Справа № 603/234/15-к
Провадження № 1-кп/603/30/2015
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"07" травня 2015 р. м.Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Монастириська кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000054 від 20.03.2015 року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Затурин Бережанського району Тернопільської області, жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, не працюючої, освіти середньо-спеціальної, одруженої, не судимої

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 191 КК України та ч. 1 ст. 366 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_3

захисника обвинуваченої ОСОБА_5

в с т а н о в и в :
Обвинувачена ОСОБА_3 , перебуваючи на посаді голови ДВК №610678, на яку була призначена 06 травня 2014 року постановою №9 окружної виборчої комісії з виборів Президента України територіального виборчого округу №168 (далі ОВК ТВО №168), що в с.Коржова Монастириського району Тернопільської області (далі ДВК №610678) та в силу своїх повноважень здійснювала організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції, а тому відповідно до ч. 3 ст. 18 КК України являлася службовою особою, 28 травня 2014 року у с.Коржова Монастириського району Тернопільської області, у ОСОБА_3 виник злочинний намір направлений на заволодіння грошовими коштами ОВК ТВО №168, що виділялись для виплати грошової винагороди членам дільничних виборчих комісій за успішне та добросовісне виконання повноважень, та розтрату таких коштів в інтересах заступника голови ДВК №610678 ОСОБА_6 та секретаря ДВК №610678 Намуровної ОСОБА_7 , без відома останніх про такі дії в їх інтересах.

Реалізуючи свій злочинний намір, 28 травня 2014 року у с.Коржова Монастириського району Тернопільської області ОСОБА_3 зловживаючи своїм службовим становищем, діючи умисно, бажаючи заволодіти грошовими коштами ОВК ТВО №168, що виділялись для виплати грошової винагороди членам дільничних виборчих комісій за успішне та добросовісне виконання повноважень та в подальшому використати їх у власних потребах, а також розтратити вказані грошові кошти для матеріального збагачення заступника голови ДВК № НОМЕР_1 ОСОБА_6 і секретаря ДВК №610678 ОСОБА_8 , без відома останніх про такі дії в їх інтересах, тобто переслідуючи корисливі мотиви і мету, всупереч вимог положень порядку оплати праці членів окружних та дільничних виборчих комісій з виборів Президента України, затвердженого постановою Центральної виборчої комісії №226 від 08.04.2014, не скликаючи засідання ДВК №610678, внесла неправдиві відомості у протокол засідання №5 ДВК №610678 щодо одноголосного голосування усіма членами ДВК за надання їй одноразової винагороди, хоча достовірно знала, що відповідного голосування не проводилось та зазначеного рішення не приймалось.

Далі ОСОБА_3 продовжуючи реалізовувати вищезазначений злочинний намір, не скликаючи засідання ДВК №610678, внесла неправдиві відомості у протокол засідання №6 ДВК №610678 щодо одноголосного голосування усіма членами ДВК за надання одноразової винагороди заступнику ДВК №610678 ОСОБА_6 та секретарю ДВК №610678 ОСОБА_8 , хоча достовірно знала, що відповідного голосування не проводилось та зазначеного рішення не приймалось.

Незважаючи на обізнаність у неправдивості даних, вказаних у протоколах №5 та №6 засідання ДВК №610678 від 28 травня 2014 року, ОСОБА_3 продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, надала зазначені протоколи у ОВК ТВО №168.

На підставі даних протоколів 05 червня 2014 року ОВК ТВО №168 було прийнято постанову №27 про виплату ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 грошової винагороди у розмірі 240 гривень кожному.

Отримані кошти ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 використали у власних потребах, чим Державному бюджету України було завдано матеріальну шкоду на загальну суму 720 гривень.

Такі дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 191 КК України розтрата та заволодіння грошовими коштами Державного бюджету України шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем.

Крім цього, будучи службовою особою, ОСОБА_3 діючи умисно з метою заволодіння грошовими коштами Державного бюджету України, 28 травня 2014 року у с.Коржова Монастириського району Тернопільської області склала протокол засідання №5 ДВК №610678, в який внесла неправдиві відомості щодо одноголосного голосування усіма членами ДВК №610678 за надання їй одноразової винагороди, хоча достовірно знала, що відповідного голосування не проводилось та зазначеного рішення не приймалось. Після цього з метою надання офіційного статусу вказаному документу, підписала його від імені секретаря ДВК №610678 ОСОБА_8 та скріпила його печаткою ДВК №610678. Далі ОСОБА_3 склала протокол засідання №6 ДВК №610678, в який внесла неправдиві відомості щодо одноголосного голосування усіма членами ДВК №610678 за надання одноразової винагороди заступнику ДВК №610678 ОСОБА_6 та секретарю ДВК №610678 ОСОБА_8 , хоча достовірно знала, що відповідного голосування не проводилось та зазначеного рішення не приймалось. Після цього, з метою надання офіційного статусу вказаному документу, підписала його особисто та від імені секретаря ДВК №610678 ОСОБА_8 , а також скріпила його печаткою ДВК №610678.

В подальшому зазначені протоколи ОСОБА_3 надала в ОВК ТВО №168 для незаконного отримання грошових коштів з Державного бюджету України.

Такі дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 366 КК України складання та видача службовою особою завідомо неправдивого офіційного документу.

У ході судового провадження 06 травня 2015 року між прокурором Монастириського району молодшим радником юстиції ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_3 в присутності її захисника ОСОБА_5 з іншого боку укладено угоду про визнання винуватості, на підставі ст. ст. 468, 469, 472 КПК України, в приміщенні прокуратури Монастириського району Тернопільської області.

За даною угодою обвинувачена ОСОБА_3 беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191 КК України та ч. 1 ст. 366 КК України, в обсязі підозри. Також, вказаною угодою сторони погодили покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій під час виборчих кампаній строком на 1 рік 1 місяць за ч. 2 ст. 191 КК України та штрафу розміром 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 грн. з позбавленням права обіймати певні посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій під час виборчих кампаній строком на 1 (один) рік за ч. 1 ст. 366 КК України.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю скоєних злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно узгоджено призначити ОСОБА_3 покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій під час виборчих кампаній строком на 1 (один) рік 1 місяць.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, встановивши їй іспитовий строк.

На підставі п.2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України, узгоджено покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

· не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
· повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця свого проживання.
Крім того, обвинувачена ОСОБА_3 в угоді зобов`язалась відшкодувати завдану нею державному бюджету шкоду до 01 вересня 2015 року.

Окрім цього, в угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 472 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 , свою вину у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст.191, ч. 1 ст.366 КК України, визнала повністю, зазначивши, що розуміє надані їй законом права, наслідки укладення та затвердження угоди, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, яке до неї буде застосоване в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та просить затвердити вказану угоду і призначити узгоджену міру покарання, заявивши, що здатна реально виконати взяті на себе відповідно до укладеної угоди зобов`язання

Прокурор просить затвердити угоду про визнання винуватості.

Захисник обвинуваченої - адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні просить затвердити угоду про визнання винуватості від 06.05.2015 року і призначити узгоджену сторонами угоди міру покарання.

Суд, виходячи з положення ч. 3 ст. 474 КПК України, невідкладно зупинив проведення процесуальних дій і перейшов до розгляду угоди.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочинів, які у відповідності до ст. 12 КК України відносяться до злочинів невеликої та середньої тяжкості.

Приписами ст. 472 КПК України передбачено, що в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), умови часткового звільнення підозрюваного, обвинуваченого від цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.

За змістом угоди, яку було надано до суду в судовому засіданні, вбачається, що вона відповідає вимогам закону, оскільки в ній зазначено відомості про сторін укладення угоди, а саме обвинуваченої ОСОБА_3 , формулювання підозри, правова кваліфікація дій ОСОБА_3 , зазначено розмір шкоди в сумі 720 грн. завданої державному бюджету України кримінальним правопорушенням, та обумовлено строк її відшкодування до 01 вересня 2015 року, також узгоджене покарання за сукупністю скоєних злочинів із звільненням від його відбування з випробуванням.

Слід зазначити, що узгоджене сторонами покарання за сукупністю скоєних злочинів із звільненням від його відбування з випробуванням відповідає загальним правилам призначення покарань, передбачених кримінальним законом.

Судом також з`ясовано, що ОСОБА_3 цілком розуміє права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом, визначені положеннями ст.ст. 473, 474 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Отже судом з`ясовано, що обвинувачена усвідомлює свої права, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде до неї застосовано, а також суд переконався, що укладення угоди є добровільним.

Крім того, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , а узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК України.

Підстав для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених положеннями ч. 7 ст. 474 КПК України, судом не встановлено.

З огляду на зазначене суд приходить до висновку про можливість затвердження укладеної 06 травня 2015 року угоди про визнання винуватості та призначає ОСОБА_3 узгоджене сторонами покарання.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Питання щодо речових доказів суд вирішує в порядку ч. 9 ст. 100 КПК України.

Судові витрати відсутні.

Керуючись п. 1 ч.3 ст. 314, ч. 2 ст. 373, ст.ст. 374, 474, 475 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 06 травня 2015 року між прокурором Монастириського району молодшим радником юстиції ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_3 в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000054 від 20 березня 2015 року.

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 191, ч.1 ст.366 КК України, за якими призначити їй узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 06 травня 2015 року покарання, зокрема:

- за ч.2 ст.191 КК України - у виді 1 (одного) року позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій під час виборчих кампаній строком на 1 (один) рік 1 (один) місяць;

- за ч.1 ст.366 КК України - у виді штрафу в розмірі 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 грн., з позбавленням права обіймати певні посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій під час виборчих кампаній строком на 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю скоєних злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій під час виборчих кампаній строком на 1 (один) рік 1 (один) місяць.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, встановивши їй іспитовий строк 1 (один) рік, з позбавленням права обіймати певні посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій під час виборчих кампаній строком на 1 (один) рік 1 (один) місяць.

На підставі п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

· не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
· повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця свого проживання.
Речові докази та документи: протокол засідання №5 ДВК №610678 від 28.05.2014 року; протокол засідання №6 ДВК №610678 від 28.05.2014 року, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження №0000054, після набрання вироком законної сили - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Тернопільської області через Монастириський районний суд Тернопільської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1