Cправа № 127/4081/26
Провадження № 1-кс/127/1670/26
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

Іменем України

19 лютого 2026 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб Вінницької окружної прокуратури, яка полягає в невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 26 січня 2026 року, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла скарга ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб Вінницької окружної прокуратури, яка полягає в невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 26 січня 2026 року.

Скарга мотивована тим, що 26 січня 2026 року ОСОБА_4 звернувся засобами поштового зв`язку до прокурора Вінницької окружної прокуратури із заявою про вчинення щодо нього кримінального правопорушення рядом відомих заявнику осіб. Згідно інформації з сайту АТ «Укрпошта» дана заява була отримана прокуратурою 28 січня 2026 року, однак станом на день звернення до суду зі скаргою інформація про внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань у заявника відсутня.

Особа, яка звернулась до суду зі скаргою ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином та у встановленому законом порядку. Разом з тим, 13.02.2026 до Вінницького міського суду Вінницької області надійшла заява ОСОБА_4 про розгляд скарги за його відсутності, зазначивши, що свої вимоги підтримує в повному обсязі.

Згідно вимог ч.3 ст.306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне відстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

При цьому відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 7 КПК України та ч. 1 ст. 26 КПК України однією із загальних засад кримінального провадження є також диспозитивність, яка полягає у вільному використанні сторонами кримінального провадження своїх прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом.

З огляду на наведене, слідчий суддя не бачить перешкод для здійснення розгляду даної скарги за відсутності особи, яка подала скаргу.

Прокурор Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечила проти задоволення вимог скарги, оскільки вважає її безпідставною. На переконання прокурора, викладені в заяві ОСОБА_4 від 26.01.2026 обставини не є достатніми для того, щоб вважати дане звернення саме заявою про вчинення кримінального правопорушення. Разом з тим, зазначене звернення для здійснення перевірки викладених у ньому доводів та вжиття заходів реагування за наявності на те підстав було направлено до Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області.

Вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Вказана норма знайшла своє втілення і в національному законодавстві, як на конституційному рівні, а саме в ст. 55 Конституції України, так і на рівні кримінального процесуального Закону, в статті в 24 КПК України, якою законодавцем кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Пунктом 18 частини 1 статті 3 КПК України визначено, що слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. Основним завданням слідчого судді при виконанні функцій судового контролю є встановлення факту, чи дійсно права і свободи людини було порушено або вони порушуються; чи було створено або створюються перешкоди для їх реалізації; чи має місце інше обмеження прав і свобод; які перешкоди він зобов`язаний поновити або усунути для їх реалізації.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч.1 ст.303 КПК України.

Так згідно п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 направив засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта» до Вінницької окружної прокуратури заяву від 26 січня 2026 року про вчинення щодо нього дій, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Згідно відомостей АТ «Укрпошта» заява ОСОБА_4 від 26.01.2026 отримана Вінницькою окружною прокуратурою 28.01.2026.

Як слідує із супровідного листа від 29.01.2026 №50-491-22 за підписом заступника керівника окружної прокуратури ОСОБА_5 , звернення ОСОБА_4 з додатками Вінницькою окружною прокуратурою направлено до Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 11 КК України визначено, що кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.214 КПК України прокурор, слідчий, дізнавач у строк, що не перевищує 24 годин після подання заяви про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

Згідно з положеннями ч.2 ст.214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР.

За змістом ч. 1 ст. 25 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 214 КПК бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення і саме в цьому контексті слід оцінювати доводи заявників в разі оскарження бездіяльності прокурора, слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

При цьому системний аналіз положень ст.ст. 214, 303 КПК України свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні, однак вказана заява чи повідомлення повинні містити достатні дані про наявність ознак кримінально-караного діяння.

Тож слідчий суддя приділяє особливу увагу змісту заяви ОСОБА_6 від 26 січня 2026 року та мотивів прийняття органом прокуратури рішення про відмову у внесенні на її підставі відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Також варто зауважити, що, якщо зі звернення особи вбачається, що вона порушує перед органом досудового розслідування питання про вчинення кримінального правопорушення, ініціюючи здійснення ним дій, визначених КПК України, то навіть за умови, що результати аналізу наведених особою відомостей свідчать про відсутність ознак складу злочину, такі відомості мають бути внесені до ЄРДР з подальшим закриттям кримінального провадження відповідно до ст. 284 КПК України.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що КПК України не містить вимоги щодо обов`язкового дотримання правил підслідності при внесенні інформації до ЄРДР. Стаття 214 КПК також не дозволяє відмову у внесенні даних через те, що злочин не підслідний відповідному органу. Правила предметної підслідності не є складовою встановленого КПК України порядку збирання доказів, а лише забезпечують раціональний розподіл державних ресурсів, оперативність, злагодженість, ефективність та належну координацію органів досудового розслідування на відповідній стадії кримінального провадження.

Водночас, згідно з вимогами ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, дізнавач невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. При цьому, слідчий, прокурор чи дізнавач не мають права відмовити у внесенні відомостей до ЄРДР з підстав того, що виявлене кримінальне правопорушення їм не підслідне. Обов`язок розпочати досудове розслідування покладається на слідчого, прокурора, дізнавача незалежно від того, чи належить відповідне кримінальне правопорушення до його предметної підслідності чи ні.

Подальше визначення підслідності за конкретним слідчим органом з урахуванням встановлених в ході досудового розслідування обставин має здійснюватися прокурором-процесуальним керівником у відповідному кримінальному провадженні.

Дані обставини, на переконання суду, зобов`язували уповноважену особу Вінницької окружної прокуратури внести передбачені законом відомості до ЄРДР та розпочати досудове розслідування.

Разом з тим, суд звертає увагу, що у поданій до суду скарзі та заяві від 26.01.2026 заявником окрім викладеного змісту обставин, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведено норми Кримінального кодексу України, за якими, на його переконання, повинні кваліфікуватися дії суб`єкта кримінального правопорушення.

В цьому контексті слідчий суддя вважає за необхідне зауважити, що порядок внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про ЄРДР, порядок його формування та ведення (затверджене наказом Офісу Генерального прокурора № 298 від 30.06.2020). Згідно з п.1 глави 2 розділу 1 цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п. 4, 5 ч. 5 ст. 214 КПК України.

І хоча точність правової кваліфікації кримінального правопорушення має суттєве значення для кримінального провадження, зокрема, для цілей визначення належної його підслідності, підсудності, визначення правового режиму здійснення негласних слідчих (розшукових) дій в конкретному кримінальному провадженні, застосування запобіжних заходів тощо, однак відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, п. 57, Series A, № 93 право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням. Одним із таких обмежень є переслідування особи в кримінально-правовому порядку шляхом внесення відомостей до ЄРДР щодо конкретної особи за бажаною кримінально-правовою кваліфікацією.

Разом з тим, п.5 ч.5 ст.214 КПК містить поняття саме «попередня правова кваліфікація». Це свідчить про те, що кваліфікація не є статичною, це динамічний процес, який у цьому аспекті розпочинається з правової кваліфікації, яка є саме попередньою і яка, зокрема, у ході ефективного здійснення досудового розслідування може зазнавати змін з урахуванням розширення можливостей для сторони обвинувачення встановити дійсні обставини відповідної події. Так, на початку досудового розслідування наявний лише обмежений обсяг відомостей про події. У ході досудового розслідування кількість, обсяг та якість виявлених відомостей збільшуються, і на момент завершення досудового розслідування справи відповідний суб`єкт кваліфікації повинен володіти всіма суттєвими, необхідними й достатніми даними про скоєне діяння.

Отже, визначення попередньої правової кваліфікації вчиненого кримінального правопорушення належить до дискреційних повноважень особи, яка вносить відомості до ЄРДР (реєстратора заяви), що чітко передбачено вимогами п. 5 ч. 5 ст. 214 КПК України і Положення № 298.

Обставини щодо наявності або відсутності суспільно небезпечного караного діяння (дії чи бездіяльності), вчиненого суб`єктом злочину, можуть бути встановлені лише після проведення дій, передбачених главою 20 КПК України.

У відповідності до ст.94 КПК України слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Як передбачено статтею 307 КПК України, за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування слідчий суддя може винести ухвалу про: скасування рішення слідчого чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову в задоволенні скарги.

На підставі викладеного, керуючись 22, 214, 303-307, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Зобов`язати уповноважених осіб Вінницької окружної прокуратури у відповідності до ст.214 КПК України внести відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_4 від 26 січня 2026 року, розпочати досудове розслідування та через 24 години з моменту внесення відомостей надати заявнику відповідний витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В іншій частині вимог скарги відмовити.

Ухвала слідчого судді апеляційному оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Вінницького міського суду

Вінницької області ОСОБА_7