Справа № 357/2846/26
У Х В А Л А

13 березня 2026 року Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції ГУНП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт. Гребінки Васильківського району Київської області, громадянина України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , освіта середня, не працює, не одружений, раніше не судимий

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 Кримінального кодексу України,

у кримінальному провадженні № 0000278, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.02.2026,

ВСТАНОВИЛА:

1. До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання старшого слідчого відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції ГУНП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 .

1.1. Досудовим розслідуванням встановлено, що 12 лютого 2026 року, ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , спільно зі своєю матір`ю ОСОБА_7 , під час раптово виниклого між ними конфлікту, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень та бажаючи їх настання, завдав потерпілій численні удари руками в область голови, внаслідок чого остання впала на підлогу. Після цього ОСОБА_5 продовжив свої протиправні дії та завдав потерпілій численні удари ногами в область голови та тулубу, чим спричинив ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді багаточисленних переломів кісток носа, гострої лівобічної субдуральної гематоми, забою обох легень, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, оскільки є небезпечними для життя в момент їх заподіяння.

1.2. Вказані ушкодження мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя в момент заподіяння.

1.3. Ґрунтуючись на цих обставинах, слідчий зазначає, що ОСОБА_5 підозрюється в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженні, які є небезпечним для життя в момент заподіяння, тобто у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

1.4. В обґрунтування необхідності застосування запобіжного заходу у виді тримання ОСОБА_5 під вартою слідчий у клопотанні зазначає про наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, ризику незаконного впливу на свідків або потерпілого, ризику вчинити інше кримінальне правопорушення.

1.5. Неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів обґрунтовує неможливістю запобігання наведеним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів та виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків.

1.6. В підтвердження того, що підозрюваному надані копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, до матеріалів справи долучена розписка підозрюваного. Згідно з нею, ОСОБА_5 отримав ці документи 13.13.2026 о 08 год. 36 хв.

2. В судовому засіданні сторони кримінального провадження висловили такі позиції:

2.1. Прокурор підтримала доводи клопотання та просила застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Деталізував обставини, викладені у клопотанні. Додатково зауважила, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти заявленим ризикам кримінального провадження

2.2. Захисник в судовому засіданні зауважив, що вказані прокурором ризики не обґрунтовані, зокрема підозрюваний не має наміру впливати на потерпілу, а вплинути на основного свідка брата він не має об`єктивної можливості, оскільки брат є майстром спорту з бойових мистецтв. Відтак просив застосувати щодо ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

2.3. Підозрюваний в судовому засіданні підтримав позицію свого захисника.

3. Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшла таких висновків.

3.1. У відповідності до ст. 12 КПК України під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Розділ ІІ Кримінального процесуального кодексу України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення цього провадження. До заходів забезпечення згідно з п. 9 ч. 2 ст. 131 цього кодексу віднесені також запобіжні заходи. Порядок застосування до особи запобіжних заходів визначений главою 18 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

У відповідності до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

3.1.1. З аналізу зазначених норм слідує, що запобіжні заходи можуть застосовуватися, зокрема, до підозрюваного. Підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276 - 279 КПК України повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 42 КПК України).

Як підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 14.02.2026, досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000278 розпочато 13.02.2026 за фактом отримання ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень.

ОСОБА_5 18.02.2026 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, що підтверджується письмовим повідомленням про підозру з відміткою ОСОБА_5 про його отримання 18.02.2026. Отже, у відповідності до вимог ст. 42 КПК України ОСОБА_5 має статус підозрюваного у цьому кримінальному провадженні і щодо нього може вирішуватися питання про застосування запобіжного заходу.

3.1.2. Відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Санкція ч. 1 ст. 121 КК України передбачає позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. Отже, виходячи із кваліфікації кримінального правопорушення ч. 1 ст. 121 КК України, застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є законодавчо передбаченим.

3.1.3. Водночас, на підставі ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам кримінальним провадження.

3.1.4. Згідно з положеннями статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Крім того, стаття 178 КПК України закріплює перелік обставин, які на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, повинні бути оцінені в сукупності.

3.1.5. Системний аналіз норм чинного законодавства свідчить про те, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу дослідженню підлягають чотири групи обставин:

- чи наявна обґрунтована підозра у вчиненні особою кримінального правопорушення;

- чи наявні ризики кримінального провадження;

- чи наявні обставини, які є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам;

- індивідуальні обставини підозрюваного, передбачені статтею 178 КПК України.

За таких умов слідчому судді належить дослідити кожен із зазначених вище критеріїв окремо.

3.2. Щодо обґрунтованості підозри:

3.2.1. Згідно зі ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Оскільки чинне законодавство не розкриває поняття обґрунтованої підозри, враховуючи ст. 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаyv.UnitedKingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).

3.2.2. В цьому кримінальному провадженні йдеться про причетність ОСОБА_5 до кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а саме нанесенні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, чи такого, що спричинило втрату будь-якого органу або його функцій, каліцтво статевих органів, психічну хворобу або інший розлад здоров`я, поєднаний зі стійкою втратою працездатності не менш як на одну третину, або переривання вагітності чи непоправне знівечення обличчя

3.2.3. Як вбачається зі змісту клопотання та підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 14.02.2026, досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000278 здійснюється за фактом нанесення умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

3.2.4. Описана у клопотанні фабула кримінального правопорушення у сукупності з наданими матеріалами кримінального провадження формує у слідчого судді внутрішнє переконання про наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

3.2.5. Так, відповідно до відомостей, що містяться в протоколі допиту свідка ОСОБА_8 від 12.03.2026, останній повідомив, що 12.02.2026 року виявив матір із численними травмами, які наніс його брат ОСОБА_5 . ОСОБА_7 було госпіталізовано до КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня №2», де вона перебувала на стаціонарному лікуванні до 05.03.2026 року. Свідок додав, що його брат ОСОБА_5 періодично проходить лікування у КНП КОР «Обласне психіатрично-наркологічне медичне об`єднання», однак лікування не давало стабільного позитивного результату, і поведінка його брата залишалася агресивною та непередбачуваною. ОСОБА_5 систематично наносить тілесні ушкодження матері.

Аналогічно у своїх показанням підозрюваний ОСОБА_5 підтвердив, що наніс ОСОБА_7 тілесні ушкодження руками та ногами в область голови, а також зазначив цю інформацію в ході проведення слідчого експерименту (протокол допиту підозрюваного від 13.02.2026 та протокол проведення слідчого експерименту від 18.02.2026).

3.2.6. За таких умов слідчий суддя доходить висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

3.2.7. Для визначення причетності ОСОБА_5 до події кримінального правопорушення слідчим суддею досліджено докази, надані сторонами, зокрема:

- протокол огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено: змив з речовини бурого кольору;

- протокол допиту потерпілої ОСОБА_7 від 17.02.2026, яка надала пояснення, що тілесні ушкодження їй наніс син ОСОБА_5 ;

- протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 18.02.2026, який пояснив обставини виявлення матері за місцем їх спільного з ОСОБА_5 проживання. Свідок також пояснив, що підозрюваний з регулярною періодичністю завдає матері тілесні ушкодження;

- протокол допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 18.02.2026, який описав підтвердив, що 12.01.2026 між ним та матір`ю виник конфлікт, внаслідок якого він наніс потерпілій тілесні ушкодження, зокрема удари кулаком в голову, а також ногами по тулубу;

- протокол проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_5 , під час якого він відтворив механізм нанесення ударів потерпілій;

- протокол огляду приміщення за адресою: смт Глеваха, вул.. Вокзальна, 8, в приміщенні 1-го відділення КНП КОР «ОПНМО», в ході якого було виявлено та вилучено: особисті речі ОСОБА_5 з плямами бурого кольору.

3.2.8. Відповідно до ч. 4 ст. 193 КПК України за клопотанням сторін або за власною ініціативою слідчий суддя має право дослідити будь-які матеріали, що мають значення для вирішення питання про застосування запобіжного заходу. В світлі конкретних обставин цього клопотання досліджених матеріалів достатньо для того, щоб в рамках судового контролю, який здійснюється слідчим суддею при розгляді питання про застосування запобіжного заходу, на цьому етапі досудового розслідування дійти висновку про наявність обґрунтованої підозри. За результатом аналізу зазначених у п. 3.2.7 цієї ухвали відомостей у їх системному взаємозв`язку за стандартом «обґрунтованої підозри» можливо стверджувати про причетність ОСОБА_5 до кримінального правопорушення. Версія досудового розслідування про те, що підозрюваний наніс потерпілій удари, в результаті якого остання отримала тілесні ушкодження, які відносяться до категорії тяжких тілесних на даному етапі узгоджується з дослідженими матеріалами клопотання. Отже, підозра є обґрунтованою, вона ґрунтується на відомостях, що об`єктивно пов`язують підозрюваного із кримінальним правопорушенням, а під час розгляду клопотання не виникло будь-якого іншого розумного обґрунтування участі підозрюваного у подіях, про які йдеться, ніж та, щодо якої стверджує слідчий.

3.2.9. Також на цьому етапі провадження слідчий суддя не вирішує ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, винуватість чи невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі оцінки сукупності отриманих відомостей лише визначає, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою (за стандартом обґрунтованої підозри) для застосування щодо неї запобіжного заходу.

3.3. Щодо ризиків кримінального провадження

3.3.1. Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. КПК України покладає на слідчого, прокурора обов`язок обґрунтувати ризики кримінального провадження.

3.3.2. На переконання сторони обвинувачення, в цьому провадженні існують ризики, що підозрюваний може:

- переховуватися від органів досудового розслідування та суду,

- незаконного впливу на свідків та потерпілого;

- вчинення іншого кримінального правопорушення.

Заявлені ризики заслуговують на увагу.

3.3.3 ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України. Санкція відповідної частини статті відносить інкримінований злочин до тяжких і передбачає покарання у виді позбавлення волі від п`яти до восьми років. Отже, очікування можливого суворого вироку може мати значення. При чому ризик втечі повинен оцінюватися у світлі таких факторів, як характер людини, її моральні принципи, місце проживання, робота, засоби до існування, сімейні зв`язки, а також будь-які інші зв`язки з країною, в якій особу притягнуто до кримінальної відповідальності (рішення у справі «Becciev v. Moldova», п. 58). Тому слідчий суддя, вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу, враховує тяжкість злочину, в якому підозрюється ОСОБА_5 , однак у сукупності з іншими обставинами, якими в цьому випадку є слабкі соціальні зв`язки, відсутність стабільних джерел доходу. Також, ОСОБА_5 проходить лікування у КНП КОР «Обласне психіатрично-наркологічне медичне об`єднання», строк якого визначено до 14.03.2026 року, після чого він підлягає виписці із медичного закладу та фактично буде перебувати без будь-якого процесуального контролю з боку органів досудового розслідування.

Отже, надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування, слідчий суддя вважає такі дії цілком вірогідними. Співставлення можливих негативних для підозрюваного наслідків переховування із засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим. Тому з метою нівелювання такого ризику переховування, застосування до підозрюваного запобіжного заходу вбачається обґрунтованим.

3.3.4. Також достатньо обґрунтованим є ризик незаконного впливу на свідків та потерпілу. Показання свідків, на які посилається сторона обвинувачення, у цьому кримінальному провадженні, мають значення для цього кримінального провадження. Крім того, ОСОБА_5 знає свідків у кримінальному провадженні, оскільки вони всі являються односельцями. Зазначені особи вказують на причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, а відтак саме від них залежить благополуччя підозрюваного. Потерпіла є матір`ю підозрюваного, вони проживають разом та після виписки з медичного закладу ОСОБА_5 повернеться за місцем спільного проживання. Вказана обставина свідчить про наявність у підозрюваного реальної можливості впливати на потерпілу шляхом психологічного тиску, переконань, умовлянь або погроз з метою зміни її показань чи відмови від них.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що ризик незаконного впливу на інших осіб об`єктивізується також з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. За таких умов слідчий суддя доходить висновку про достатню вірогідність ризику впливу на свідків та потерпілого, оскільки, не будучи обмеженим у вільному доступі до інших осіб, підозрюваний може здійснювати на них вплив з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі.

3.3.5. Щодо ризику вчинення інших кримінальних правопорушень, слідчий суддя вважає, що він є достатнім чином обґрунтований.

Як вбачається з наданих стороною обвинувачення відомостей з інформаційно-пошукової системі МВС «Армор», можлива причетність ОСОБА_5 до вчинення правопорушень фіксувалась у 2019, 2020 та 2025 роках. ОСОБА_5 неодноразово притягувався до адміністративної та відповідальності зокрема за вчинення дрібних крадіжок та 25.09.2020 притягувався до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, зазначена тенденція відображає динаміку руйнування моральних цінностей та орієнтирів у підозрюваного ОСОБА_5 та вказує на нівелювання прав людини та повне ігнорування оточуючих, що в свою чергу, враховуючи схильність підозрюваного до вчинення злочинів, зумовлює скоєння відносно інших осіб кримінального правопорушення.

3.3.6. З урахуванням обґрунтованої підозри та встановлених ризиків кримінального провадження, застосування до підозрюваного запобіжного заходу вбачається обґрунтованим. Отже, на цьому етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою дієвості відповідного кримінального провадження.

3.4. Щодо індивідуальних обставин підозрюваного відповідно до ст. 178 КПК України

3.4.1. Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі перелічені в статті обставини.

3.4.2. Дослідивши надані сторонами кримінального провадження відомості, слідчий суддя під час обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу враховує такі обставини:

- надані відомості свідчать про вагомість на даному етапі наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України;

- інкримінований злочин КК України відноситься до тяжких і у разі визнання підозрюваного винуватим, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років;

- станом на сьогоднішній день ОСОБА_5 виповнився 31 рік;

- відомостей про те, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки на території України, які б могли в повній мірі нівелювати встановлені ризики, не надані;

- відомостей про майновий стан підозрюваного слідчому судді не надано;

- постійне місце роботи відсутнє;

- має постійне місце проживання;

- підозрюваний ОСОБА_5 раніше неодноразово притягався до кримінальної та адміністративної відповідальності.

3.5. Щодо застосування менш суворого запобіжного заходу

Встановлені під час судового засідання обставини у свої сукупності та взаємозв`язку формують у слідчого судді переконання, що запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам неможливо без застосування запобіжного заходу.

Разом з тим, коли йдеться про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слід також зважати на те, чи наявні у справі специфічні ознаки того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи (напр., рішення у справі "Лабіта проти Італії" (Labita v. Italy), N 26772/95, п. 153, ECHR 2000-IV).

Частиною 1 ст. 176 КПК України закріплена відповідна ієрархія запобіжних заходів від найбільш м`якого (особисте зобов`язання) до найбільш суворого (тримання під вартою). Слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам (ч. 3 ст. 176 КПК України).

В цьому кримінальному провадженні на даному етапі слідчий суддя не вбачає за можливе запобігти ризикам кримінального провадження із застосуванням запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки (з урахуванням відсутності потенційних поручителів), адже ці заходи пов`язані з потенційним доступом останнього до свідків, щодо яких можливий ризик впливу, без належних стримуючих заходів. Домашній арешт, зокрема цілодобовий, хоча і пов`язаний з ізоляцією підозрюваного від суспільства, однак зважаючи на встановлені на цьому етапі досудового розслідування ризики, може виявитися неефективним з таких же підстав. Крім того, слідчий суддя врахував, що підозрюваний проживає спільно з потерпілою за однією адресою, у зв`язку з чим їх подальше спільне перебування в одному житловому приміщенні об`єктивно підвищує ризик незаконного впливу на потерпілу.

Зважаючи на визначені ст. 178 КПК України та досліджені в судовому засіданні обставини, які зазначені вище, враховуючи визначені стороною обвинувачення обставини вчинення злочину та аналізуючи наведене у сукупності, слідчий суддя доходить висновку, що тримання під вартою є необхідним заходом забезпечення кримінального провадження. Тому клопотання в цій частині слід задовольнити. Зважаючи на те, що кримінальне провадження розпочате тільки 13.02.2026 та на особливості досудового розслідування відповідної категорії кримінальних правопорушень, слідчий суддя вбачає обґрунтованим тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, як того просить прокурор.

3.6. Щодо альтернативного запобіжного заходу

Частиною 3 ст. 183 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Водночас ч. 4 ст. 183 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Зважаючи на те, що кримінальне правопорушення вчинене із застосуванням насильства щодо потерпілого, та з урахуванням викладених у п. 3.5 цієї ухвали мотивів неможливості нівелювати ризики кримінального провадженні менш суворим запобіжним заходом, слідчий суддя дійшла висновку про неможливість визначення для підозрюваного ОСОБА_5 альтернативного запобіжного заходу у виді застави.

4. Окремо слід зауважити, що згідно зі ст. 198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 176-178, 182, 183, 193-196, 205, 309, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИЛА:

1.Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу задовольнити.

2. Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт. Гребінки Васильківського району Київської області, громадянина України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 18.04.2026 року включно, без визначення розміру застави.

3.Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

4.На ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії ухвали.

5.Ухвала набирає законної сили після закінчення п`ятиденного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала слідчого судді, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

6.Повний текст ухвали оголошений 17.03.2026.

Слідчий суддяОСОБА_9