Справа № 192/254/26
Провадження № 1-кс/192/44/26
Ухвала

Іменем України

"12" лютого 2026 р. слідчий суддя Солонянського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-ще Солоне, Дніпровського (колишнього Солонянського) району, Дніпропетровської області, клопотання прокурора Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 , по внесеному 04 лютого 2026 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальному провадженню №0000015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, про арешт майна,

за участю учасників провадження:

власника майна ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В:

Прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на посвідчення водія серії НОМЕР_1 видане на ім`я ОСОБА_4 , власником якого є ОСОБА_4 , шляхом заборони користування, відчуження та розпорядження.

На обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що 03 лютого 2026 року до ЧЧ ВП №1 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що 03 лютого 2026 року за адресою: с-ще Солоне, Дніпровського (колишнього Солонянського) району, Дніпропетровської області, вул. Героїв України, буд. 20, працівниками поліції був зупинений автомобіль ЗАЗ номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 , який надав для перевірки працівникам поліції посвідчення водія серії НОМЕР_1 на своє ім`я з ознаками підробки.

За вказаним фактом розпочато кримінальне провадження №0000015 від 04 лютого 2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, тобто використання завідомо підробленого документу.

Тому просив з метою збереження речових доказів, накласти арешт на посвідчення водія серії НОМЕР_1 .

В судовому засіданні власник майна не заперечував проти задоволення клопотання.

В судове засідання прокурор, який про час та місце розгляду клопотання про арешт майна був повідомлений належним чином, не з`явився, причини неявки слідчому судді не повідомив, відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України його неявка не перешкоджає розгляду клопотання про арешт майна.

Вислухавши власника майна, дослідивши додані до клопотання матеріали слідчий суддя приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення.

Пунктом 2 вказаної частини передбачено, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Прокурором в якості мети накладання арешту на майно було зазначено збереження речових доказів по справі, а саме посвідчення водія серії НОМЕР_1 видане на ім`я ОСОБА_4 , з метою забезпечення кримінального провадження, а саме запобігти можливості його знищення або пошкодження.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Слідчим суддею встановлено, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000015 від 04 лютого 2026 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, а саме використання завідомо підробленого документу, внесено відомості (а. с. 4).

З клопотання та матеріалів кримінального провадження, вбачається, що під час огляду місця події 03 лютого 2026 року працівником поліції було вилучено посвідчення водія серії НОМЕР_1 . Вказане майно перебувало у володінні ОСОБА_4 , про що він зазначив в своїх первинних письмових поясненнях (а. с. 10-13).

Враховуючи те, що вилучене майно може містити на собі сліди кримінального правопорушення, оскільки має сліди підробки, а також містить інші відомості, які необхідні для доказування кримінального правопорушення, тому дане майно відповідає критеріям передбаченим ст. 98 КПК України і тому є речовим доказом по справі, у зв`язку з чим є підстави для його арешту.

Постановою дізнавача від 04 лютого 2026 року бланк посвідчення водія із серійним номером НОМЕР_1 виданий видане на ім`я ОСОБА_4 приєднано до кримінального провадження №0000015, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 лютого 2026 року, як речовий доказ (а. с. 15).

Частиною 2 ст. 170 КПК України зазначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Статтею 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

31 ) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Оцінивши досліджені докази в сукупності, слідчий суддя вважає, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт того, що тимчасове вилучене у ОСОБА_4 03 лютого 2026 року майно є речовим доказом по даному кримінальному провадженню і тому доводи прокурора про необхідність арешту вказаного майна з метою збереження речового доказу є обґрунтованими, у зв`язку з чим клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Визначаючи спосіб арешту майна, слідчий суддя вважає, що оскільки арешт накладається з метою збереження речових доказів, тому визначений прокурором спосіб арешту майна, а саме позбавлення права користування та розпорядженням майном є обґрунтованим, у зв`язку з чим слідчий суддя вважає, що слід накласти арешт на тимчасове вилучене майно ОСОБА_4 шляхом заборони користування, розпорядження майна.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 98, 170, 171-173, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 , по внесеному 04 лютого 2026 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальному провадженню №0000015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на посвідчення водія серії НОМЕР_1 видане на ім`я ОСОБА_4 , власником якого є ОСОБА_4 .

Заборонити власнику розпорядження та користування посвідченням водія серії НОМЕР_1 видане на ім`я ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Копію ухвали для виконання направити прокурору Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 , заінтересованих осіб проінформувати про накладення арешту, шляхом направлення копії даної ухвали слідчого судді.

Слідчий суддя ОСОБА_1