Справа № 643/266/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" лютого 2026 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , засудженої ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові подання начальника Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_5 про звільнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку,

ВСТАНОВИВ

Начальник Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_5 звернулася до суду з поданням про звільнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку, встановленого вироком Московським районним судом м. Харкова від 17.01.2023. Подання мотивоване тим, що призначений судом річний іспитовий строк за вироком сплив, а тому ОСОБА_4 підлягає звільненню від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку. Відсутні правові підстави для скерування органом пробації до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженої для відбування призначеного покарання.

В судовому засіданні прокурор не заперечувала щодо задоволення подання про звільнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку.

Представником пробації 12 лютого 2026 року подана заява про розгляд подання без її участі. Подання підтримує в повному обсязі.

Суд зауважує, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду (ст.539 КПК України).

У судовому засіданні засуджена ОСОБА_4 просила подання задовольнити. Зазначила, що стала на шлях виправлення, пройшла відповідну соціальну реабілітацію. Не пам`ятає, що було причиною неявки до органу пробації для реєстрації у встановлені дні.

Положеннями п. 9 ч. 1 ст. 537 КПК України встановлено, що під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку.

Суд заслухавши учасників, дослідивши матеріали подання, встановив наступні фактичні обставини.

Вироком Московського районного суду м. Харкова від 17.01.2023 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі на строк два роки. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання у виді обмеження волі з іспитовим строком один рік. Вирок набрав законної сили 23 лютого 2023 року.

13 червня 2023 року ОСОБА_4 ознайомлено з правами та обов`язками засуджених з іспитовим строком, про що у неї відібрано підписку, а також встановлені дні явки засудженої на реєстрацію.

Відповідно до листка реєстрації засуджена ОСОБА_4 14.06.2023, 20.09.2023, 18.10.2023 та 13.12.2023 з`явилася для реєстрації та 04.10.2023, 11.10.2023, 01.11.2023, 06.11.2023, 08.11.2023, 20.12.2023 та 03.01.2024 не з`явилася для реєстрації до Київського РВ філії ДУ "Центр пробації" в Харківській області.

Згідно із наявними письмовими поясненнями ОСОБА_4 від 18 жовтня 2023 року та від 13 грудня 2023 року остання зазначила, що неявка 04.10.2023, 11.10.2023 та 08.11.2023 пов`язана із незадовільним станом здоров`я.

25 жовтня 2023 року ухвалою Київського районного суду м. Харкова у справі № 953/9213/23 (н/п 1-в/953/374/23) відмовлено у задоволені подання Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області про скасування звільнення від відбування з випробуванням та направлення ОСОБА_4 для відбування призначеного покарання.

Зі змісту ухвали від 25 жовтня 2023 року вбачається, що подання Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області обґрунтоване неявкою засудженої на реєстрацію 19.07.2023, 02.08.2023, а також наявністю інформації про повідомлення засудженій підозри про вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 125 КК України.

Відмовляючи у задоволенні зазначеного подання, суд зазначив, що матеріали особової справи №43/2023 відносно ОСОБА_4 не містять достатніх відомостей щодо злісного ухилення нею від виконання покладених судом обов`язків та не можуть розцінюватися як свідчення небажання засудженої стати на шлях виправлення.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 11 березня 2024 року повторно відмовлено у задоволені подання Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області від 08.01.2024 про скасування звільнення від відбування з випробуванням та направлення ОСОБА_4 для відбування призначеного покарання.

Повторне подання органу пробації мотивоване систематичним невиконанням засудженою умов відбування покарання та порушення встановленого порядку та умов іспитового строку, зокрема, неявкою засудженої 06.12.2023, 20.12.2023 та 03.01.2024 на реєстрацію, а також наявністю відомостей щодо вчинення останньою кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 125 КК України.

Зі змісту ухвали від 11 березня 2024 року, тобто винесеної після закінчення іспитового строку, вбачається, що суд дійшов висновку, про відсутність достатніх відомостей щодо злісного ухилення ОСОБА_4 від виконання покладених судом обов`язків. В частині наявності відомостей щодо вчинення засудженою кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 125 КК України суд зазначив, в проваджені Московського районного суду м. Харкова відносно засудженої перебуває нерозглянуте кримінальне провадження, в межах якого до призначеного покарання за новим вироком, слід приєднати не відбуте покарання за вироком Московського районного суду м. Харкова від 17.01.2023.

Відповідно до ухвали Московського районного суду м. Харкова від 17.06.2024 кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинені 29.06.2023, тобто в період іспитового строку, кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, закрито.

Дослідивши матеріали подання, суд дійшов наступних висновків.

Правилами ч. 1 ст. 165 КВК України встановлено, що іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду, а тому іспитовий строк щодо засудженої ОСОБА_4 за вироком Московського районного суду м. Харкова від 17.01.2023 закінчився 17.01.2024.

Після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, звільняється судом від призначеного йому покарання (ч. 1 ст. 78 КК України)

Відповідно до частини 2 статті 78 Кримінального кодексу України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Згідно із частиною 2 статті 165 Кримінально-виконавчого кодексу України, після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, нагляд припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.

Отже, виходячи із системного аналізу вищезазначених положень, слід зробити висновок, що звільнення від призначеного покарання із випробуванням після закінчення іспитового строку можливо при дотриманні наступних обов`язкових умов: виконання засудженим обов`язків, які були покладені відповідно до вироку суду та відсутність адміністративних стягнень або кримінальних правопорушень за період іспитового строку.

Суд зауважує, питання належного виконання засудженою під час іспитового строку покладених на неї обов`язків за вироком Московського районного суду м. Харкова від 17 січня 2023 року було предметом судового контролю, зокрема, неявка на реєстрацію 19.07.2023, 02.08.2023, 06.12.2023, 20.12.2023 та 03.01.2024 та наявність відомостей щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Зважаючи на обов`язковість судових рішень, з урахуванням ч. 3. ст. 166 КВК України, суд дійшов висновку про недопустимість повторної оцінки обставин, що були підставою винесення судами рішень від 25 жовтня 2023 року та від 11 березня 2024 року про відхилення подань уповноваженого органу з питань пробації про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженої для відбування призначеного покарання.

Неявка 04.10.2023, 11.10.2023 та 08.11.2023 пов`язана із незадовільним станом здоров`я, що встановлено судом відповідно до письмових пояснень ОСОБА_4 від 18 жовтня 2023 року та від 13 грудня 2023 року.

В судовому засіданні ОСОБА_4 не згадала, що було причиною її неявки до органу пробації з метою реєстрації. Свої дії піддала критичній оцінці та зазначила, що стала на шлях виправлення.

Зокрема, з характеристики від 21 листопада 2025 року за підписом керівника ГО "Пенуел-Харків" вбачається, що ОСОБА_4 в період з 24 грудня 2024 року по 30 жовтня 2025 року перебувала в центрі адаптації ГО "Пенуел-Харків" і успішно пройшла відповідну соціальну реабілітацію. Самостійно стала на шлях виправлення та характеризується як відповідальна, цілеспрямована на те, щоб змінити себе у соціально-моральному ставленні до життя. Активно займалася волонтерською діяльністю. Стала волонтером ГО «Я Врятований» і працювала в напрямках: роздачі гуманітарної допомоги переселенцям, приготуванні та роздачі гарячих обідів людям, що потрапили у скрутне життєве становище.

За таких обставин, вважаю, що неявка ОСОБА_4 до органу пробації, не свідчить про стійке небажання засудженої стати на шлях виправлення та не виконувати, покладені на неї обов`язки. Суд не встановив усвідомлених та умисних дій засудженої, вчинених саме з метою ухилитися від відбування покарання та від контролю за її поведінкою.

Матеріали справи не містять відомостей щодо притягнення ОСОБА_4 в період іспитового строку до адміністративної відповідальності. Щодо вчинення 29 червня 2023 року, тобто в період іспитового строку, кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, суд зазначає, що ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 17 червня 2024 року кримінальне провадження за цим фактом було закрито.

Водночас, згідно із ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Верховний Суд у постанові від 30.05.2019 у справі № 755/15216/16-к сформував висновок, що до того моменту, коли обвинувальний вирок суду набере законної сили, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, а тому відповідні державні органи повинні поводитися з нею як невинуватою особою. Такі висновки відповідають практиці Європейського суду з прав людини у рішенні в справі "Аллене де Рібемон проти Франції".

Суд зауважує, особа, яка засуджена до певного виду покарання та звільнена від відбування покарання з іспитовим строком, не може перебувати в потенційному очікуванні можливого виконання покарання невизначений проміжок часу після закінчення іспитового строку, зважаючи на те, що дотримання умов ст. 78 КК України було предметом неодноразового судового контролю.

На підставі викладеного, керуючись ст. 78 КК України, ст. 537, ст. 539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Подання начальника Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_5 про звільнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання з випробуванням у зв`язку із закінченням іспитового строку - задовольнити.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від покарання, призначеного вироком Московського районного суду м. Харкова від 17 січня 2023 року за ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі на строк два роки, на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання у виді обмеження волі з іспитовим строком один рік, у зв`язку із закінченням іспитового строку.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення через Київський районний суд м. Харкова.

Повний текст ухвали складено 16 лютого 2026 року.

Суддя: ОСОБА_1