490/744/26 03.03.2026
н/п 1-кс/490/1042/2026
ЦЕНТРАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. МИКОЛАЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2026 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного - ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого в ОВС СВ УСБУ в Херсонській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором відділу Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нова Маячка Цюрупинського району Херсонської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.436-2 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Органом досудового розслідування ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 436-2 КК України, за наступних обставин.

Так, відповідно до Конституцією України Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Всупереч вказаним нормам міжнародного права президент російської федерації, а також інші невстановлені представники влади російської федерації, діючи у порушення вимог п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимог ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів збройних сил російської федерації на територію України.

Так, 24.02.2022 на виконання вищевказаного наказу військовослужбовці зс рф шляхом збройної агресії незаконно вторглись на територію України через державні кордони України в Автономній республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили окупацію частин вказаної території, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX, в Україні із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 введено воєнний стан, який у подальшому неодноразово продовжувався та діє до теперішнього часу.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022 та наказом Міністерства розвитку громад та територій України № 376 від 28.02.2025, Херсонську міську територіальну громаду включено до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, при цьому м. Херсон перебувало під тимчасовою окупацією збройних сил російської федерації з 01.03.2022 до 11.11.2022, а вся територія лівобережної України тимчасово окупована по теперішній час.

Встановлено, що громадянин України ОСОБА_4 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше лютого 2025 року, тобто під час дії в Україні правового режиму воєнного стану, перебуваючи на території м. Херсона, вирішив вчинити умисні дії, спрямовані на виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році, виправдовування, визнання правомірною, заперечення тимчасової окупації частини території України.

З метою реалізації свого злочинного умислу, будучи достовірно обізнаним про факт здійснення збройної агресії рф проти України, окупації частини території України, шляхом повномасштабного військового вторгнення, ОСОБА_4 , діючи умисно з мотивів підтримки інформаційних впливів держави-агресора на шкоду інформаційній безпеці України та з метою їх поширення серед населення, будучи користувачем акаунту з назвою « ОСОБА_6 » (спеціальний унікальний ідентифікатор ID № НОМЕР_4, ім`я користувача: ІНФОРМАЦІЯ_2 ) в багатоплатформовому хмарному месенджері «Telegram», який інстальовано на його мобільний телефон марки «Redmi», S/N: НОМЕР_1 , у невстановлений досудовим слідством час, але не пізніше 19.02.2025, зареєструвався у публічних Telegram - каналах російськомовного контенту, які відповідно до положень п.п. 20, 28, 54 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про електронні комунікації», ст. 22 Закону України «Про інформацію» та абзацу 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про телебачення і радіомовлення», використовуються як аудіовізуальні (електронні) засоби масової інформації, оскільки є відкритими для перегляду і ознайомлення з інформацією, яка у них розміщується, для будь-яких осіб без будь-яких обмежень, призначені для публічного поширення та масового приймання аудіовізуальної інформації у вигляді електричних сигналів за допомогою побутових електронних приладів.

Так, у період з 19.02.2025 до 23.06.2025, ОСОБА_4 , перебуваючи на території м. Херсона, діючи з прямим умислом, з мотивів підтримки інформаційних впливів держави-агресора на шкоду інформаційній безпеці України та з метою їх поширення серед населення, використовуючи власний обліковий запис « ОСОБА_6 » у хмарному месенджері «Telegram», здійснив наступні висловлювання у формі коментарів у чатах Телеграм-каналів « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ( ІНФОРМАЦІЯ_4 та « ОСОБА_7 » ( ІНФОРМАЦІЯ_5 а саме:

- ІНФОРМАЦІЯ_6 з 19.24 год до 19.28 год. у групі «Клуб любителей Крыма» Телеграм - каналу «ІНФОРМАЦІЯ_7» здійснив висловлювання у формі коментаря до публікації з назвою «70 лет назад, 19 февраля 1954 года, Президиум Верховного Совета СССР принял указ о передаче Крымской области из состава РСФСР в состав УССР.», які містять заперечення тимчасової окупації частини території України, наступного змісту: «к себе - это куда ? Херсонская область входит в состав Российской Федерации . вы не в курсе ?»; «пока правый берег под Украиной . пока .»; «Я уже писал выше . Херсонская область входит в состав РФ , как и Запорожская , и Луганская и Донецкая.».

-10.03.2025 о 18.45 год у групі «ІНФОРМАЦІЯ_8» Телеграм-каналу «ІНФОРМАЦІЯ_3» здійснив висловлювання у формі коментаря до публікації з назвою «ОСОБА_10 не возобновит военную помощь Украине, пока Зеленский не покинет пост президента, пишут иностранные СМИ.», які містять виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії російської федерації проти України, наступного змісту: «Ну это всё такое ... эти гниды ещё много наскребут по сусекам . и будет продолжатся обстрел мирных жителей . и этим людям до одного места все эти разборки ОСОБА_10- ОСОБА_11 - ОСОБА_12 . просто надо продолжать чистку Украины по намеченным планам , как было заявлено в начале СВО .».

- ІНФОРМАЦІЯ_7 о 14 год. 51 хв. у групі «ІНФОРМАЦІЯ_8» Телеграм-каналу «ІНФОРМАЦІЯ_3» здійснив висловлювання у формі коментаря до публікації з назвою «Наши нанесли ракетный удар по одному из домов в Дарнице в Киеве, сегодня с утра.», які містять виправдовування, визнання правомірною збройної агресії російської федерації проти України, виправдовування, визнання правомірною тимчасової окупації частини території України, наступного змісту: «и что в этом ключевого . я что обязательно должен находится в России ? или подконтрольной ею уже територии ? а как же призывы и лозунги : Херсонцы ждите мы скоро вас освободим , мы своих не бросаем . вот мы ждём .».

Дії підозрюваного ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.3 ст.436-2 КК України, як виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році, виправдовування, визнання правомірною, заперечення тимчасової окупації частини території України, вчинені з використанням засобів масової інформації.

Посилаючись на тяжкістю покарання, яке передбачене санкцією статті, за яке ОСОБА_4 повідомлено про підозру; проживанням у м. Херсоні - адміністративній межі між територією України та тимчасово окупованими територіями, можливість знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також на те, що останній використовуючи безпосереднє знайомство зі свідками, допит яких планується у майбутньому, перебуваючи на території м. Херсона, може здійснювати на них вплив, з метою зміни, спотворення їх показань чи відмови від дачі показань, та може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, оскільки тривалий період часу останній поширював матеріали, у яких містяться ознаки виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, вчинене з використанням засобів масової інформації, що не виключає подальшого вчинення вказаного злочину, що свідчить про існування ризиків, передбачених п.п.1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а також посилаючись на неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, слідчий просить про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав, з підстав у ньому викладених.

Підозрюваний ОСОБА_4 , який свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав, у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, просив обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Вивчивши доводи клопотання, вислухавши доводи прокурора на його підтримку, думку підозрюваного, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчим відділом УСБУ в Херсонській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000475 від 03.11.2025 за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України та за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 436-2 ч. 1 КК України.

26.02.2026 р. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.436-2 КК України.

Крім того, у вказаному кримінальному провадженні 05.02.2026 р. ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.114-2 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.436-2 КК України, підтверджується даними:

-повідомлення та рапорту про виявлене кримінальне правопорушення вх. № 6/372-7 від 02.01.2026, відповідно до якого ОСОБА_4 , перебуваючи на території м. Херсон, не пізніше 10 березня 2025 року, з використанням засобів масової інформації поширив матеріали, у яких міститься виправдовування, визнання правомірною збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, у тому числі шляхом виправдовування, визнання правомірною, заперечення тимчасової окупації частини території України;

-протоколу огляду від 08.01.2026, відповідно до якого оглянуто групи « ІНФОРМАЦІЯ_8 » та « ІНФОРМАЦІЯ_9 » каналів « ІНФОРМАЦІЯ_3 », «ІНФОРМАЦІЯ_7» Інтернет-месенджера «Telegram» в ході якого виявлені повідомлення (коментарі) користувача « ОСОБА_6 » (спеціальний унікальний ідентифікатор ID № НОМЕР_4, ім`я користувача: ОСОБА_9 ), яким користується ОСОБА_4 ;

-протоколу огляду від 09.01.2026, відповідно до якого оглянуто групи « ІНФОРМАЦІЯ_8 » та « ІНФОРМАЦІЯ_9 » каналів « ІНФОРМАЦІЯ_3 », «ІНФОРМАЦІЯ_7» Інтернет-месенджера «Telegram» в ході якого виявлені повідомлення (коментарі) користувача « ОСОБА_6 » (спеціальний унікальний ідентифікатор ID № НОМЕР_4, ім`я користувача: ОСОБА_9 ), яким користується ОСОБА_4 ;

-відповіді на запит в порядку ст. 93 КПК України від Інтернет-провайдеру ПП «ЛОКІНЕТ» (код ЕДРПОУ: 37465156) відповідно до якого встановлено, що за місцем реєстрації ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 підключений абонент за контактним номером НОМЕР_2 (особовий рахунок № НОМЕР_3 ). Крім того, встановлено, що у січні та лютому 2023 року вказаний абонент із використанням Telegram-акаунту « ОСОБА_6 » (спеціальний унікальний ідентифікатор ID № НОМЕР_4, ім`я користувача: ОСОБА_9 ) звертався до компанії з приводу інформації про тарифні плани та оплати за послуги Інтернету за адресою: АДРЕСА_1 , та у червні 2024 року звертався з приводу авторизації у його особистому кабінеті користувача;

-висновку експерта ІСТЕ СБУ № СЕ26-20/Л/1/3 від 20.02.2026 за результатами проведення судової лінгвістичної експертизи, відповідно до якої повідомлення (коментарі) користувача Інтернет-месенджера «Telegram» з назвою « ОСОБА_6 » (спеціальний унікальний ідентифікатор ID № НОМЕР_4, ім`я користувача: ОСОБА_9 ), яким користується ОСОБА_4 , зафіксовані у протоколах оглядів від 08.01.2026, 09.01.2026 містять ознаки виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році, виправдовування, визнання правомірною, заперечення тимчасової окупації частини території України.

Досліджені у судовому засіданні дані у своїй сукупності свідчать про ймовірне вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.436-2 КК України, та обґрунтованість підозри ОСОБА_4 .

При цьому, при вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри з метою застосування заходу забезпечення кримінального провадження, оцінка наданих доказів здійснюється не з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом під час розгляду кримінального провадження, а лише для визначення певної вірогідності причетності особи до вчинення кримінального правопорушення, а також того чи є підозра обґрунтованою настільки, щоби виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не вирішує питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті.

Згідно з визначеним Європейським судом прав людини поняття, обґрунтована підозра - це добровільне припущення про вчинення особою певного діяння, ґрунтується на об`єктивних відомостях, які можна перевірити у судовому розгляді та які спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні в справі Фокс, Кепмбел і Хартлі проти Великої Британії від 30.08.1990 року (п.32), «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів та інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що дана особа могла вчинити злочин.

У відповідності до норм КПК України, на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду провадження по суті, а саме питань пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи не винною у вчиненні злочину.

Також матеріали кримінального провадження містять дані, які вказують на наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, виходячи з наступного.

Так, підозрюваний ОСОБА_4 , який хоча і одружений, до кримінальної відповідальності притягується вперше, проте обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.436-2 КК України, що згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, санкцією якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої, у нього можуть зберігатися об`єкти, які були засобами, знаряддями вчинення кримінального правопорушення, крім того оскільки тривалий період часу останній поширював матеріали, у яких містяться ознаки виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, вчинене з використанням засобів масової інформації, що не виключає подальшого вчинення вказаного злочину, що дає обґрунтовані підстави вважати, що існують ризики переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та вчинення інших кримінальних правопорушень.

Проте, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність існування ризику незаконного впливу на свідків, про який стверджується у клопотанні, доказів існування якого слідчому судді не надано.

З урахуванням наведеного, вагомості досліджених у судовому засіданні даних про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.436-2 КК України, тяжкість покарання, що може бути призначене підозрюваному в разі притягнення до кримінальної відповідальності, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором доведено наявність ризиків, передбачених п.п.1,2,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Крім того, слід зазначити, що ст. 184 КПК України вимагає від сторони обвинувачення в клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зазначити не лише наявні ризики, а також вказати обставини, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку що запобігти їм в змозі цей вид запобіжного заходу.

Тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання її винуватості у кримінальному правопорушенні, сама по собі не є безпосередньою підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, за такого, доводи прокурора, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти вказаним ризикам, є необґрунтованими.

З урахуванням наведеного, з огляду на обставини вчинення кримінального правопорушення, вагомості досліджених у судовому засіданні даних про вчинення підозрюваним вказаного злочину, тяжкість покарання, що може бути призначене підозрюваному в разі притягнення до кримінальної відповідальності, особу підозрюваного, який має досить міцні соціальні зв`язки, до кримінальної відповідальності притягується вперше, має постійне місце проживання, а також враховуючи, що підозрюваний свою винуватість у вчиненні вказаного злочину не заперечує, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у визначений час за фактичним місцем проживання підозрюваного, який є необхідним та достатнім для забезпечення завдань кримінального процесуального закону на даному етапі кримінального провадження, запобіганню ризикам, встановленим в ході розгляду клопотання.

Керуючись ст.ст.176 - 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання - задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.436-2 КК України, ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за фактичним місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 у період часу з 22:00 год. до 06:00 год. наступного дня.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора чи суду (залежно від стадії кримінального провадження) за кожною вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання (залежно від стадії кримінального провадження);

- не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 у період часу з 22:00 год. до 06:00 год. наступного дня.

Строк дії ухвали по 05 квітня 2026 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1