ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/7200/23 Провадження 1-кп/636/485/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2026

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому у судовому засіданні в залі суду м. Чугуєва клопотання начальника Великобурлуцького відділу Куп`янської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Барвенкове, Барвенківського району Харківської області, громадянина України, оформленого ФОП « ОСОБА_4 », зареєстрованого та в останнє проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимого.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України,

встановив:

Начальник Великобурлуцького відділу Куп`янської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання слідчий вказує, що згідно Конституції України, Україна є суверенною та незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною та недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевськими конвенціями 1949 року, а також усупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Діючи в порушення норм міжнародного гуманітарного права, президент російської федерації володимир путін, а також інші невстановлені на даний час досудовим розслідуванням представники влади російської федерації, всупереч вимогам п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципів Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимог ч. 4 ст. 2 Статуту ООН та Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (XXV) від 21.12.1965 № 2131 (XX), від 14.12.1974 № 3314 (XXIX), підготували та розв`язали агресивну війну та військовий конфлікт підрозділів збройних сил російської федерації на території України.

На виконання вищевказаного злочинного наказу військовослужбовці збройних сил російської федерації 24.02.2022, шляхом збройної агресії, із загрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглися на територію України через державні кордони України в Автономній Республіці Крим, Харківській, Донецькій, Луганській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та вчинили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, що мають важливе народногосподарське або оборонне значення, та вчинили окупацію частин зазначеної території, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України з порушенням порядку, встановленого Конституцією України, яка триває до теперішнього часу та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

Указом Президента України ОСОБА_6 №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки та оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» запроваджено воєнний стан на всій території України.

Законом України від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» затверджено зазначений Указ.

Воєнний стан неодноразово продовжувався указами Президента України, востаннє Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 26.07.2023 № 451/2023 строком на 90 діб, Законом України від 27.07.2023 № 3275-ІX «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», тобто з 24.02.2022 по теперішній час в Україні діє правовий режим воєнного стану.

Досудовим розслідуванням встановлено, що станом на 24.02.2022 ОСОБА_4 , будучи оформленим ФОП « ОСОБА_4 » (юридична адреса: Харківська область, Великобурлуцький район, смт. Приколотне, вул. Світла буд. 37, номер запису ЄДРПОУ 0001565 від 28.03.2019), здійснював господарську діяльність у сфері роздрібної торгівлі з лотків і на ринках харчовими продуктами, напоями та тютюновими виробами на території смт. Великий Бурлук, Куп`янського району Харківської області.

Після тимчасової окупації російськими військами території Куп`янського району Харківської області та створення підпорядкованої, керованої та фінансованої російською федерацією окупаційної адміністрації, до якої входили органи і структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованою територією України в тому числі і на території с-ще Великий Бурлук, в середині серпня 2022, але не пізніше 18.08.2022, більш точний час в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим за об`єктивних обставин, у громадянина України ОСОБА_4 , виник злочинний умисел, направлений на провадження господарської діяльності, у взаємодії з державою-агресором, незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території, у тому числі з окупаційною адміністрацією держави-агресора.

Реалізуючи свій вищезазначений злочинний умисел, будучи достеменно обізнаним про факт ведення військами та іншими незаконними збройними та воєнізованими формуваннями рф агресивної війни проти України, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків, ОСОБА_4 встановивши стійкі робочі та ідеологічні зв`язки з представниками незаконних органів влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі окупаційною адміністрацією та незаконними збройними та воєнізованими формуваннями держави-агресора, з середини серпня 2022, але не пізніше 18.08.2022, більш точний час в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим за об`єктивних обставин, здійснював господарську діяльність у взаємодії з так званою «Военно-гражданской администрацией».

Здійснюючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з власної ініціативи та підтримуючи збройну агресію рф на території України, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків, маючи постійний зв`язок з представниками країни-агресора рф, з метою особистого збагачення, а також отримання привілейованого ставлення від представників окупаційних сил, перебуваючи в приміщенні одного із структурних органів т.зв. «Временной гражданской администрации Харьковской области», добровільно оформився суб`єктом господарювання «физическое лицо-предприниматель ОСОБА_4 » на окупованій території Куп`янського району Харківської області та отримавши «выписку из реестра предпринимателей без образования юридического лица, осуществляющих деятельность в Харьковской области №7000-757 от 18.08.2022», здійснив переоформлення ФОП « ОСОБА_4 » відповідно до російського законодавства.

За вказаних обставин ОСОБА_4 , будучи оформленим суб`єктом господарювання у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території, здійснював підприємницьку діяльність в приміщенні магазинів по вул. Паркова в смт. Великий Бурлук, Куп`янського району Харківській області, а саме здійснював торгівлю товарами, які останній завозив з тимчасово окупованих територій Харківської, Луганської області та рф.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у колабораційній діяльності, а саме у провадженні господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором, незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території, у тому числі окупаційною адміністрацією держави-агресора, тобто кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 4 ст. 111-1 КК України.

04.10.2023 начальником відділення № 2 СВ Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області майором поліції ОСОБА_7 за погодженням із начальником Великобурлуцького відділу Куп`янської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , в порядку ст. 135 КПК України повідомлено про підозру ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України, у кримінальному провадженні № 0001400 від 25.06.2023.

При цьому факт перебування підозрюваного ОСОБА_4 на тимчасово окупованій території України або на території держави, визнаної ВРУ державою-агресором підтверджується показаннями свідків, матеріалами виконаних в порядку ст. 40 КПК України доручень про проведення слідчих дій. Орган досудового розслідування був позбавлений можливості вручити ОСОБА_4 письмове повідомлення про підозру від 04.10.2024 у день його складання, у зв`язку з чим, зазначене повідомлення про підозру та повістки про виклики (відповідно до вимог ч. 1 ст. 278, ст.ст. 111, 135 КПК України направлено у спосіб, передбачений для вручення повідомлень, а саме опублікування на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора та офіційному сайті видання Кабінету Міністрів України, тобто засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження газети «Урядовий кур`єр», для проведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні № 0001400 від 25.06.2023, отримання письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України, допиту в якості підозрюваного.

Разом з тим, на виклики слідчого підозрюваний ОСОБА_4 до органу досудового розслідування не з`явився.

Проведеними слідчими діями та розшуковими заходами не вдалося встановити місце знаходження підозрюваного ОСОБА_4 , у зв`язку із чим постановою слідчого від 13.10.2023 підозрюваного ОСОБА_4 оголошено у розшук.

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 31.10.2023 (справа №646/6508/24) надано дозвіл на затримання ОСОБА_4 з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та встановлено строк дії ухвали до 11.01.2025.

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 04.12.2023 (справа № 646/7510/23) надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001400 від 26.05.2023 стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрювана, обвинувачена виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений(а) у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на цей час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Орган досудового розслідування вважає, що ОСОБА_4 перебуваючи на свободі, може перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, впливаючи на поведінку свідків вчинення кримінального правопорушення, у зв`язку з чим він може вчинити дії, передбачені п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України:

п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Про існування вказаного ризику свідчать наступні обставини: ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від трьох до п`яти років, у зв`язку із чим він може переховуватися від органу досудового розслідування, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, крім того, на даний час встановлюються інші епізоди його злочинної діяльності;

п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України обвинувачений ОСОБА_4 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, в т.ч. документи, що стосуються обставин вчинення ним кримінальних правопорушень, які встановлюються на даній стадії досудового розслідування;

п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України обвинувачений ОСОБА_4 може незаконно впливати свідків, що будуть допитуватись в подальшому в ході судового розгляду;

п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України обвинувачений ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, в т.ч. проти основ Національної безпеки України чи продовжити кримінальне правопорушення в якому він підозрюється.

Вказані обставини унеможливлюють запобігання зазначеним ризикам, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

З урахуванням доведеності обґрунтованої підозри та фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень, їх тяжкості та особистості підозрюваного, орган досудового розслідування приходить до висновку, що для досягнення цілей, визначених ст. 177 КПК України, стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 має бути обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищезазначеним ризикам.

Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений п. 5 ч. 1 цієї статті, а саме тримання під вартою.

Згідно з абз. 7 ч. 4 ст. 183 КК України при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 цього Закону адміністративна межа між тимчасово окупованою територією та іншою територією України визначається Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного сторона обвинувачення вважає, що встановлені під час досудового розслідування обставини є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам та застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_4 найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - є обґрунтованим.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав, просив задовольнити.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення клопотання, зазначила про відсутність ризиків, на які посилається прокурор.

Суд заслухав думку прокурора, вивчив клопотання та додані до нього документи, приходить до наступного.

Стаття 178 КПК України зобов`язує суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених в ст. 177 цього кодексу, оцінити в сукупності й всі обставини перелічені цією статтею.

Виходячи зі змісту ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор не доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Суд ґрунтується на принципі презумпції невинуватості і не вирішує наперед процесуальну перспективу пред`явленого обвинувачення, а лише аналізує обґрунтованість та тяжкість пред`явленого обвинувачення, суспільну небезпеку злочинних дій, в яких підозрюється ОСОБА_4 , а також дані про особу підозрюваного та міцність його соціальних зв`язків, а саме: ОСОБА_4 є громадянином України, є ФОП « ОСОБА_4 », зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимий, обґрунтовано обвинувачується у вчиненні умисного злочину проти основ національної безпеки України.

Оцінюючи сукупність обставин, а саме: тяжкість злочину, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від трьох до п`яти років, у зв`язку із чим він може переховуватися від органу досудового розслідування, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, крім того, на даний час встановлюються інші епізоди його злочинної діяльності, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, в т.ч. документи, що стосуються обставин вчинення ним кримінальних правопорушень, які встановлюються на даній стадії досудового розслідування, обвинувачений ОСОБА_4 може незаконно впливати свідків, що будуть допитуватись в подальшому в ході судового розгляду, може вчинити інше кримінальне правопорушення, в т.ч. проти основ Національної безпеки України чи продовжити кримінальне правопорушення в якому він підозрюється, обвинувачений ОСОБА_4 може незаконно впливати свідків, що будуть допитуватись в подальшому в ході судового розгляду, а тому вважає, що застосування відносно ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу неможливо для запобігання ризикам, передбачених ст. 177 КПК України, та обирає йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Крім того ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58).

Характер та фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення (злочину), вчинення умисного злочину проти основ національної безпеки, переховування обвинуваченого від органу досудового розслідування та суду, свідчать про його підвищену суспільну небезпеку та можливість незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя враховує обставини кримінального провадження, практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Суд вважає, що інші більш м`які запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і його належну поведінку, а також запобігти спробам переховування від суду та вчиненню іншого злочину.

Керуючись ст.ст. 176-178, 184, 193, 196, 369-372, 395 КПК України, суд

постановив:

Клопотання начальника Великобурлуцького відділу Куп`янської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 про обрання строку запобіжного заходу обвинуваченому задовольнити.

Обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_4 в той саме строк з моменту вручення копії ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1