Провадження № 11/792/16/15 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Справа № 674/346/13-к Доповідач ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст.286 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 червня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницького області в складі :

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
представників потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,
засудженого ОСОБА_13
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому матеріали кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_13 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, за апеляціями засудженого ОСОБА_13 та його захисника адвоката ОСОБА_11 , потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на вирок Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 03 квітня 2015 року, -

В с т а н о в и л а:
Вироком Дунаєвецького районного суду від 03 квітня 2015 року
ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, одруженого, на утриманні малолітня дитина, не судимого, -

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Запобіжний захід засудженому, до вступу вироку в законну силу, змінено з підписки про невиїзд на взяття під варту.

Строк відбуття покарання засудженому визначено рахувати з 03 квітня 2015 року, зарахувавши йому у строк відбутого покарання перебування під вартою з 16.09.2012 року до 18.09.2012 року (три дні) та з 06.12.2012 року до 07.10.2013 року 10 (десять) місяців і 1 день, а всього зараховано у строк відбуття покарання 10 (десять) місяців і 4 дні.

Стягнуто з ОСОБА_13 в дохід держави судові витрати в сумі 14 470 (чотирнадцять тисяч чотириста сімдесят) грн. 11 коп.

Долю речових доказів вирішено згідно вимог ст.81 КПК України.

За вироком суду, 15 вересня 2012 року підсудний ОСОБА_13 , грубо нехтуючи вимогами Правил дорожнього руху України, не маючи права на керування транспортними засобами та достатніх навиків керування ними, перед виїздом не перевіривши і не забезпечивши технічно-справний стан і комплектність транспортного засобу, сів за кермо автомобіля ВАЗ-2101 р.н. НОМЕР_1 , робоча гальмова система та ходова частина якого перебували в технічно несправному стані, який був виражений у відсутності гальмівної рідини в задньому контурі, заклинюванні правого поршня робочого циліндра гальмівного механізму заднього правого колеса, що в свою чергу приводить до не загальмовування задніх гальмівних механізмів, розгерметизації шини переднього лівого колеса, внаслідок наскрізного пошкодження камери, встановленні на передню вісь автомобіля шин з різними малюнками протектора та знос граничної залишкової висоти протектора на шині заднього правого колеса, які ним могли бути виявлені перед ДТП: як візуальним оглядом перед початком руху, так і під час руху автомобіля по характерним ознакам, здійснивши поїздку з с. Мала Побіянка в с. Іванківці Дунаєвецького району.

Цього ж дня, близько 17 год., ОСОБА_13 , рухаючись зі сторони с. Іванківці в напрямку с. Мала Побіянка Дунаєвецького району, діяв легковажно та самовпевнено, незважаючи на технічні несправності транспортного засобу, які виразилися у несправності гальмівної системи, склоочисників, коліс і шин, не обрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух керованого ним транспортного засобу, не врахував дорожньої обстановки, стану дорожнього покриття та технічного стану транспортного засобу, внаслідок чого, після застосування гальмування, втратив контроль над рухом транспортного засобу, виїхав на зустрічний напрямок руху, де допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ-2101 р.н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_14 , який рухався в зустрічному напрямку.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 15 вересня 2012 року:

- пасажир автомобіля ВАЗ-2101 р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_15 отримав тілесні ушкодження у вигляді: травматичного розриву серця, травматичного розриву перікарду, переломів 4-5-6-7 ребер по середньо-ключичній лінії справа (прямі, розгинальні) з ушкодженням парієнтальної плеври на рівні переломів 4-5 ребер, двобічного гемопневмотораксу (скупчення крові та повітря в плевральних порожнинах 2400 мл), розповсюдженої підшкірної емфіземи (післятравматичної) на передніх поверхнях грудної клітки справа та зліва на всьому протязі з розповсюдженням на передню черевну стінку в верхню третину та на передню поверхню шиї до середньої третини по передній та бокових її поверхнях, крововиливу в великий грудний м`яз, синяка на передньо-зовнішній поверхні правого стегна в середній третині, на передній поверхні правої гомілки в середній третині, закритого перелому правої стегнової кістки в середній третині зі зміщенням уламків, закритих переломів обох кісток правої гомілки в середній третині зі зміщенням уламків, чотирьох саден на передньо-зовнішній поверхні правого стегна в середній третині, на передній поверхні правої гомілки в середній третині, забійної рани лобної ділянки справа, крововиливу в м`які тканини голови лобної ділянки праворуч - субарахноїдального крововиливу в головний мозок, які згідно висновку судово-медичної експертизи №215 від 05.11.2012 відносяться до категорії тяжких, що небезпечні для життя в момент заподіяння і перебувають в прямому причинно-наслідковому зв`язку із настанням смерті;

- водій автомобіля ВАЗ-2101 р.н. НОМЕР_2 отримав тілесні ушкодження у вигляді травматичного розриву правої легені, перелому 3-4-5-6-7-8 ребер по середньо-ключичній лінії справа (прямі, розгинальні), правобічного напруженого гемопневмотораксу (скупчення крові та повітря в плевральних порожнинах 1860 мл), крововиливи в судинний пучок серця в корені легенів, крововиливу в міжреберні м`язи на рівні 3-4-5 міжребір`їв по передньо-підпаховій лінії праворуч, ділянки садіння передньо-бокової поверхні грудної клітки справа на рівні 5-6-7 ребер по передньо-підпаховій та середньо-підпаховій лініям, забійної рани в області верхньої губи справа, садини в області нижньої губи зліва, п`яти садин передньої поверхні правого та лівого колінних суглобів, які згідно висновку судово-медичної експертизи №216 від 05.11.2012 відносяться до категорії тяжких, що небезпечні для життя в момент заподіяння і перебувають в прямому причинно-наслідковому зв`язку із настанням смерті;

- пасажир автомобіля ВАЗ-2101 р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_16 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому правої стегнової кістки зі зміщенням відломків, закритого перелому правої плечової кістки зі зміщенням відломків, розриву селезінки (спленектомія-резекція), гемоперітонеуму 250 мл (кров в череві), субкапсулярної гематоми правої долі печінки, які згідно висновку судово-медичної експертизи №231 від 09.11.2012 відносяться до категорії тяжких, небезпечних для життя в момент заподіяння;

- пасажир автомобіля ВАЗ-2101 р.н. НОМЕР_3 ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, закритого перелому лівої стегнової кістки зі зміщенням відломків, закритого перелому лівої променевої кістки, закритого перелому кісток носа зі зміщенням відломків, ран правого колінного суглобу, голови, синяків в області повік очей, саден в області носа, які згідно висновку судово-медичної експертизи №232 від 09.11.2012 відносяться до категорії тяжких, небезпечних для життя в момент заподіяння.

Вказані наслідки дорожньо-транспортної пригоди знаходяться в прямому причинному зв`язку з порушенням ОСОБА_13 правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, які передбачені Правилами дорожнього руху, а саме:

п.1.2.- в Україні установлено правосторонній рух транспортних засобів. п.1.5 (ч.І)- дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

п.2.1.- Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

п.2.3 Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

а)перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу;

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

п.10.1.- Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

п.11.1.- Кількість смуг на проїзній частині для руху нерейкових транспортних засобів визначається дорожньою розміткою або дорожніми знаками 5.16, 5.17.1, 5.17.2, а за їх відсутності - самими водіями з урахуванням ширини проїзної частини відповідного напрямку руху, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між ними;

п.11.2.- нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини;

п.11.3.- На дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу;

п.12.1.- Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

п.12.3.- У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;

п.31.1.- Технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації;

п.31.4.- Забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам;

п.31.4.1. Гальмові системи: а) змінено конструкцію гальмових систем, застосовано гальмовну рідину, вузли або окремі деталі, що не передбачені для даної моделі транспортного засобу або не відповідають вимогам підприємства-виробника:

в) порушено герметичність гідравлічного гальмового приводу;

п.31.4.4.- Склоочисники і склообмивачі вітрового скла: а) не працюють склоочисники;

п.31.4.5.- Колеса і шини: а) шини легкових автомобілів та вантажних автомобілів з дозволеною максимальною масою до 3,5 т. мають залишкову висоту малюнка протектора менше 1,6 мм, вантажних автомобілів з дозволеною максимальною масою понад 3,5 т. - 1,0 мм, автобусів - 2,0 мм, мотоциклів і мопедів - 0,8 мм:

г) на одну вісь транспортного засобу встановлено діагональні шини разом з радіальними, ошиповані і неошиповані, морозостійкі і неморозостійкі, шини різних розмірів чи конструкцій, а також шини різних моделей з різними малюнками протектора для легкових автомобілів, різними типами малюнків протектора - для вантажних автомобілів.

Не погоджуючись з вироком суду, засуджений ОСОБА_13 та його захисник адвокат ОСОБА_11 , потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 подали апеляції.

Так, у поданих апеляціях засуджений ОСОБА_13 та його захисник просять оскаржуваний вирок скасувати та закрити кримінальну справу.

Свої вимоги аргументують неповнотою та однобічністю досудового та судового розгляду справи, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, численними порушеннями вимог кримінально-процесуального закону допущеними органами досудового слідства та судом, що призвело, на переконання апелянтів, до постановлення вироку, побудованого на припущеннях та сфальсифікованих доказах.

Звертають увагу на неконкретному обвинуваченні, що інкримінується ОСОБА_13 , в якому лише перераховані пункти ПДР, без зазначення та мотивації причинно-наслідкового зв`язку між порушеннями на наслідками, що настали.

Стверджують, що причиною зміни напрямку руху ОСОБА_13 стало створення йому та його пасажирам смертельної небезпеки водієм ОСОБА_14 , який рухався автомобілем назустріч, посередині проїзної частини, що підтверджується висновками додаткової автотехнічної експертизи №26/12А від 09 липня 2013 року та повторної автотехнічної експертизи №5646/13-22 від 23.12.2013 року.

Наголошують на фальсифікації слідчим ОСОБА_17 доказів по справі, а саме плану-схеми до протоколу огляду місця події.

Вважають, що дані висновку комплексної судово-автотехнічної, транспортно-трасологічної та дорожньо-технічної експертизи від 19.11.2014 року не можуть вважатися технічно та науково-обгрунтованими, оскільки при визначенні кута взаємного розташування автомобілів в момент їх зіткнення, експертом співставлялися пошкоджений автомобіль із не пошкодженим.

Зазначають апелянти і про упередженість судді при розгляді справи, яка до винесення рішення висловлювала своє переконання у винності ОСОБА_13 та приймала по ходу розгляду справи рішення без належного їх мотивування.

Крім того, засуджений ОСОБА_13 наголошує, що він повністю контролював рух свого автомобіля, як і дорожню обстановку до моменту зіткнення, швидкість руху його автомобіля відповідала вимогам закону, була безпечною (60-70 км/год), а виявлені несправності в його автомобілі, не мають жодного відношення до причин ДТП.

У поданих апеляціях потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , кожна зокрема, просять оскаржуваний вирок скасувати, постановити новий, яким ОСОБА_13 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років. Стягнути витрати на правову допомогу у апеляційному провадженні.

Свою позицію потерпілі обґрунтовують тим, що покарання ОСОБА_13 , на їх думку, є занадто м`яким та несправедливим, оскільки в результаті порушення останнім вимог 15 пунктів ПДР загинуло двоє людей, а ще двоє отримали ушкодження і були покалічені. Крім того, звертають увагу на поведінку ОСОБА_13 під час розгляду справи, в ході якої останній вів себе зухвало та зневажливо, не відшкодував завдану моральну і майнову шкоду, що спростовує твердження місцевого суду про зворотнє.

Акцентують увагу потерпілі і на показаннях і поведінці ОСОБА_13 під час розгляду цієї справи вперше місцевим судом, за вироком від 06.12.2012 року, в ході якого останній повністю визнав себе винним та розкаявся у скоєному, в подальшому змінивши свою позицію.

У поданих запереченнях на апеляції засудженого та його захисника, прокурор, який приймав участь у розгляді справи в суді першої інстанції, та потерпіла ОСОБА_18 , кожен зокрема, вважають вирок суду законним та належним чином обґрунтованим, а апеляції процесуальних опонентів безпідставними.

На переконання прокурора та потерпілої, судом при постановленні вироку, дотримано вимоги закону, зокрема, належним чином сформульовано обвинувачення, яке визнано доведеним, об`єктивно та у повному обсязі досліджені всі докази, яким надана відповідна правова оцінка і які у своїй сукупності доводять вину ОСОБА_13 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.286 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача про зміст оскаржуваного судового рішення з коротким викладом доводів апеляцій, пояснення засудженого ОСОБА_13 та його захисника, які просили кримінальну справу закрити за відсутністю в діях засудженого складу інкримінованого злочину, пояснення потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на підтримку власних апеляцій щодо необхідності посилення покарання засудженому внаслідок його несправедливості, міркування прокурора про законність та обґрунтованість вироку місцевого суду і безпідставність доводів апеляцій учасників процесу, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, надавши засудженому можливість виступу в судових дебатах та останньому слові, колегія суддів вважає подані апеляції такими, які не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про винність ОСОБА_13 у вчиненні злочину, передбаченого ст.286 ч.3 КК України, за який він засуджений, підтверджені зібраними по справі та перевіреними судом доказами, оціненими у відповідності до вимог закону.

Зокрема, вина засудженого ОСОБА_13 у порушенні правил безпеки дорожнього руху під час керування транспортним засобом, що спричинило загибель двох осіб, та правильність кваліфікації його дій за ч.3 ст.286 КК України, підтверджена дослідженими в судовому засіданні доказами, які суд першої інстанції прийняв до уваги та провів їх належний аналіз і надав їм мотивовану оцінку.

Як вбачається з матеріалів кримінальної справи та вироку суду першої інстанції, органом досудового слідства та судом встановлені і досліджені всі обставини, які могли б мати значення для встановлення об`єктивної істинності. Порушень вимог кримінально-процесуального законодавства, які б були підставою для скасування або зміни вироку, закриття справи судом апеляційної інстанції не встановлено. Зібрані докази, які були досліджені та оцінені судом є належними і допустимими, оскільки вони відповідають вимогам КПК України 1960 року.

Колегія суддів вважає доводи апеляцій засудженого та його захисника про відсутність в діях ОСОБА_13 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, безпідставними, що спростовуються матеріалами, які були ретельно досліджені та проаналізовані місцевим судом.

В ході досудового слідства, обвинувачений ОСОБА_13 свою провину за ч.3 ст. 286 КК України визнавав повністю, підтвердив та наглядно продемонстрував всі обставини, які мають значення у даній кримінальній справі, а його позиція під час судового розгляду справи про його непричетність до події ДТП, оскільки саме дії водія ОСОБА_14 перебували у причинно-наслідковому зв`язку із настанням наслідків, спростовуються показаннями потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_18 , ОСОБА_7 , свідка ОСОБА_19 , висновками проведених експертиз, протоколами процесуальних дій, іншими матеріалами справи, які узгоджуються між собою.

Так, потерпіла ОСОБА_6 , яка в момент події була пасажиром в автомобілі під керуванням ОСОБА_14 , показала місцевому суду, що рухаючись по правій стороні дороги в означеному автомобілі, вона побачила як автомобіль червоного кольору, під керуванням ОСОБА_13 виїхав на їхню смугу руху із великою швидкістю, внаслідок чого відбулося зіткнення автомобілів. Крім того, потерпіла зазначила, що ям по ходу руху їхнього автомобіля не було і вони не виїжджали на зустрічну смугу руху, так як необхідності в цьому не було.

Факт перебування у несправному стані автомобіля, яким керував засуджений ОСОБА_13 в момент ДТП, підтвердив його рідний брат свідок ОСОБА_20 . Вказаний свідок в суді першої інстанції зазначив про несправність автомобільних гальм, зношених колодок, стертих накладок, різних протекторів резини спереду і ззаду. Також свідок вказав, що добре знає дорогу на якій відбулася подія, так як часто туди їздив. Дорога поганого покриття, на ній безліч ям, однак ям в напрямку руху автомобіля Лебідя немає, яма знаходиться зі сторони руху автомобіля його брата. Свідок був на місці події і ствердив, що його брат намагався обминути яму, розташовану на його смузі руху, виїхавши таким чином на зустрічну смугу руху.

Показання свідка щодо несправності стану автомобіля під керуванням ОСОБА_13 підтверджуються даними висновку експерта №23/226-А від 29 жовтня 2012 року, відповідно до якого на момент огляду та до моменту ДТП робоча гальмівна система, рульове керування та ходова частина вказаного автомобіля перебували у технічно несправному стані.

Крім того, за даним висновком експерта вказані несправності робочої гальмівної системи та ходової частини, з технічної точки зору, могли бути виявлені водієм перед ДТП шляхом візуального їх огляду.

Відповідно до даних висновку експерта № 273 А від 09.11.2012 року в заданій дорожній ситуації водій автомобіля ВАЗ -2101 ОСОБА_14 повинен був діяти відповідно до вимог п.п.11.1, 11.2, 12.3 Правил дорожнього руху України, а водій автомобіля ВАЗ-2101 ОСОБА_13 діяти відповідно до вимог п.п. 10.1, 11.1, 11.2, 12.1, 31.1, 31.4, 31.4.1 (а,в), 31.4.4 (а), 31.4.5 (а,г) Правил дорожнього руху України.

При заданих органом досудового слідства обставинах даної події, водій автомобіля ВАЗ -2101 ОСОБА_14 не мав технічної можливості запобігти зіткненню з автомобілем ВАЗ-2101 під керуванням ОСОБА_21 .

Зіткнення автомобілів, відповідно до висновку експертів за результатами проведення комплексної судової автотехнічної, транспортно-трасологічної та дорожньо-технічної експертизи №3544/14-42/3545/3546/14-52 від 19.11.2014 року, відбулося на смузі руху автомобіля під керуванням ОСОБА_14 , а саме на смузі руху в напрямку м. Дунаївці, що підтверджує показання потерпілої ОСОБА_6 про розташування автомобілів до моменту ДТП та показання засудженого ОСОБА_13 під час відтворення обстановки та обставин події від 01.10.2012 року.

Таким чином, твердження захисту про наявність вини у створенні аварійної обстановки на дорозі і настанні таких трагічних наслідків у діях водія ОСОБА_14 є неспроможними.

В той же час, аналіз наведених доказів переконливо свідчить про те, що саме дії засудженого ОСОБА_13 перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із подією ДТП та наслідками, які настали.

Колегія суддів не може погодитися із апеляційними доводами засудженого та його захисника про ненадання судом першої інстанції оцінки висновкам додаткової автотехнічної експертизи №26/124А від 09 липня 2013 року та повторної автотехнічної експертизи №5646/13-22 від 23.12.2013 року, які, на їх думку, виправдовують засудженого, оскільки вказують, що причиною зміни напрямку руху ОСОБА_13 стало створення йому та його пасажирам смертельної небезпеки водієм ОСОБА_14 , який рухався автомобілем назустріч посередині проїзної частини.

Так, суд першої інстанції ретельно дослідивши висновки вказаних експертиз, прийшов до обґрунтованого висновку про їх неврахування, оскільки їхні данні, суперечать зібраним по справі доказам, є необ`єктивними та не можуть бути прийняті судом як доказ невинуватості підсудного.

Тобто суд, у відповідності до вимог ст. 67 КПК України (1960 р.), надав оцінку висновкам експертиз, зазначив підстави, з яких їх висновки не приймає до уваги і колегія суддів апеляційного суду погоджується з такою оцінкою.

Крім того, слід зазначити, що сам засуджений та його захисник, згідно поданих апеляцій, зробили невірну оцінку висновкам зазначених експертиз.

Так, відповідно до висновків додаткової автотехнічної експертизи №26/124А від 09 липня 2013 року та повторної автотехнічної експертизи №5646/13-22 від 23.12.2013 року, експерт не виключає технічної спроможності руху автомобіля ВАЗ-2101 під керуванням ОСОБА_14 назустріч автомобілю під керування ОСОБА_13 , по смузі руху останнього, в момент зіткнення обидва автомобілі могли були під кутом до краю дороги, а застосування гальмування водієм ОСОБА_13 перед зіткненням та виявлені у нього несправності могли спричинити неконтрольований виїзд останнього на зустрічну смугу руху.

Разом з тим, категоричного висновку щодо місця перебування транспортних засобів перед ДТП, та дій водіїв під час події, експерт не робить.

Тобто висновки вказаної експертизи не спростовують обвинувачення, як про це зазначають засуджений та його захисник, а лише вказують на спроможність перебігу подій, про які зазначав засуджений під час судового розгляду.

Однак, з урахуванням інших доказів, наведених у вироку місцевого суду, в їх сукупності та взаємозв`язку, які повністю викривають саме ОСОБА_13 у порушенні правил безпеки дорожнього руху під час керування транспортним засобом, що спричинило загибель двох осіб, вказані стороною захисту висновки експертиз такими, що його виправдовують, вважати неможливо, як і не можливо приймати до уваги показання свідків ОСОБА_22 і ОСОБА_23 , щодо того, що водій ОСОБА_14 перед зіткненням об`їжджав яму, яка знаходилась на його шляху, оскільки такі показання суперечать даним протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди із схемою до нього, даним судової дорожньо-технічної експертизи, показанням потерпілої ОСОБА_6 , свідка ОСОБА_24 , із змісту яких вбачається те, що по смузі руху водія ОСОБА_14 відсутні ями на дорозі, а тому необхідності виїжджати за зустрічну смугу руху в потерпілого не було. Крім того, відповідно до даних висновку експерта № 24/227-А від 23.10.2012р., ознак, які б свідчили про несправність робочої гальмівної системи, рульового керування та ходової частини в автомобіля під керуванням ОСОБА_14 до моменту ДТП не виявлено.

Отже, як вбачається з матеріалів кримінальної справи та протоколу судового засідання, судом першої інстанції були досліджені всі обставини справи, кожен перелічений доказ, в тому числі і ті, на які посилаються засуджений та його захисник у поданих апеляціях, оцінено з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, що і дало підстави для ухвалення обвинувального вироку щодо ОСОБА_13

Давши належну оцінку дослідженим доказам у їх сукупності, суд відповідно до встановлених фактичних обставин справи обґрунтовано зробив висновок про доведеність вини ОСОБА_13 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.286 КК України.

Не приймається колегією суддів до уваги і посилання апелянтів на фальсифікацію слідчим ОСОБА_17 доказів по справі, зокрема плану-схеми до протоколу огляду місця події, з підстав її невідповідності плану-схемі, яку надано експертом ОСОБА_25 в судовому засіданні місцевого суду, оскільки подана експертом ксерокопія плану-схеми ніким не завірена, що позбавляє можливості встановити її відповідність оригіналу. Крім того, дані плану-схеми повністю відповідають самому протоколу огляду місця події, фото-таблицям до нього і показанням свідків ОСОБА_26 та Твердохліба, які були залучені понятими при проведенні огляду місця ДТП та складанні вказаних вище документів.

Доводи захисника в поданій апеляції на предмет сумнівів щодо об`єктивності технічного та наукового обґрунтування висновку комплексної судово-автотехнічної, транспортно-трасологічної та дорожньо-технічної експертизи від 19.11.2014 року з причин співставлення експертом при визначенні кута взаємного розташування автомобілів в момент їх зіткнення пошкодженого автомобіля із не пошкодженим, є безпідставними, оскільки даний висновок містить обсяг дослідження з належною мотивацією. Зокрема, при проведенні даного експертного дослідження оглядалися транспортні засоби та визначався характер їх пошкодження. Співставити ж пошкоджені автомобілі не було можливості, а тому експертом при дослідженні кута в момент зіткнення використовувався непошкоджений автомобіль.

Крім того, в судовому засіданні місцевого суду експерт пояснив, що при дослідженні бралися також знімки обох пошкоджених транспортних засобів з визначенням характеристики даних пошкоджень, деформуючими слідами, їх напрямком. Вказані вихідні дані були перенесені на аналогічний автомобіль, в результаті чого було зроблено співставлення, а також визначений більш точний кут траєкторії.

Тому, колегія суддів вважає, що суд дав вірну юридичну оцінку висновку комплексної судово-автотехнічної, транспортно-трасологічної та дорожньо-технічної експертизи, обґрунтовано поклавши його в основу вироку, оскільки він є науково обґрунтованим та зробленим на підставі ретельного аналізу наданих на експертне дослідження матеріалів кримінальної справи, а також узгоджується з іншими зібраними в процесі провадження досудового розслідування та дослідженими в судовому засіданні доказами.

Не заслуговують на увагу і доводи захисту щодо неконкретного обвинувачення, яке інкримінується ОСОБА_13 , в якому, на переконання апелянтів, лише перераховані пункти ПДР, без зазначення та мотивації причинно-наслідкового зв`язку між порушеннями на наслідками, що настали.

Як вбачається із змісту обвинувального висновку та вироку місцевого суду, ОСОБА_13 пред`явлено конкретне обвинувачення із зазначенням конкретних пунктів ПДР, які засуджений порушив із мотивуванням причино-наслідкового зв`язку між діями засудженого та наслідками, з посиланням на відповідні докази, що підтверджують вказані обставини.

Не відповідають дійсності твердження захисту про те, що в основу обвинувального вироку судом було покладено письмові роз`яснення експерта ОСОБА_27 , оскільки, як вбачається із протоколу судового засідання, у вироку містяться показання вказаного експерта, надані ним безпосередньо в судовому засіданні місцевого суду.

Не ґрунтуються на вимогах закону і доводи потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про м`якість призначеного засудженому ОСОБА_13 покарання, та необхідність його посилення, оскільки, відповідно до положень ст.375 КК України (1960 року), місцевий суд при новому розгляді справи може посилити покарання лише за умови, якщо вирок було скасовано за апеляцією прокурора або потерпілого чи його представника в зв`язку з необхідністю застосування більш суворого покарання.

Як вбачається із матеріалів справи, вирок Дунаєвецького районного суду від 06 грудня 2012 року, за яким ОСОБА_13 визнано винним за ч.3 ст.286 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі, скасований апеляційним судом Хмельницької області за апеляцією ОСОБА_13 з процесуальних підстав, а саме порушень місцевим судом положень ст.299 КПК України (1960 року) при розгляді справи, а тому підстав для посилення розміру покарання, визначеному у вироку, при новому судовому розгляді у місцевого суду не було.

Призначене ОСОБА_13 покарання, відповідає вимогам ст. 65 КК України, та роз`ясненням, які містяться в п.26 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання" від 24 жовтня 2003 року», відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину, даним про особу, та є необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових злочинів.

Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу і постановити законний, обґрунтований вирок, в тому числі необ`єктивності чи упередженості зі сторони головуючої по справі по відношенню до засудженого, при перевірці судового рішення щодо ОСОБА_13 в апеляційному порядку не виявлено.

У зв`язку з наведеним, керуючись ст.ст. 365, 366, КПК України (1960 р.) та п.11 розділу «Перехідні положення» КПК України, колегія суддів,

У х в а л и л а:
Вирок Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 03 квітня 2015 року щодо ОСОБА_13 залишити без змін, а апеляції засудженого ОСОБА_13 та його захисника адвоката ОСОБА_11 , потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 без задоволення.

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2 .