді крововиливу м'яких
тканин нижньої щелепи зліва,
травматичного видалення зуба та забою
зубів. Подавивши таким чином волю
потерпілого, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 залишили
місце події.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4
посилається на неповноту судового
слідства, невідповідність висновків
суду фактичним обставинам
кримінального провадження,
неправильну кваліфікацію його дій.
Стверджує, що насильства, небезпечного
для життя та здоров'я потерпілого, не
застосовував, ножа не мав, потерпілого
не душив. Зазначає, що сума викрадених
грошей складала близько 7 000 грн. Вважає
призначене покарання занадто суворим.
Просить змінити судові рішення і
перекваліфікувати його дії на ч. 3 ст. 186
КК України.

Перевіривши доводи касаційної скарги
та долучені копії судових рішень, суд
касаційної інстанції не вбачає підстав
для задоволення скарги та вважає, що у
відкритті касаційного провадження
слід відмовити з наступних підстав.

У касаційній скарзі порушується
питання про перевірку судових рішень у
касаційному порядку у зв'язку з
невідповідністю висновків суду
фактичним обставинам кримінального
провадження та неповнотою судового
розгляду. Проте, зазначені обставини
відповідно до вимог ст. 438, 433 КПК
України не можуть бути підставами для
скасування або зміни судових рішень у
касаційному порядку. Суд касаційної
інстанції перевіряє правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин і не має права
досліджувати докази, встановлювати та
визнавати доведеними обставини, що не
були встановлені в оскарженому
судовому рішенні, вирішувати питання
про достовірність того чи іншого
доказу.

Висновок суду про доведеність
винуватості ОСОБА_4 у вчинені
зазначеного у вироку злочину
ґрунтується на сукупності зібраних під
час досудового розслідування та
ретельно досліджених судом доказах,
які узгоджуються між собою.

За встановлених судом фактичних
обставин дії ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 187 КК
України кваліфіковано правильно. Так,
ОСОБА_4 під час нападу застосовував
насильство, небезпечне для життя та
здоров'я потерпілого, та погрожував
застосуванням такого насильства, а
саме стискав шию ОСОБА_6 руками,
тримаючи ножа біля підборіддя,
намагався завдати йому удари ногою по
тулубу, ножем в область живота та
завдав легкі тілесні ушкодження, що
мають незначні скороминущі наслідки.

Істотних порушень вимог кримінального
процесуального закону, які б тягнули
безумовне скасування судових рішень, а
також даних, які б свідчили про
неправильне застосування закону
України про кримінальну
відповідальність, у скарзі не
наведено.

Призначаючи ОСОБА_4 покарання, суд
відповідно до вимог ст. 65 КК
України врахував ступінь тяжкості
вчиненого злочину, обставини справи і
дані про особу засудженого. Зокрема,
пом'якшуючою покарання обставиною суд
визнав часткове визнання вини та
сприяння розкриттю злочину, обтяжуючою
- вчинення злочину щодо особи похилого
віку. Також суд узяв до уваги те, що він
в порядку ст. 89 КК України не судимий,
характеризується негативно, не працює,
заподіяну шкоду не відшкодовано.

На думку касаційного суду обране
ОСОБА_4 покарання є обґрунтованим,
необхідним і достатнім для виправлення
засудженого й попередження нових
злочинів.

Наведені засудженим та його захисником
в апеляційній скарзі доводи, які за
своїм змістом аналогічні доводам
касаційної скарги, належним чином
перевірено й спростовано.

Отже, з касаційної скарги, наданих
копій судових рішень та інших
документів убачається, що підстав для
задоволення скарги немає.

Враховуючи викладене та керуючись п. 2
ч. 2 ст. 428 КПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного
провадження за касаційною скаргою
засудженого ОСОБА_4 на вирок
Летичівського районного суду
Хмельницької області від 14 лютого 2014
року та ухвалу Апеляційного суду
Хмельницької області від 10 червня 2014
року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і :

М.А. Мороз В.М. Колесниченко В.Я.
Крижановський