Справа № 727/3047/26
Провадження № 1-кп/727/276/26
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2026 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

Шевченківський районний суд м. Чернівці у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці кримінальне провадження № 0004305 від 12.12.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м. Одеса, Одеської області, місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , громадянка України, з вищою освітою, не працюючої, раніше не судима:

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України,

за участю сторін кримінального провадження та учасників судового провадження:

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

за участю обвинуваченої ОСОБА_3 ,

за участю захисника ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

Встановлено, що Державний університет інтелектуальних технологій і зв`язку (надалі ДУІТЗ) заснований відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 19.08.2020 № 1042-р «Про утворення Державного університету інтелектуальних технологій і зв`язку», а отже створений розпорядчим актом органу державної влади, тобто згідно з нормами ч. 2 ст. 81 Цивільного кодексу України є юридичною особою публічною права.

Наказом ректора ДУІТЗ за № 01-05-70 від 12.05.2021 ОСОБА_3 прийнято на посаду проректора з наукової роботи. Також відповідно до наказу № 01-05-235 від 01.08.2024 ОСОБА_3 за внутрішнім сумісництвом прийнято на 0,5 ставки на посаду професора кафедри публічного управління та цифрової економіки та адміністрування факультету бізнесу та соціальних комунікацій.

Перебуваючи на займаній посаді, користуючись своїм авторитетом в силу займаної посади та особистими зв`язками серед наукового та викладацького складу зазначеного навчального закладу, у тому числі його посадових осіб, ОСОБА_3 , у період з 26 квітня 2024 року по 16 травня 2025 року, реалізувала протиправний механізм одержання неправомірної вигоди за зловживання впливом на членів приймальної комісії ДУІТЗ та її підрозділів предметних екзаменаційних комісій, які згідно примітки до ст. 369-2 КК України, підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», відносяться до категорії осіб, уповноважених на виконання функцій держави. Одержання неправомірної вигоди відбувалось від ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , стосовно яких матеріали досудового розслідування виділено в окреме провадження, що акумулювали кошти від третіх осіб з метою їх передачі ОСОБА_3 для здійснення нею впливу на членів приймальної та предметних екзаменаційних комісій задля позитивного рішення щодо оцінювання знань та подальшого зарахування вступників на аспірантуру ДУІТЗ.

Так, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , будучи науково-педагогічними працівниками та маючи багаторічний досвід професійної діяльності у сфері вищої освіти, достеменно знали встановлений законодавством алгоритм та внутрішню процедуру зарахування абітурієнтів до аспірантури. Вони чітко усвідомлювали, що фактичне прийняття позитивного рішення щодо вступників залежить не від формального підписання наказу, а від результатів вступних випробувань, які фіксуються та затверджуються конкретними екзаменаторами та членами предметних екзаменаційних комісій.

Розуміючи, що саме ці особи є ключовою ланкою у процесі вступних випробувань та зарахування, у період до 26 квітня 2024 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , перебуваючи у тривалих довірливих стосунках, що склалися на ґрунті багаторічної спільної науково-педагогічної діяльності, під час особистого спілкування, усвідомлюючи попит на вступ до аспірантури, дійшли згоди щодо розробки плану одержання грошових коштів від абітурієнтів, який був спрямований на забезпечення гарантованого вступу до навчального закладу шляхом залучення його керівництва, для реалізації якого вирішили використати особисті зв`язки з керівництвом ДУІТЗ, а саме зі знайомою ОСОБА_6 ОСОБА_3 , яка обіймає посаду проректора з наукової роботи і володіє необхідними авторитетом, впливом та зв`язками у вказаному навчальному закладі. Після чого ОСОБА_6 , взявши на себе функцію комунікатора, звернувся до ОСОБА_3 із пропозицією налагодити схему гарантованого зарахування заздалегідь підшуканих ним та ОСОБА_7 осіб за грошову винагороду, на що вона надала свою згоду.

Надалі, 26.04.2024 близько 19:30 год. ОСОБА_3 з використанням месенджеру «Telegram» обумовила із ОСОБА_6 умови одержання неправомірної вигоди, що виразились у отриманні нею неправомірної вигоди у розмірі 500 доларів США від аспіранта за здійснення незаконного впливу на членів приймальної та предметних екзаменаційних комісій задля забезпечення вступу та успішного складання вступних іспитів, а також подальше надання неправомірної вигоди у розмірі 500 доларів США за вплив на викладачів під час здачі кожної сесії, що проводяться двічі на навчальний рік.

Цього ж дня, близько 20:13 год., ОСОБА_6 з використанням месенджеру «Viber» роз`яснив ОСОБА_7 механізм та розмір одержання неправомірної вигоди проректором ДУІТЗ ОСОБА_3 , після чого між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було попередньо погоджено розмір їхньої окремої особистої частки коштів за підшукування осіб з числа бажаючих здійснити навчання, що було оцінено ними у додаткові 500 доларів США з аспіранта за виконання посередницьких дій, пов`язаних зі вступом, та 500 доларів США з аспіранта за подальше успішне складання сесії.

В подальшому, ОСОБА_3 , об`єктивно оцінюючи ситуацію, що склалася навколо вступної кампанії, зокрема усвідомлюючи суттєве перевищення попиту над кількістю наявних ліцензійних місць в аспірантурі ДУІТЗ, вирішила використати дані обставини для збільшення розміру незаконного збагачення, у зв`язку з чим 06.08.2024 о 17:33 год. під час спілкування у месенджері «Telegram» повідомила ОСОБА_6 про зміну істотних умов попередніх домовленостей, визначивши новий розмір неправомірної вигоди на рівні 3000 доларів США з однієї особи. Того ж дня, отримавши від ОСОБА_3 повідомлення про зміну умов, ОСОБА_6 о 17:38 год. за допомогою месенджеру «Viber» сповістив про них ОСОБА_7 .

Після чого, у невстановлений органом досудового розслідування час, однак не пізніше 20.08.2024, ОСОБА_7 підшукав ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які бажали поступити на аспірантуру в ДУІТЗ. Цього ж дня, 20.08.2024 о 16:39 год., з використанням месенджеру «Viber» ОСОБА_7 надіслав ОСОБА_6 прізвища вказаних вступників.

Продовжуючи реалізацію умислу, ОСОБА_7 не пізніше 21.08.2024 підшукав ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Цього ж дня, 21.08.2024 об 11:41 год., ОСОБА_7 за допомогою месенджеру «Viber» надіслав ОСОБА_6 прізвища вказаних абітурієнтів.

Надалі, 22.08.2024, ОСОБА_7 з використанням месенджеру «Whatsapp» разом із ОСОБА_6 обумовили додаткові умови, що полягали у передачі їм банківських карток для виплат академічних стипендій аспірантів та надсиланні половини нарахованої стипендії ОСОБА_3 у якості плати за триваючий вплив на викладачів, в той час як інша половина мала залишатися у їхньому розпорядженні.

Згодом, 26.08.2024 о 17:47 год., ОСОБА_3 з використанням месенджеру «Telegram» повідомила ОСОБА_6 про зміну умов у частині збільшення суми неправомірної вигоди до 4000 доларів США, яка була обґрунтована нею як необхідна для ефективного здійснення вирішального впливу на членів приймальної та предметних екзаменаційних комісій. Цього ж дня о 17:56 год. за допомогою месенджера «Whatsapp» ОСОБА_6 сповістив ОСОБА_7 про необхідність інформування вступників.

В період з 26.08.2024 по 10.09.2024 ОСОБА_7 провів серію зустрічей та розмов через мобільні месенджери з абітурієнтами ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . В ході спілкування ОСОБА_7 довів до відома вказаних осіб кінцеву інформацію щодо надання неправомірної вигоди у фіксованому розмірі 4500 доларів США з особи за вступ та успішне складання іспитів. Однак, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 не були обізнані про те, що значна частина цих коштів призначається для передачі службовим особам університету, а сприймали озвучену суму виключно як плату за здійснення особисто ОСОБА_7 впливу на прийняття позитивного рішення про їх зарахування.

При цьому, ОСОБА_7 не доводив до відома вступників структуру формування суми неправомірної вигоди та не повідомляв їм про те, що 500 доларів США з кожної особи він та ОСОБА_6 залишають собі як винагороду, а 4000 доларів США призначені для подальшої передачі ОСОБА_3 як неправомірна вигода особисто їй за здійснення незаконного впливу на членів приймальної та предметних екзаменаційних комісій.

10 вересня 2024 року ОСОБА_7 , діючи за вказівками ОСОБА_6 , здійснив відправку оператором поштового зв`язку «Нова Пошта» (ТТН 6330) документів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Отримувачем, згідно з вказівкою ОСОБА_3 , була зазначена ОСОБА_13 (наукова підопічна ОСОБА_3 ). Отримання цих документів дозволило ОСОБА_3 розпочати реалізацію свого впливу на членів приймальної комісії та предметних екзаменаційних комісій, внаслідок чого відповідно до протоколу № 1 від 12.09.2024 засідання приймальної комісії ДУІТЗ, зазначених абітурієнтів було допущено до складання вступних випробувань в аспірантуру на 2024-2025 навчальний рік за очною (денною) формою навчання на місця державного замовлення.

При цьому, працівники Державного університету інтелектуальних технологій і зв`язку, що є юридичною особою публічного права, входячи до складу офіційно затверджених приймальної та предметних екзаменаційних комісій, під час проведення вступних випробувань були наділені організаційно-розпорядчими функціями, пов`язаними з оцінюванням знань вступників, підписанням офіційних документів (протоколів, відомостей) та прийняттям юридично значущих рішень, які є підставою для зарахування осіб на навчання за кошти державного бюджету, у зв`язку з чим, відповідно до примітки ст. 369-2 КК України та підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», відносяться до категорії осіб, уповноважених на виконання функцій держави.

Фактична реалізація незаконного впливу ОСОБА_3 здійснювалася шляхом проведення нею особистих розмов з членами приймальної та предметних екзаменаційних комісій, які не були обізнані про її протиправні дії, щодо необхідності забезпечення позитивних результатів вступних іспитів для ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .

При цьому, ОСОБА_3 , користуючись своїм авторитетом, схилила членів комісій до надання ОСОБА_6 за допомогою засобів мобільного зв`язку усіх матеріалів, необхідних для успішного складання іспитів (номери білетів та сформовані в них питання), які ОСОБА_6 надіслав ОСОБА_7 для подальшої передачі абітурієнтам. Вказані матеріали надали змогу вступникам у період з 10 по 16 вересня 2024 року належно підготуватися з визначених та заздалегідь відомих питань, що гарантувало їм успішне проходження конкурсного відбору без фактичної перевірки рівня знань.

У період з 16 вересня по 20 вересня 2024 року, за результатами проведених вступних випробувань, приймальною комісією ухвалено позитивне рішення щодо рекомендації для зарахування до аспірантури вказаних осіб. При цьому, ухвалення відповідного рішення зумовлено діями членів предметних екзаменаційних комісій, внаслідок здійсненого на них незаконного впливу, які не були обізнаними про протиправні наміри ОСОБА_3 щодо одержання неправомірної вигоди та прийняли від вступників раніше підготовлені ними відповіді і виставили високі бали, що стали підставою для подальшого зарахування.

Надалі, 27.09.2024 о 07:13 год., ОСОБА_7 за допомогою месенджеру «Whatsapp» підтвердив ОСОБА_6 факт отримання від абітурієнтів загальної суми коштів у розмірі 22 500 доларів США, після чого вони залишили собі власні частки (по 1250 доларів США), а також підготували для передачі основну суму, призначену для ОСОБА_3 , в розмірі 20 000 доларів США.

Того ж дня, 27.09.2024, Наказом ДУІТЗ № 01-13-19 ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_8 зараховано аспірантами очної форми здобуття вищої освіти за рахунок коштів державного бюджету з призначенням академічної стипендії.

Далі, 01.10.2024, ОСОБА_3 повідомила ОСОБА_6 про намір 04.10.2024 перебування у м. Київ, на що ОСОБА_6 підтвердив готовність здійснити передачу коштів. Наступного дня, 02.10.2024, ОСОБА_6 здійснив інструктування ОСОБА_7 щодо способу передачі, а саме 10 000 доларів США занести до індивідуального сейфу № 05 в АБ «Укргазбанк», а іншу частину у розмірі 10 000 доларів США переслати ОСОБА_6 оператором «Нова Пошта» під виглядом документів.

У подальшому, 04.10.2024 в період часу з 10:26 год. по 11:12 год. ОСОБА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів, перебуваючи у приміщенні ТЦ «Магелан», розташованого за адресою: проспект Академіка Глушкова, 13Б, м. Київ під час особистої зустрічі із ОСОБА_6 одержала від нього грошові кошти у розмірі 20 000 доларів США у якості неправомірної вигоди за вже реалізований нею вплив на членів приймальної та предметних екзаменаційних комісій ДУІТЗ.

Крім того, після зарахування, ОСОБА_7 , отримавши від вступників їхні банківські стипендіальні картки, у період з 02 грудня 2024 року по 16 травня 2025 року здійснив зняття через банківський термінал № А0307703 (відділення АТ «Укрсиббанк» № 219, м. Чернівці, вул. Героїв Майдану, 150) готівкових коштів у загальному розмірі 285 900 грн. Із вказаної суми, діючи на виконання вказівок ОСОБА_6 , який надав реквізити підконтрольного ОСОБА_3 банківського рахунку (картка № НОМЕР_1 , емітована на ім`я ОСОБА_14 ), ОСОБА_7 здійснив перерахування готівкових коштів ОСОБА_3 у загальному розмірі 106 032 грн 50 коп. через термінали самообслуговування у м. Чернівці (27.01.2025 35 429,00 грн; 18.03.2025 35 424,00 грн; 17.05.2025 35 179,50 грн) за вплив на викладачів ДУІТЗ з метою прийняття ними подальших рішень щодо успішного складання заліково-екзаменаційних сесій ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Таким чином, ОСОБА_3 , діючи умисно, у період з 26 квітня 2024 року по 17 травня 2025 року реалізувала умисел, спрямований на одержання неправомірної вигоди за здійснення незаконного впливу на прийняття рішень особами, уповноваженими на виконання функцій держави членами приймальної та предметних екзаменаційних комісій ДУІТЗ щодо забезпечення успішного складання вступних випробувань, а також викладачами щодо забезпечення успішного складання заліково-екзаменаційних сесій, внаслідок чого ОСОБА_3 особисто одержала неправомірну вигоду в загальному розмірі 20 000 доларів США (що станом на 04.10.2024 згідно з курсом НБУ еквівалентно 824 404 грн.) та 106 032 грн. 50 коп., що сукупно становить 930 436 гривень 50 копійок.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, а саме в одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

25 березня 2026 року між прокурором Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_3 , з участю захисника ОСОБА_5 була укладена угода про визнання винуватості, відповідно до ст. ст. 468-470, 472 КПК України.

В угоді про визнання винуватості сторони виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч.2 ст.369-2 КК України зазначили істотні для даного кримінального провадження обставини, а саме ступінь та характер сприяння підозрюваної у здійсненні кримінального провадження щодо неї, визнання винуватості, сприяння розкриттю кримінального правопорушення та щире каяття, її поведінка, критична оцінка своєї протиправної діяльності, готовність нести покарання за вчинене; надання викривальних показань у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 369-2, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 369-2 КК України; обвинувачена раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася та має міцні соціальні зв`язки.

Згідно з угодою ОСОБА_3 повністю визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, а саме в тому, що у період з 26.04.2024 по 17.05.2025 реалізувала умисел на одержання неправомірної вигоди за здійснення незаконного впливу на прийняття рішень особами, уповноваженими на виконання функцій держави членами приймальної та предметних екзаменаційних комісій ДУІТЗ щодо забезпечення успішного складання вступних випробувань, а також викладачами щодо забезпечення успішного складання заліково-екзаменаційних сесій ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 на суму 20 000 доларів США та 106 032 грн 50 коп, що сукупно становить 930 436 гривень 50 копійок.

В угоді про визнання винуватості сторони також узгодили призначення обвинуваченій покарання з урахуванням вимог ч. 2 ст. 53, ст. 65 КК України у виді штрафу у розмірі 54 732 (п`ятдесят чотири тисячі сімсот тридцять два) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 930 444 (дев`ятсот тридцять тисяч чотириста сорок чотири) грн. 00 коп.

Прокурор в судовому засіданні просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченій узгоджене в угоді покарання, оскільки при її укладенні були дотримані вимоги КПК України та КК України.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 просила вказану угоду затвердити і призначити їй узгоджене покарання. Також пояснила, що угода укладена добровільно, вона повністю розуміє права, надані їй законом, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, норми ч. 5 ст. 474 КПК України, беззастережно визнала себе винуватою у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав зазначену угоду про визнання винуватості, просив її затвердити, зазначивши, що угода укладена обвинуваченою добровільно, в її присутності та відповідає вимогам, встановленим нормами КПК України.

Враховуючи наведене вище, заслухавши думку прокурора, обвинуваченої та її захисника, суд дійшов висновку, що угоду про визнання винуватості слід затвердити з таких підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно із ст. 472 КПК України в угоді про визнання винуватості зазначаються, зокрема, її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, умови застосування спеціальної конфіскації, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.

Суд з`ясував, що обвинувачена повністю розуміє свої права, передбачені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, визначені п. 1 ч. 1 ст. 473 цього Кодексу, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Також суд встановив та переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При перевірці угоди про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України та КК України судом встановлено, що угода у повному обсязі відповідає вимогам законодавства, дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ч.2 ст.369-2 КК України як одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

Умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, відсутні будь-які підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, обвинувачена спроможна виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, узгоджене сторонами покарання відповідає загальним засадам призначення покарання та санкції ч.2 ст.369-2 КК України.

Також зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Отже, враховуючи встановлені обставини, суд дійшов до висновку, що укладена між обвинуваченою з участю захисника та прокурором угода про визнання винуватості підлягає затвердженню.

Призначаючи покарання, суд враховує дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, не перебуває на обліку у психіатра та нарколога, має міцні соціальні зв`язки, а також ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Як обставини, які пом`якшують покарання, передбачені до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, не встановлено.

Згідно ч. 2 ст. 53 КК України розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями Особливої частини цього Кодексу не передбачено вищого розміру штрафу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, розмір штрафу, що призначається судом, не може бути меншим за розмір майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, або отриманого внаслідок вчинення кримінального правопорушення доходу, незалежно від граничного розміру штрафу, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Призначаючи обвинуваченій покарання за ч. 2 ст. 369-2 КК Україниу виді штрафу, суд виходячи з положення ч. 2 ст. 53 КК України, оскільки сума отриманого внаслідок вчинення кримінального правопорушення доходу обвинуваченим становить 20 000 доларів США (що станом на 04.10.2024 згідно з курсом НБУ еквівалентно 824 404 грн.) та 106 032 грн. 50 коп., що сукупно становить 930 436 гривень 50 копійок, то обвинуваченій слід призначити штраф в розмірі не менше за розмір отриманого внаслідок вчинення кримінального правопорушення доходу.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що відповідно до ст. 50 КК України необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, здійснення виховного впливу та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, є призначення їй узгодженого між сторонами покарання за ч.2 ст. 369-2 КК України у виді штрафу у розмірі 54 732 (п`ятдесят чотири тисячі сімсот тридцять два) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 930 444 (дев`ятсот тридцять тисяч чотириста сорок чотири) грн. 00 коп.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід - заставу залишити без змін до набрання вироком законної сили, повернути заставу заставодавцю відповідно до ст. 182 КПК України, після набрання вироком законної сили.

Керуючись ст. ст. 314, 368, 370, 374, 475 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 25 березня 2026 року, укладену в кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 12.12.2024 року за №0004305, між обвинуваченою ОСОБА_3 за участю захисника ОСОБА_5 та прокурором Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_4 .

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 54 732 (п`ятдесят чотири тисячі сімсот тридцять два) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 930 444 (дев`ятсот тридцять тисяч чотириста сорок чотири ) гривні.

Запобіжний захід у вигляді застави ОСОБА_3 до вступу вироку у законну силу - залишити без змін.

Заставу у розмірі 908 400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) грн. 00 коп., внесену заставодавцем ОСОБА_15 на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28.10.2025 на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернівецькій області, повернути заставодавцю ОСОБА_15 , відповідно до ст. 182 КПК України, після набрання вироком законної сили.

Речові докази по справі, а саме: - речі та документи, вилучені 25.06.2025 під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ): мобільний телефон марки «Samsung Galaxy M52 5G» (IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 ); мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A55 5G» (IMEI 1: НОМЕР_4 , IMEI 2: НОМЕР_5 ); ноутбук марки «LENOVO», модель IdeaPad Slim 5, сірого кольору; 7 (сім) банківських карток (рахунків відкритих в АТ КБ «ПриватБанк», АТ «ПУМБ» та АТ «А-Банк»); грошові кошти в сумі 30 500 (тридцять тисяч п`ятсот) доларів США купюрами номіналом по 100 доларів кожна, які постановою слідчого від 14.10.2025 визнані речовими доказами та зберігаються у службовому сейфі слідчого в кабінеті № 41 СУ ГУНП в Чернівецькій області повернути ОСОБА_3 ;

- документи, вилучені 25.06.2025 під час обшуку за місцем роботи ОСОБА_3 у службовому кабінеті № 519 Державного університету інтелектуальних технологій і зв`язку (м. Одеса, вул. Кузнечна, 1): особову справу № 10-24 на ОСОБА_9 на 14 аркушах; особову справу № 08-24 на ОСОБА_12 на 20 аркушах; особову справу № 12-24 на ОСОБА_8 на 24 аркушах; особову справу № 09-24 на ОСОБА_11 на 21 аркуші; особову справу № 11-24 на ОСОБА_10 на 33 аркушах, які постановою слідчого від 14.10.2025 визнані речовими доказами та зберігаються у службовому сейфі слідчого в кабінеті № 41 СУ ГУНП в Чернівецькій області повернути Державному університету інтелектуальних технологій і зв`язку.

Вирок може бути оскаржений до Чернівецького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.

Суддя: ОСОБА_1