Справа № 201/1925/26
Провадження № 1-кс/201/485/2026
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2026 року м. Дніпро

Слідча суддя Соборного районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції), слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого ВП № 2 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 , погодженого прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000181, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 лютого 2026 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ніжин Чернігівської області, громадянина України, з повною середньою освітою, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період на посаді стрільця 3 штурмового спеціалізованого відділення 3 штурмового спеціалізованого взводу 2 штурмової спеціалізованої роти штурмового спеціалізованого батальйону (ШКВАЛ) військової частини НОМЕР_1 , розлученого, маючого на утриманні малолітніх дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , раніше судимого: 05 жовтня 2022 року Ніжинським міським судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 361, ст.ст. 70, 71 КК України до 5 років позбавлення волі, звільненого 23 травня 2024 року умовно-достроково на невідбутий строк 2 роки 7 місяців 19 днів, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

12 лютого 2026 року до Соборного районного суду міста Дніпра надійшло клопотання слідчого ВП № 2 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 , погодженого прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000181, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 лютого 2026 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Клопотання слідчий обґрунтовує тим, що солдат ОСОБА_6 , підозрюється в тому, що будучи військовослужбовцем військової служби, за призовом під час мобілізації, на особливий період, у військовому званні «солдат», у посаді стрільця 3 штурмового спеціалізованого відділення 3 штурмового спеціалізованого взводу 2 штурмової спеціалізованої роти штурмового спеціалізованого батальйону (ШКВАЛ) військової частини НОМЕР_1 , відповідно до Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» № 69/2022 від 24.02.2022, відповідно до вимог ст.ст. 9, 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та Законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року (зі змінами).

Так, встановлено, що ОСОБА_6 , 10 лютого 2026 року у денну пору доби о 08:30 год., знаходячись у магазині ТОВ «РУШ» «Ева №9» за адресою: м. Дніпро, пр. Науки 35Д, побачив на прилавку з товарами товар, а саме електричну зубну щітку Oral-B IO Series в кількості 1 шт. вартістю 3639 гривен 20 копійок, електричну зубну щітку Oral-B Vitality в кількості 1 шт. вартістю 1396 гривен 00 копійок. В цей моменту у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів.

Надалі ОСОБА_6 реалізуючи свій злочинний умисел, перебуваючи у зазначений час та у вказаному місці, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи діяти саме таким чином, з метою особистого збагачення в умовах воєнного стану, введеного на території України на підставі Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який подовжено Указом Президента та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022», взяв з прилавку вищевказаний товар, а саме електричну зубну щітку Oral-B IO Series в кількості 1 шт. вартістю 3639 гривен 20 копійок, електричну зубну щітку Oral-B Vitality в кількості 1 шт. вартістю 1396 гривен 00 копійок.

Вказані дії ОСОБА_6 були помічені персоналом магазину, проте він направився до виходу з магазину з викраденим майном з наміром покинути дане місце не розрахувавшись за товар, та, не зважаючи на дії персоналу, розуміючи, що його дії носять відкритий характер, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану, покинув приміщення магазину ТОВ «РУШ» «Ева №9» з викраденим майном, в подальшому розпорядившись ним на власний розсуд, тим самим спричинивши ТОВ «РУШ» майнову шкоду на загальну суму 5035 гривень 00 копійок.

Таким чином, встановлено достатність доказів для повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України підтверджується зібраними по кримінальному провадженні доказами.

Крім того, слідчий у своєму клопотанні зазначив, що існує достатньо підстав вважати про наявність існування ризиків, передбачених пп. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим стосовно підозрюваного має бути обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вищезазначеним ризикам.

Крім того, ризики посилюються тим, що підозрюваний ОСОБА_6 неодноразово судимий за вчинення майнових злочинів.

В судовому засіданні прокурор підтримала подане клопотання з підстав, викладених у клопотанні, просила його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні вину визнав, висловив свою думку на розсуд суду щодо задоволення клопотання слідчого.

Захисник в судовому засіданні підтримав думку свого підзахисного.

Слідча суддя, вислухавши думку сторін кримінального провадження, та дослідивши надані матеріали, встановила наступне.

Згідно повідомлення про підозру від 11 лютого 2026 року, ОСОБА_6 підозрюється в тому, що 10 лютого 2026 року у денну пору доби о 08:30 год., знаходячись у магазині ТОВ «РУШ» «Ева №9» за адресою: м. Дніпро, пр. Науки 35Д, побачив на прилавку з товарами товар, а саме електричну зубну щітку Oral-B IO Series в кількості 1 шт. вартістю 3639 гривен 20 копійок, електричну зубну щітку Oral-B Vitality в кількості 1 шт. вартістю 1396 гривен 00 копійок. В цей моменту у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів.

Надалі ОСОБА_6 реалізуючи свій злочинний умисел, перебуваючи у зазначений час та у вказаному місці, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи діяти саме таким чином, з метою особистого збагачення в умовах воєнного стану, введеного на території України на підставі Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який подовжено Указом Президента та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022», взяв з прилавку вищевказаний товар, а саме електричну зубну щітку Oral-B IO Series в кількості 1 шт. вартістю 3639 гривен 20 копійок, електричну зубну щітку Oral-B Vitality в кількості 1 шт. вартістю 1396 гривен 00 копійок.

Вказані дії ОСОБА_6 були помічені персоналом магазину, проте він направився до виходу з магазину з викраденим майном з наміром покинути дане місце не розрахувавшись за товар, та, не зважаючи на дії персоналу, розуміючи, що його дії носять відкритий характер, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану, покинув приміщення магазину ТОВ «РУШ» «Ева №9» з викраденим майном, в подальшому розпорядившись ним на власний розсуд, тим самим спричинивши ТОВ «РУШ» майнову шкоду на загальну суму 5035 гривень 00 копійок.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Обгрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України підтверджується такими доказами:

- протоколом огляду місця події та фото таблицею до нього від 10 лютого 2026 року;

- протоколом допиту потерпілої ОСОБА_10 від 10 лютого 2026 року;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками потерпілої ОСОБА_10 від 10 лютого 2026 року;

- протоколами допиту свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 від 10 лютого 2026 року; копією чеку на викрадене майно;

- протоколом огляду відеозапису з камер спостереження, розташованих за місцем події, від 11 лютого 2026 року, яким зафіксовано вчинення кримінального правопорушення;

- показання свідка ОСОБА_13 ;

- протоколом впізнання за фотознімками ОСОБА_13 .

11 лютого 2026 року ОСОБА_6 та його захиснику - адвокату ОСОБА_5 - слідчим, за погодженням із прокурором, вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Розглядаючи клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд, згідно зі ст. 178 КПК України та зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбаченихстаттею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Метою та підставами застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто ризикам, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, існує реальний ризик, що ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, враховуючи тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення та тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим у вказаному кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обґрунтовано підозрюється, ОСОБА_6 може вдатись до спроб переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

Таким чином, існує ризик передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України та наявні підстави вважати, що будь-який з інших більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти настанню вказаного ризику та належному виконанню останнім своїх процесуальних обов`язків.

Також, існує ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_6 , знаходячись на свободі, може вмовляннями, чи іншими способами з метою уникнення кримінальної відповідальності незаконно вплинути на потерпілих та свідків, щодо їх показань відносно нього, оскільки він знає місце їх роботи, що в подальшому негативно вплине на досудове розслідування.

Крім того, існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_6 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів проти власності, даний злочину вчинив в період умовно-дострокового звільнення за попереднім вироком, отже на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, та знову підозрюється у вчиненні нового умисного злочину, зокрема проти власності, що свідчить про можливість продовження злочинної діяльності.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Так, враховуючи наявність обґрунтованої підозри та наявність ризиків, тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу підозрюваного, а також, суспільний резонанс кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_6 , наявні у вказаному кримінальному провадженні інтереси суспільства, держави, які явно переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи підозрюваного, обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є єдиним достатнім засобом для мінімізації ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Неможливість застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_6 у вигляді особистого зобов`язання пов`язана з тим, що він може переміщатись до будь-якого населеного пункту, та спробувати переховуватись від органів досудового розслідування та суду у інших областях України, або взагалі за межами території України.

Неможливість застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_6 у вигляді особистої поруки пов`язана з тим, що до слідчої судді не надходило звернення із письмовим зобов`язанням про те, що особа поручається за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, відповідно до ст. 194 КПК України, і зобов`язується за необхідністю доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу. Такі клопотання не надходили, зокрема і від командування військової частини.

Неможливість застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 у вигляді домашнього арешту пов`язана з тим, що перебування останнього за місцем реєстрації може призвести до невиправданого затягування досудового розслідування у зв`язку з неможливістю своєчасної явки підозрюваного до органу досудового розслідування.

З огляду на положення ст. 177 КПК України, враховуючи мету застосування запобіжного заходу, слідчий суддя має пересвідчитися у забезпеченні виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою статті 194 КПК України.

Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

Надаючи оцінку щодо доведеності стороною обвинувачення наявності обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України слід зазначити про наступне.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра" у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, п. 34).

Крім цього, у п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

В справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Таким чином, слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Тому факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку, чи й просто для складання обвинувального акту, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Достатність доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення є оціночними поняттями.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на цей час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_6 із вчиненням інкримінованого кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Слідчий, звертаючись з клопотанням про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та прокурор надаючи пояснення в судовому засіданні при розгляді клопотання довели наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 вказаного кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики перешкоджати кримінальному провадженню, передбачені ст. 177 КПК України.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 слідча суддя керується положеннями ст.178 КПК України, та оцінює в сукупності усі обставини, в тому числі наявність ризиків таких як: можливість переховуватись від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, продовжити протиправну діяльність або вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Поряд із цим, ризик втечі оцінюється у контексті обставин, пов`язаних із характером особи, її моральністю, а саме те, що ОСОБА_6 відповідно до ст. 12 КК України підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, оскільки санкція ч. 4 ст. 186 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Враховуючи усвідомленість ОСОБА_6 про неминучість покарання за вчинення інкримінованого йому тяжкого кримінального правопорушення у виді позбавлення волі, що само по собі може побудити його сховатися від органу досудового розслідування, суду, та заважати веденню досудового розслідування, у зв`язку з чим необхідно застосувати відносно нього саме запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Зазначене свідчить про те, що знаходячись на свободі ОСОБА_6 зможе переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме після вручення клопотання про застування відносно нього запобіжного заходу, останній має змогу ознайомитися з матеріалами кримінального провадження в яких зафіксовані вже здобуті докази, що ускладнить подальше здобуття органом досудового розслідування доказів.

Оцінюючи наведені ризики в сукупності, слідча суддя вважає їх реальними та такими, що виправдовують обмеження свободи підозрюваного ОСОБА_6 .

Крім цього, слідча суддя також звертає увагу, що Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ХІ введено військовий стан на всій території України, який продовжувався неодноразово, також і станом на момент розгляду клопотання слідчого його продовжено.

Згідно ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Положеннями ч. 1, ч. 2 ст. 20 названого Закону - правовий статус та обмеження прав і свобод громадян та прав і законних інтересів юридичних осіб в умовах воєнного стану визначаються відповідно до Конституції України та цього Закону. В умовах воєнного стану не можуть бути обмежені права і свободи людини і громадянина, передбачені частиною другою статті 64 Конституції України.

Оцінивши обставини визначені ст. 178 КПК України, враховуючи обставини та спосіб вчинення кримінального правопорушення, інкримінованого ОСОБА_6 , актуальність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, слідча суддя дійшла висновку, що дане клопотання є обґрунтованим в цій частині і підлягає задоволенню та вважає необхідним застосувати відносно останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів в межах строку досудового розслідування.

Слідчий суддя при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим кодексом (ч. 3 ст.183 КПК України).

Абзацом восьмим ч. 4 ст. 183 КПК України визначено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Отже, задовольняючи дане клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідча суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави.

Відповідно до ч. 4 ст.182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно п. 2 ч. 5 цієї ж статті щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - розмір застави визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Так, відповідно до положень ст. 182 КПК України, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб запобігти бажанню особи, щодо якої застосовано заставу, будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні. А тому розмір застави повинен бути встановлений з урахуванням належної особі власності, якою він може безперешкодно і без шкоди для близьких розпоряджатися для внесення застави, її майнового і сімейного стану, іншими словами, з огляду на особу підозрюваного впевненість у тому, що перспектива втрати застави у випадку його неявки до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду буде достатньою для того, щоб утримати його від втечі. Проте, поряд з цим особа повинна мати реальну здатність внести заставу відповідного розміру.

У цьому кримінальному провадженні слідча суддя, дотримуючись розумного балансу між втручанням в право на свободу обвинуваченого (при застосуванні тримання під вартою) та в право на володіння майном (при визначенні розміру застави як альтернативи триманню під вартою), з однієї сторони, та необхідністю забезпечення інтересів дієвості кримінального провадження, дійшла висновку, що запобігання спробам вчинення підозрюваним дій, передбачених пунктом 5 частини 1 статті 177 КПК, можуть бути забезпечені виключно шляхом застосування до нього запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою із альтернативою застави в розмірі 60 (шістдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб (3328,00 гривень х 60 = 199 680 (сто дев`яносто дев`ять тисяч шістсот вісімдесят) гривень, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у виді застави, який може бути внесений протягом усього часу дії запобіжного заходу, слідча суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176-184, 193, 194, 196, 197, 205, 206, 369, 370, 371, 372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідча суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання слідчого, погоджене прокурором, задовольнити частково.

Обрати підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, а саме до 10 квітня 2026 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, визначити ОСОБА_6 суму застави у розмірі 199 680 (сто дев`яносто дев`ять тисяч шістсот вісімдесят) гривень, що дорівнює 60 прожитковим мінімумам для працездатних осіб.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про обрання запобіжного заходу протягом її дії.

В разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 обов`язки:

1) прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора, суду;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

4) не спілкуватися з потерпілими та свідками за даним кримінальним провадженням;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, а також інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених судом , у разі внесення застави визначити два місяця з дня внесення застави.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору, захиснику.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення. Подача апеляційної скарги на ухвалу не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Повний текст ухвали оголошений 13 лютого 2026 року.

Слідча суддя ОСОБА_1