Справа № 372/4665/25 Головуючий в 1 інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/2848/2026 Доповідач: ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

11 березня 2026 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі

суддів: ОСОБА_2 (головуючої), ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар - ОСОБА_5

за участю:

прокурора - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 0000090 від 05.04.2025 року за апеляційною скаргою заступника керівника Київської обласної прокуратури на вирок Обухівського районного суду Київської області від 26 серпня 2025 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Обухівського районного суду Київської області від 26 серпня 2025 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Українка Обухівського району Київської області, українця, громадянина України, особи з інвалідністю 1 групи, пенсіонера, не одруженого, з середньою освітою, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Українка Обухівського району Київської області, українця, громадянина України, офіційно не працюючого, не одруженого, з середньою освітою, без місця реєстрації, та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засуджено кожного за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 249 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду строком 1 (один) рік, з покладенням на них на підставі п. 1-3 ч. 2 ст. 59-1 КК України обов`язків:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

цивільний позов задоволено повністю та стягнуто солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь держави в особі Української міської ради Обухівського району Київської області заподіяну кримінальним правопорушенням шкоду у розмірі 147 033,00 (сто сорок сім тисяч тридцять три гривні) гривні;

вирішено питання про речові докази, процесуальні витрати та застосовано спеціальну конфіскацію.

Відповідно до вироку, 04 квітня 2025 року, близько 21 години 20 хвилин, ОСОБА_7 , перебуваючи на водоймі річки Стугна, у територіальних межах міста Українка Обухівського району Київської області, діючи умисно, з метою зайняття незаконним рибним добувним промислом, не маючи належного, законного дозволу на зайняття рибним добувним промислом, виданого компетентним органом, за допомогою забороненого знаряддя лову - сітки ліскової, за попередньою змовою спільно з ОСОБА_8 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, за допомогою забороненого знаряддя лову - сітки ліскової, умисно здійснив незаконний вилов риби в період нересту з річки Стугна у кількості 28 одиниць та 1 раку, які поклав до заздалегідь підготовленого пластикового відра, з метою подальшого розпорядження нею на власний розсуд, однак був зупинений працівниками Обухівського РУП ГУ НП в Київській області, які того ж дня у період часу з 23 год. 24 хв. до 23 год. 41 хв. під час огляду місця події виявили та вилучили незаконно виловлену рибу та рака, а також заборонене знаряддя лову - сітку ліскову у кількості 2 одиниці, човен у кількості 1 штука, чим заподіяли навколишньому природньому середовищу матеріальну шкоду у розмірі 147 033,00 грн., яка є істотною.

Таким чином, суд кваліфікував дії ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 249 КК України, як незаконне зайняття рибним добувним промислом, що заподіяло істотної шкоди, вчинене групою осіб за попередньою змовою між собою.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеність вини обвинувачених та правильність кваліфікації їх дій, вважає, що вирок суду першої інстанції підлягає зміні у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор вказав про те, що в оскаржуваному вироку суд кваліфікував дії обвинувачених за ч. 1 ст. 249 КК України із посиланням на ч. 2 ст. 28 КК України як на кримінальне правопорушення, вчинене за попередньою змовою групою осіб, при цьому визнавши відповідно до ст. 67 КК України вчинення кримінального правопорушення за попередньою змовою групою осіб як обставину, що обтяжує покарання, що прямо суперечить нормам ч. 4 ст. 67 КК України. Крім того, прокурор звернув увагу на те, що в ст. 249 КК України така кваліфікуюча ознака як «вчинення кримінального правопорушення за попередньою змовою» не передбачена, а тому вважає, що посилання на додаткову кваліфікацію дій обвинувачених за ч. 2 ст. 28 КК України зайве, адже така обставина вже врахована як обтяжуюча та не впливає ні на обсяг обвинувачення, ні на розмір призначеного покарання. Просив оскаржуваний вирок змінити та виключити з кваліфікацій дії обвинувачених посилання на ч. 2 ст. 28 КК України, а в решті вирок суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду; пояснення прокурора, яка апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, зазначених вимог закону судом першої інстанції було дотримано в повному обсязі.

Так, за змістом ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

За змістом п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити, окрім іншого, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення».

Згідно з ч. 1 ст. 91 КПК України в кримінальному провадженні підлягають доказуванню, в тому числі, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) та винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Наведені правові норми у їх системному зв`язку указують на те, що «межі висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта» (ч. 1 ст. 337 КПК України) визначаються не тільки «формулюванням обвинувачення», але й викладеним у обвинувальному акті змістом фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та визначеною в обвинувальному акті правовою кваліфікацією кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність (п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України), оскільки «формулювання обвинувачення» є підсумком кримінально-правової оцінки фактичних обставин, а тому безпосередньо та нерозривно з ними пов`язане (постанова ВС від 12.11.2019 року у справі № 556/588/18).

Колегія суддів звертає увагу на те, що проведення судового розгляду кримінального провадження лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, має на меті забезпечити обвинуваченій особі можливість знати точний обсяг висунутого обвинувачення, від якого він повинен захищатися (включаючи як фактичні обставини, які прокурор вважає встановленими та які будуть предметом доказування в суді, так і відповідну правову кваліфікацію), що гарантує особі право на справедливий судовий розгляд, передбачений пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_8 було проведено у спрощеному порядку, без проведення судового розгляду і виклику учасників кримінального провадження відповідно до вимог статей 381-382 КПК України.

Колегія суддів звертає увагу на те, що за змістом ст. 302 КПК України підставою для розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального правопорушення у спрощеному провадженні є встановлення прокурором під час досудового розслідування, що підозрюваний беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, а потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, не заперечують проти такого розгляду.

В такому випадку прокурор має право надіслати до суду обвинувальний акт, в якому зазначає клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, до якого має долучити: 1) письмову заяву підозрюваного, складену в присутності захисника, щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, та його згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні; 2) письмову заяву потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження з тих самих підстав та його згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні; 3) матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання підозрюваним своєї винуватості.

Як вбачається з матеріалів провадження, в обвинувальному акті дії ОСОБА_7 та ОСОБА_8 були кваліфіковані за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 249 КК України як незаконне зайняття рибним добувним промислом, що заподіяло істотної шкоди, вчинене групою осіб за попередньою змовою між собою.

Враховуючи, що в обвинувальному акті прокурором висунуто ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачення за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 249 КК України, тобто саме із посиланням на ч. 2 ст. 28 КК України як на кримінальне правопорушення, вчинене за попередньою змовою групою осіб, в своїх заявах ОСОБА_8 та ОСОБА_7 також беззаперечно визнали свою винуватість за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 249 КК України, висловили згоду із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, були ознайомлені з обмеженням права апеляційного оскарження та надали згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, внаслідок чого суд першої інстанції розглянув вказане кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення та в спрощеному порядку, тобто в межах обвинувачення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 249 КК України і без виклику учасників та без дослідження доказів, а тому підстави для виключення з кваліфікації дії обвинувачених посилання на норми ч. 2 ст. 28 КК України відсутні.

Протилежний висновок призвів би до порушення права обвинувачених бути проінформованими про «характер і причини висунутого обвинувачення», адже в своїх заявах вони висловили згоду на кваліфікацію їхніх дій саме за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 249 КК України, тоді як виключення ч. 2 ст. 28 КК України свідчитиме вже про іншу правову кваліфікацію та інших обсяг обвинувачення, з якими обвинувачені не погоджувались та яке прокурором не висувалось, а також про порушення судом норм ст. 337 КПК України внаслідок виходу за межі пред`явленого обвинувачення.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що положеннями ч. 3 ст. 337 КПК України передбачена можливість суду вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, однак у вказаному випадку такі підстави відсутні, адже за нормами цієї статті суд може вийти за межі висунутого обвинувачення в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження, проте виключення ч. 2 ст. 28 КК України із кваліфікації дій обвинувачених не свідчить ні про покращення їхнього становища, ні про погіршення, а є виключно уточненням форми співучасті, яка не була передбачена як кваліфікуюча ознака статті Особливої частини КК України.

Наведене у своїй сукупності вказує на необґрунтованість апеляційної скарги прокурора та відсутність підстав її задоволення.

Разом з тим, враховуючи, що в оскаржуваному вироку судом визнано відповідно до ст. 67 КК України вчинення кримінального правопорушення за попередньою змовою групою осіб як обставину, що обтяжує покарання, тоді як вказана обставина визначена у правовій кваліфікації дії обвинувачених та підстави для її виключення відсутні, що прямо суперечить нормам ч. 4 ст. 67 КК України, колегія суддів вважає за можливе застосувати положення ч. 2 ст. 404 КПК України та вийти за межі апеляційних вимог прокурора, виключивши з вироку посилання суду на обставину, що обтяжує покарання обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 - вчинення кримінального правопорушення за попередньою змовою групою осіб, що не впливає на вид та розмір призначеного їм покарання за вчинене кримінальне правопорушення, а тому колегія суддів вважає за необхідне вирок Обухівського районного суду Київської області від 26 серпня 2025 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 змінити з виключенням такої обставини, що сприятиме покращенню становища обвинувачених та відповідатиме вимогам закону, а в решті вирок суду слід залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури залишити без задоволення.

Вирок Обухівського районного суду Київської області від 26 серпня 2025 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в порядку ч. 2 ст. 404 КПК України змінити.

Виключити з вироку суду посилання на обставину, яка обтяжує покарання кожного з обвинувачених - вчинення кримінального правопорушення групою осіб за попередньою змовою.

В решті вирок Обухівського районного суду Київської області від 26 серпня 2025 року залишити без змін.

Ухвалу може бути оскаржено у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою - в той же строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4