У Х В А Л А

про призначення судового розгляду

05 лютого 2026 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі колегії суддів

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5 , обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , їх захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9

провівши підготовче судове засідання у кримінальному провадженні № 0000955 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111 КК України та за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111 КК України

в с т а н о в и в :

1. Під час підготовчого судового засідання не встановлено підстав для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини третьої статті 314 КПК України, у зв`язку із чим, суд дійшов висновку про необхідність призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта. В порядку статті 315 КПК України судом проведено підготовку до судового розгляду.

2. У підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про застосування до обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Прокурор вказав, що під час досудового розслідування до обвинувачених застосовувався запобіжний захід у виді тримання під вартою. В обґрунтування необхідності застосування цього ж запобіжного заходу під час судового провадження прокурор у клопотанні зазначив про наявність ризиків, які дають підстави вважати, що обвинувачені можуть здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема ризик переховування від суду, незаконний вплив на свідка, іншого обвинуваченого у цьому ж кримінальному провадженні, можуть перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також можуть вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачуються. Неможливість запобігання зазначеним вище ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів обґрунтовує тяжкістю інкримінованого злочину, що обумовлює можливість тримання під вартою. Зазначає, що враховуючи встановлені обставини кримінального правопорушення, застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків та не гарантує можливості запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.

В свою чергу, обвинувачені та їх захисники заперечили проти застосування найсуворішого запобіжного заходу, просили суд застосувати до обвинувачених більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.

Розглянувши клопотання прокурора про застосування до обвинувачених запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд дійшов таких висновків.

Під час досудового розслідування на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 12.09.2025 до ОСОБА_7 та ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, який надалі був продовжений.

Колегія суддів звертає увагу на те, що запобіжні заходи (домашній арешт та тримання під вартою), які обмежують гарантоване частиною першою статті 29 Конституції України право людини на свободу та особисту недоторканність, можуть бути застосовані судом на новій процесуальній стадії - стадії судового провадження, зокрема під час підготовчого судового засідання, лише за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставі та в порядку, встановлених законом. Така позиція узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 15 грудня 2016 року у справі «Ігнатов проти України» вказав, що судовий контроль на новій процесуальній стадії при продовженні дії запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, має відбуватися з обґрунтуванням підстав такого продовження (пункт 36). При цьому, висновки слідчого судді щодо будь-яких обставин, які стосувалися суті підозри, обвинувачення та були взяті до уваги при обґрунтуванні запобіжного заходу, обраного під час досудового розслідування, для суду на стадії судового провадження не є преюдиційними.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як 4) до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років. Санкція ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111 КК України, передбачає позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна.

Разом з тим, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам кримінального провадження (ч. 1 ст. 183 КПК України).

Вимоги статті 194 КПК України зобов`язують суд під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. За таких умов суду належить дослідити кожен із зазначених вище критеріїв окремо.

Щодо обґрунтованості підозри.

Колегія суддів звертає увагу на те, що оцінка обґрунтованості пред`явленого особі обвинувачення судом здійснюватиметься після закінчення судового розгляду під час ухвалення вироку. Станом на 05.02.2026 стадія досудового розслідування завершена та зібрано усі докази, які прокурор вважав достатніми для складення обвинувального акту. Із змісту обвинувального акту, який надійшов до суду, вбачається, що: ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111 КК України; ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111 КК України. В обвинувальному акті зокрема викладене формулювання обвинувачення та фактичні обставини правопорушення.

Щодо ризиків кримінального провадження.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111 КК України. Санкція ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111 КК України передбачає позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна, а тому усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, що загрожує їй, в разі визнання винуватою у його вчиненні, ОСОБА_7 може переховуватись від органу досудового розслідування та суду як на території російської федерації, так і на тимчасово окупованих територіях. Також судом враховано вік та стан здоров`я обвинуваченої, відсутність у неї міцних соціальних зв`язків, її майновий стан (офіційно не працевлаштована). Колегія суддів вважає, що усі вищевказані обставини в сукупності свідчать про схильність ОСОБА_7 до переховування як способу поведінки, до якого вона може вдатися у випадку загрози її інтересам. Суд погоджується з доводами прокурора, що ОСОБА_7 може вчинити в подальшому дії з метою переховування, а співставлення можливих негативних для неї наслідків переховування у вигляді її можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому із засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим. Також, колегія суддів погоджується із доводами прокурора щодо наявності ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111 КК України. Санкція ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111 КК України передбачає позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна, а тому усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, що загрожує йому, в разі визнання винуватим у його вчиненні, ОСОБА_6 може переховуватись від органу досудового розслідування та суду як на території російської федерації, так і на тимчасово окупованих територіях. Також судом враховано вік та стан здоров`я обвинуваченого, відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, його майновий стан (офіційно не працевлаштована). Колегія суддів вважає, що усі вищевказані обставини в сукупності свідчать про схильність ОСОБА_6 до переховування як способу поведінки, до якого він може вдатися у випадку загрози йому інтересам. Суд погоджується з доводами прокурора, що ОСОБА_6 може вчинити в подальшому дії з метою переховування, а співставлення можливих негативних для нього наслідків переховування у вигляді його можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому із засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим. Також, колегія суддів погоджується із доводами прокурора щодо наявності ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Отже, колегія суддів вважає, що існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України, а тому на даному етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою дієвості відповідного кримінального провадження.

Щодо застосування менш суворого запобіжного заходу.

Досліджені під час судового засідання ризики свідчать, що менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з тимчасовою ізоляцією, може негативно відобразитися на здійсненні судового провадження, у тому числі щодо належного виконання обвинуваченими ОСОБА_7 та ОСОБА_6 своїх процесуальних обов`язків. На думку суду, застосування до обвинувачених запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло не забезпечить їх належної поведінки і не зменшить наявні ризики, в тому числі ризику переховування від суду, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Про обрання відносно них особистої поруки не надходило жодної заяви від осіб, які заслуговують на довіру. Застосування до ОСОБА_7 та ОСОБА_6 особистого зобов`язання не забезпечить їх належної поведінки і не зменшить наявність ризиків, не зможе перешкодити їх реалізації. Отже, суд погоджується із доводами прокурора про недостатність застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437, 442 КК України.

Керуючись ст. 176-178, 182, 183, 194-197, 314, 315 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и в:

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111 КК України та за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111 КК України.

Судовий розгляд буде проведено 19.03.2026 об 14:00 год. у відкритому судовому засіданні колегіально судом у складі трьох суддів у приміщенні суду за адресою м. Бориспіль, вул. Героїв Небесної Сотні 8.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 02.04.2026 року включно.

Утримувати ОСОБА_6 під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Застосувати до обвинуваченої ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 02.04.2026 року включно.

Утримувати ОСОБА_7 під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Викликати в судове засідання учасників судового провадження.

Копію ухвали про призначення судового розгляду видати учасникам судового провадження.

Ухвала в частині застосування запобіжного заходу може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 05.02.2026р. об 17:30 год.

Судді: