Провадження № 1-кс/761/8626/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2026 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000038 від 18.03.2026,

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого СВ Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000038 від 18.03.2026.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає про те, що Шевченківським УП ГУ НП у м. Києві за процесуального керівництва Шевченківської окружної прокуратури проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000038 від 18.03.2026 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, щодо Шевченківської окружної прокуратури міста Києва надійшли матеріали від Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України щодо невстановленої особи на ім`я ОСОБА_5 , який вимагає неправомірну вигоду від громадянина ОСОБА_6 для себе чи третьої особи за вплив на прийняття рішення службовою особою одного із підприємств з метою подальшого бронювання від мобілізації.

У ході виконання доручення у рамках кримінального провадження встановлено, що громадянин України та невстановлені посадові особи в період дії воєнного стану на території держави, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, з метою особистого незаконного збагачення, в супереч вимогам чинного законодавства, організували схему з вимагання та одержання неправомірної вигоди від громадян, які підлягають мобілізації у період дії воєнного стану на території держави, за не призов до Збройних сил України здійснює працевлаштування до невстановленого на даний час підприємства, на різні посади, що в подальшому дає змогу бронювання в ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Надалі, 01.04.2026 приблизно о 18:05 год. за адресою: АДРЕСА_1 , затримано ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 після одержання неправомірної вигоди у розмірі 2 000 доларів США за вплив на прийняття рішення уповноваженою особою державного підприємства, поєднане з вимаганням такої вигоди, націлене на прийняття на роботу до державного підприємства ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та подальшого бронювання під час дії воєнного стану.

Так, 01 квітня 2026 року о 18 годині 05 хвилин ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

В ході проведення особистого обшуку ОСОБА_7 було виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «Apple iPhone 12 Pro Max», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , з сім-карткою НОМЕР_3 ; 44 купюри номіналом по 1000 гривень, 1 купюра номіналом 500 гривень, 3 купюри номіналом по 200 гривень, 2 купюри номіналом по 100 гривень, 3 купюри номіналом по 50 гривень.

Так, 01.04.2026, вилучені речі в ході проведення затримання ОСОБА_7 в порядку ст. 208 КПК України, визнані речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

З метою забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні, слідчий за погодженням з прокурором звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з відповідним клопотанням.

Слідчий про дату та час розгляду клопотання повідомлявся належним чином, однак у судове засідання не з`явився. При цьому, звернувся із заявою про проведення судового розгляду у його відсутність.

Власник та/або представник власника вилученого майна, в судове засідання не з`явився, слідчим надано відомості про те, що захисник підозрюваного ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 був повідомлений про день та час судового розгляду.

При цьому, неявка вказаних осіб не перешкоджає розгляду клопотання.

Вивчивши клопотання й додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів клопотання, Шевченківським УП ГУ НП у м. Києві за процесуального керівництва прокурорів Шевченківської окружної прокуратури проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000038 від 18.03.2026, за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

01.04.2026 ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

01.04.2026 в ході проведення особистого обшуку ОСОБА_7 було виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «Apple iPhone 12 Pro Max», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , з сім-карткою НОМЕР_3 ; 44 купюри номіналом по 1000 гривень, 1 купюра номіналом 500 гривень, 3 купюри номіналом по 200 гривень, 2 купюри номіналом по 100 гривень, 3 купюри номіналом по 50 гривень.

01.04.2026 постановою слідчого вказане майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

02.04.2026 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частиною 2 ст.170 КПК України регламентовано, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів (п.1); спеціальної конфіскації (п. 2); конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи (п.3); відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (п. 4).

Згідно ч.3 статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При цьому, слідчий суддя зазначає про те, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є арешт майна.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за ознаками вчинення якого розслідується кримінальне провадження та у межах якого подано дане клопотання, фактичні обставини кримінального провадження, а також те, що вилучене майно в ході проведення особистого обшуку ОСОБА_7 , цілком відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, а отже обґрунтовано має правовий статус речових доказів, з метою забезпечення його збереження, слідчий суддя дійшов висновку, що наявні достатні правові підстави для арешту вказаного майна.

При цьому, слідчий суддя не знаходить у висновках органу досудового розслідування при зверненні з клопотанням про накладення арешту на майно порушень вимог КПК України та чогось очевидно необґрунтованого та безпідставного.

Керуючись ст.ст.131, 132, 167, 170-174 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого СВ Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , - задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене 01.04.2026 в ході затримання в порядку ст.208 КПК України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: мобільний телефон марки «Apple iPhone 12 Pro Max», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , з сім-карткою НОМЕР_3 ; 44 купюри номіналом по 1000 гривень, 1 купюру номіналом 500 гривень, 3 купюри номіналом по 200 гривень, 2 купюри номіналом по 100 гривень, 3 купюри номіналом по 50 гривень.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Відповідно до ст.174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя