Слобідський районний суд міста Харкова
Номер провадження № 1-кп/641/115/2026 Справа № 641/3271/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2026 року м. Харків

Слобідський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

захисників ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ,

власника майна ОСОБА_20 ,

представника власника майна ОСОБА_21 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про кримінальне правопорушення у якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000178 від 19.09.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_22 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_23 , ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 199, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Слобідського районного суду м. Харкова перебуває вказане кримінальне провадження.

До суду надійшло клопотання представника власника майна ОСОБА_24 - адвоката ОСОБА_12 про скасування арешту майна, в якому просить арешт автомобіля TOYOTA C-HR HYBRID, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 та ключа до нього, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 30.05.2024 року, в частині заборони користування скасувати та зобов`язати уповноважену особу повернути вказаний автомобіль та ключи від нього власнику ОСОБА_24 або особі, у якої майно було вилучено- ОСОБА_8 .

В обґрунтування клопотання послався на необгрунтованість накладення арешту на вказане майно, зазначив, що в подальшому застосуванні вказаного заходу відпала потреба. Вказав, що судове рішення про накладення арешту необгрунтоване щодо правової підстави такого арешту, не містить посилання на ризики, передбачені ч.1 ст. 170 КПК України. Зазначив, що у вказаному кримінальному провадженні власнику майна ОСОБА_24 про підозру не повідомлено, а безпідставне утримання майна порушує права власника.

Крім того, до суду надійшло клопотання представника власника майна ОСОБА_25 - адвоката ОСОБА_21 про скасування арешту майна, в якому просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 30.05.2024 року, на мобільний телефон «Samsung Galaxy S 2232» IMEI 1: НОМЕР_3 та IMEI 2: НОМЕР_4 з двома сім-картами НОМЕР_5 , НОМЕР_6 ; цифровий носій інформації L-2132 LS nootdel orp; системний блок штрих код UA 5; кошти в сумі 24 900 доларів США; кошти в сумі 20 000 євро.

В обґрунтування клопотання послався на необгрунтованість накладення арешту на вказане майно та зазначив, що у вказаному кримінальному провадженні власнику майна ОСОБА_25 про підозру не повідомлено, а вилучені під час обшуку кошти є прибутком від господарської діяльності ФОП ОСОБА_25 за 2010-2024 роки.

Крім того, від захисника ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_19 надійшло клопотання про повернення майна, в якому просила повернути ОСОБА_10 тимчасово вилучене майно під час обшуку 17.05.2024 року за місцем проживання ОСОБА_10 , а саме мобільний телефон Iphone 12 IMEI 1: НОМЕР_7 , IMEI 2: НОМЕР_8 , з сім-картою НОМЕР_9 , мобільний телефон Iphone 8, IMEI 1: НОМЕР_10 , з сім-картою НОМЕР_11 , мобільний телефон Iphone 15 pro IMEI 1: НОМЕР_12 , IMEI 2: НОМЕР_13 з сім-картою НОМЕР_14 .

В обґрунтування вказала, що вказане майно вилучено під час обшуку 17.05.2024 року, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва, за місцем проживання ОСОБА_10 та в подальшому визнано речовими доказами. Арешт на вказане майно слідчим суддею не накладався. Між тим, всупереч вимог ч.5 ст. 171 КПК України майно власнику не повернуто, а орган досудового розслідування безпідставно утримує вказані мобільні телефони.

Адвокати ОСОБА_12 , ОСОБА_21 , ОСОБА_19 в підготовчому судовому засіданні вказані клопотання підтримали, просили їх задовольнити.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні заперечував проти задоволення вказаних клопотань. Щодо клопотання представника власника майна ОСОБА_25 - адвоката ОСОБА_21 про скасування арешту майна зазначив, що останнє не підлягає розгляду в межах вказаного кримінального провадження, оскільки питання стосується речових доказів, що виділені в інше кримінальне провадження, отже вказане клопотання вважав необгрунтованим. Клопотання представника власника майна ОСОБА_24 - адвоката ОСОБА_12 вважав передчасним, зазначив, що вказаний у клопотанні транспортний засіб використовувався ОСОБА_8 у злочинній діяльності. Щодо клопотання захисника ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_19 зазначив, що останні не позбавлені права звернутись до слідчого з питання отримання майна.

Інші учасники справи не заперечували проти задоволення вказаних клопотань.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Як встановлено у підготовчому судовому засіданні, на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 30.05.2024 року накладено арешт на автомобіль TOYOTA C-HR HYBRID, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 та ключі до нього, який перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_8 та належить ОСОБА_24 , з метою забезпечення збереження речових доказів.

Крім того, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 30.05.2024 року накладено арешт на мобільний телефон «Samsung Galaxy S 2232» IMEI 1: НОМЕР_3 та IMEI 2: НОМЕР_4 з двома сім-картами НОМЕР_5 , НОМЕР_6 ; цифровий носій інформації L-2132 LS nootdel orp; системний блок штрих код UA 5; кошти в сумі 24 900 доларів США; кошти в сумі 20 000 євро, що вилучені під час обшуку 17.05.2024 року на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14.05.2024 року, за адресою: АДРЕСА_1 , де фактично проживає ОСОБА_25 з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Як встановлено ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 170 КПК України визначено, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Тобто суд має право скасувати арешт майна лише з двох підстав, а саме: 1) у разі доведення існування обставин, які підтверджують, що арешт накладено необґрунтовано або 2) в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Кримінальний процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, за наявності яких суд може встановити такі підстави, однак логічне тлумачення відповідної норми свідчить, що, перевіряючи наявність першої підстави, суд повинен враховувати обставини, які існували на час накладення арешту, а наявність другої - з огляду на існуючі обставини на час розгляду клопотання про скасування арешту майна.

Така підстава як необґрунтованість накладеного арешту не передбачає оцінку та перегляд по суті постановленого судового рішення про накладення арешту. Кримінальний процесуальний кодекс України визначає процедуру такого перегляду - виключно в апеляційному порядку. У протилежному випадку це становило би порушення принципу остаточності судового рішення «res judicata».

Обґрунтованість накладеного арешту може бути оцінена виключно з урахуванням обставин та доводів, які з тих чи інших причин не були предметом оцінки під час накладення арешту.

При цьому, відповідно до засади диспозитивності (ч. 3 ст. 26 КПК України) суд виходить тільки із тих обставин, на які посилаються учасники провадження. Саме на особу, яка звернулася із клопотанням про скасування арешту, покладається обов`язок довести те, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Поряд з цим, в ході розгляду вказаного клопотання не доведені обставини, які б давали підстави вважати, що на даний час відпала потреба у дії такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна або арешт накладений необґрунтовано.

У свою чергу, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі потреби кримінального провадження виправдовують таке обмеження для виконання завдань кримінального провадження, а також завдань арешту майна, визначених в абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України.

На переконання суду, таке втручання держави у право власності, є розумним та пропорційним меті кримінального провадження.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відсутність підстав, визначених ст.174 КПК України, для скасування арешту майна, накладеного ухвалами слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 30.05.2024 року.

Щодо клопотання захисника ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_19 про повернення майна суд зазначає наступне.

Як встановлено, постановою слідчого від 17.05.2024 року мобільний телефон Iphone 12 IMEI 1: НОМЕР_7 , IMEI 2: НОМЕР_8 , з сім-картою НОМЕР_9 , мобільний телефон Iphone 8, IMEI 1: НОМЕР_10 , з сім-картою НОМЕР_11 , мобільний телефон Iphone 15 pro IMEI 1: НОМЕР_12 , IMEI 2: НОМЕР_13 з сім-картою НОМЕР_14 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0001805 від 27.09.2023 року.

Даних про те, що на вказане майно накладено арешт суду не надано.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого або прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, в тому числі - володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Згідно ч.3 ст. 303 КПК України під час підготовчого судового засідання можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, передбачені пунктами 5 та 6 частини першої цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту; 5) за вироком суду в кримінальному провадженні щодо кримінального проступку.

Відповідно до ч.5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Таким чином, не підлягають оскарженню під час підготовчого судового засідання рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, передбачені п. 1 ч.1 ст. 303 КПК України.

Разом з цим, власник майна має право звернутись з відповідним клопотанням про повернення майна до слідчого, прокурора у кримінальному провадженні.

Таким чином, у задоволенні поданих до суду клопотань слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 170, 171, 174 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання представника власника майна ОСОБА_25 адвоката ОСОБА_21 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 30.05.2024 року.

Відмовити у задоволенні клопотання представника власника майна ОСОБА_24 адвоката ОСОБА_12 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 30.05.2024 року.

Відмовити у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_19 про повернення майна.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено 09.03.2026 року о 16-10 год.

Cуддя- ОСОБА_1