Справа № 344/2087/26
Провадження № 11-сс/4808/103/26
Категорія ст.173 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10 лютого 2026 року про арешт майна, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10 лютого 2026 року задоволено клопотання частково. Накладено арешт на автомобіль «Mercedes-Benz S 350», державний номер НОМЕР_1 за реєстрацією НОМЕР_2 , заборонивши ним користуватися з 10.02.2026 до 10.04.2026. В іншій частині клопотання відмовлено.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10 лютого 2026 року. Постановити нову ухвалу, якою відмовити прокурору в накладенні арешту на майно автомобіль Mercedes-Benz S 350», державний номер НОМЕР_1 за реєстрацією НОМЕР_2 .

Вважає ухвалу слідчого судді незаконною та невмотивованою, такою, що суперечить змісту та завданням судового контролю, оскільки вступає у протиріччя із ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 29.01.2026 року по справі №344/1393/25, якою скасовано арешт з транспортного засобу марки «Mercedes-Benz S 350», д.н.з. НОМЕР_2 , який з 2023 року належить на праві приватної власності ОСОБА_10 , в частині заборони користування.

Зокрема, звертає увагу на те, що прокурор ОСОБА_7 03.02.2026 року звернувся до слідчого судді з повторним клопотанням про арешт майна того самого автомобіля марки «Mercedes-Benz S 350», д.н.з. НОМЕР_2 та просив заборонити користування, розпорядження та відчуження цим автомобілем посилаючись лише на ту обставину, що 06.02.2026 року стороні обвинувачення за результатами огляду автомобіля стало відомо, що замість номерних знаків НОМЕР_2 встановлено номерний знак НОМЕР_1 . При цьому, наголошує, що на підставі ухвали слідчого судді від 29.08.2025 року вказаний автомобіль було обшукано 04.09.2025 року та вилучено у ОСОБА_8 , проте будь-якої невідповідності номерних знаків не виявлено і не зазначено в протоколі обшуку. Крім того, не виявлено жодної невідповідності номерних знаків і під час винесення постанови про визнання речовим доказом вказаного автомобіля від 04.09.2025 року, подання клопотання про його арешт від 05.09.2025 року, а також під час накладення арешту на автомобіль ухвалою слідчого судді від 08.09.2025 року

Також вказує, що слідчим суддею не звернуто увагу на те, що прокурором не дотримані вимоги ст. 171 КПК України, оскільки до клопотання від 03.02.2026 року не долучено жодного додатку.

Разом з тим, вважає, що безпідставно та необґрунтовано на підставі ухвали слідчого судді від 08.09.2025 року в кримінальному провадженні №0000113 було накладено арешт на автомобіль, належний на праві власності ОСОБА_10 . В даному кримінальному провадженні 04.09.2025 року було затримано ОСОБА_8 та оголошено йому підозру. Перед затриманням ОСОБА_8 перебував в м. Коломия на транспортному засобі «Mercedes-Benz S 350», д.н.з. НОМЕР_2 на відпочинку, який всього на декілька днів попросив у рідної сестри ОСОБА_10 . Однак, вказана ситуація короткотривалого користування автомобілем була помилково розцінена слідчим та прокурором, як підстава застосування арешту майна та надання вказаному автомобілю статусу речового доказу, що не відповідає вимогам ст. 98 КПК України.

Звертає увагу на те, що місцем вчинення кримінального правопорушення навіть за версією сторони обвинувачення є м. Яремче, а не м. Коломия, де був затриманий ОСОБА_8 . В повідомленні про підозру не зазначено, що для вчинення кримінального правопорушення використовувався саме цей транспортний засіб. Крім того, кваліфікація кримінального провадження за ст. 189 КК України є дискретними повноваженнями прокурора, яка в будь-який момент може бути змінена на ст. 355 КК України або кримінальне провадження може бути закрите за відсутності події чи складу злочину. Будь-якої додаткової кваліфікації у межах досудового розслідування даного кримінального провадження за ст. 209 КК України не здійснено і підозра за вказаною статтею ні ОСОБА_8 , ні ОСОБА_11 не пред`явлена. За результатами проведеного обшуку 04.09.2025 року транспортного засобу не виявлено будь-яких доказів, які могли б хоч формально мати відношення до даного кримінального провадження.

Просить врахувати те, що тривале невикористання автомобіля без належного технічного догляду негативно впливає на його придатність використання за цільовим призначенням. За таких умов подальше перебування автомобіля під відкритим небом фактично призводить до його поступового зношення та зменшення вартості, що створює реальну загрозу заподіяння шкоди власнику, який не має жодного процесуального статусу у даному кримінальному провадженні. При цьому, правоохоронні органи мали достатню кількість часу з 04.09.2025 року щоб провести необхідні їм криміналістичні дослідження в межах досудового розслідування, однак за наявною у ОСОБА_10 та її брата ОСОБА_8 інформації, будь-які експертизи взагалі не проводилися, автомобіль лише фізично утримуються на формальних підставах як речовий доказ, в наслідок чого порушується баланс приватних та суспільних інтересів.

В доповненнях до апеляційної скарги адвокат ОСОБА_9 вважає оскаржувану ухвалу незаконною, оскільки за наявності попередньої ухвали слідчого судді від 08.09.2025 року про арешт автомобіля «Mercedes-Benz S 350», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , слідчий суддя повинен був задовольнити клопотання частково і накласти арешт лише на номерні знаки « НОМЕР_1 ».

Крім того, вказує, що оскаржуваною ухвалою порушено вимоги п.1 ч.1 ст. 129 Конституції України, оскільки створено процесуальний прецедент, коли з одного й того самого процесуального питання, в одній і тій самій інстанції, існує два протилежні за змістом рішення суду обов`язкові до виконання, а саме, ухвали слідчого судді від 29.01.2026 року та від 10.02.2026 року.

При цьому, зауважує, що оскаржувана ухвала та навіть результати даного апеляційного перегляду ухвали не скасовують юридичний зміст та обов`язковість виконання ухвали слідчого судді від 29.01.2026 року по справі №344/1393/26, яка вже набрала законної сили, є остаточною і не може бути скасована або оскаржена.

За вказаних обставин, просить апеляційний суд припинити подальшу процесуальну невизначеність, яку може породити собою існування двох протилежних за змістом ухвал слідчих суддів, та за результатами апеляційного розгляду постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання прокурора та накласти арешт лише на номерні знаки « НОМЕР_1 », заборонивши ними користуватися, розпоряджатися та відчужувати їх.

Під час апеляційного розгляду:

- підозрюваний ОСОБА_8 та його захисник адвокат ОСОБА_9 підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги;

- прокурор просив ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Положеннями ст. 131 КПК України передбачено, що арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження. Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Положеннями ч. 1 ст. 170 КПК передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

З матеріалів провадження вбачається, що слідчим управлінням ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000113 від 03 лютого 2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 5 ст. 190, ч. 1 ст. 263 КК України.

Зокрема, досудовим розслідуванням встановлено, що на початку серпня 2025 року ОСОБА_12 , будучи керівником та лідером злочинної організації, яка діяла на території України, знаючи, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року в Україні відповідно до п.20 ч.1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України №64/2022 введено воєнний стан на території України, спільно з ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , які входили до складу злочинної організації, розробили та узгодили спільний план вчинення злочину, пов`язаного із вимаганням та отриманням від ОСОБА_20 та ОСОБА_21 грошових коштів в сумі 800000 доларів США неіснуючого боргу перед ОСОБА_19 .

В ході досудового розслідування даного кримінального провадження 04.09.2025 року було проведено обшук автомобіля «Mercedes-Benz S 350», державний номер НОМЕР_3 , яким користується ОСОБА_8 та власником якого є ОСОБА_10 .

В ході проведення обшуку вказаного автомобіля на ньому зафіксовано номерний знак серії НОМЕР_1 , який фактично був закріплений за автомобілем MITSUBISHI OUTLANDER, 2013 року випуску, VIN ТЗ НОМЕР_4 , перереєстрований 30.01.2025 на нового власника по договору укладеному в ТСЦ 1242 Україна, Дніпропетровська область, м. Дніпро ОСОБА_22 та видано новий номерний знак НОМЕР_5 .

Після обшуку автомобіля Mersedes-Benz S 350 з наявними на ньому д.н.з. НОМЕР_1 , яким ОСОБА_8 приїхав 04.09.2025 на вчинення вимагання та отримання коштів від подружжя ОСОБА_23 та був затриманий в м. Коломия, автомобіль Mersedes-Benz S 350 з наявними на ньому д.н.з. НОМЕР_1 вилучено та розміщено на арешт майданчику МВС України.

Постановою слідчого від 04.09.2025 року автомобіль «Mercedes-Benz S 350», державний номер НОМЕР_3 визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні, оскільки на ньому можуть зберігатися сліди ті інші відомості про вчинення злочину.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 08.09.2025 року на автомобіль «Mercedes-Benz S 350», державний номер НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_10 та яким користувався ОСОБА_8 накладено арешт з позбавленням права відчуження, розпорядження та використання.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 29.01.2026 року частково задоволено клопотання адвоката в інтересах ОСОБА_10 та скасовано арешт автомобіля «Mercedes-Benz S 350», державний номер НОМЕР_3 в частині заборони користування ним.

За змістом клопотання прокурора, наразі досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000113 від 03.02.2025 року триває та проводяться необхідні слідчі дії, в тому числі будуть проводитися слідчі дії з автомобілем «Mercedes-Benz S 350», державний номер НОМЕР_2 , на якому ОСОБА_8 , замінивши номерний знак НОМЕР_2 на НОМЕР_1 , який до 31.05.2025 був закріплений за автомобілем MITSUBISHI OUTLANDER, 2013 року випуску, VIN НОМЕР_6 , 04.09.2025 в якому прибув на вчинення вимагання та отримання коштів від подружжя ОСОБА_23 та був затриманий в м. Коломия та в якому було вилучено його особисті речі. На автомобілі «Mercedes-Benz S 350» прикріплений номерний знак НОМЕР_1 , який йому не належить, також на поверхнях автомобіля та в його салоні зберігаються сліди підозрюваного та інші речі, які станом на 04.09.2025 не вилучалися. Зокрема номерний знак « НОМЕР_7 » був використаний ОСОБА_8 для того щоб скрити переміщення підозрюваного з м. Кам`янське, Дніпропетровської області в м. Коломия Івано-Франківської області для участі у вчиненні злочину, тому передавати вказаний автомобіль з місця зберігання на майданчику арештованих транспортних засобів власнику ОСОБА_10 на даний час не доцільно, оскільки нею відразу будуть знищені сліди та інша інформація, яка має значення речового доказу у даному кримінальному провадженні.

03 лютого 2026 року прокурор відділу Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна ОСОБА_10 , а саме: автомобіль «Mercedes-Benz S 350», державний номер НОМЕР_3 , який 04.09.2025 року вилучений в ОСОБА_8 із закріпленим на ньому номерним знаком НОМЕР_1 , заборонивши ним користуватися, розпоряджатися та відчужувати.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді частково задоволено клопотання прокурора та накладено арешт на автомобіль «Mercedes-Benz S 350», державний номер НОМЕР_1 за реєстрацією НОМЕР_2 , заборонивши ним користуватися з 10.02.2026 до 10.04.2026.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, обґрунтовано, у відповідності до вимог статей 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на вказане у клопотанні майно, забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, про те, що майно, на яке накладено арешт, відповідає критеріям речових доказів, визначених законом, оскільки існує сукупність підстав вважати, що майно зберегло на собі сліди кримінального правопорушення або містить інші відомості, які можуть мати доказове значення під час досудового розслідування, а тому з метою запобігання можливого приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, передачі, відчуження вилученого майна, наявна правова підстава, передбачена ч. 3 ст. 170 КПК України для арешту вказаного майна.

З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

В свою чергу, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання зникнення чи відчуження майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Колегія суддів приймає до уваги доводи прокурора про заміну номерного знаку автомобіля «Mercedes-Benz S 350», в якому затримано підозрюваного ОСОБА_8 , з НОМЕР_2 на НОМЕР_1 , який до 31.05.2025 року був закріплений за автомобілем MITSUBISHI OUTLANDER, 2013 року випуску, VIN НОМЕР_6 , що слугувало додатковою новою підставою для накладення арешту на вказаний транспортний засіб та доводило обґрунтованість доводів сторони обвинувачення, що вищевказаний транспортний засіб міг бути використаний як знаряддя злочину для вчинення правопорушень.

При цьому слідчим суддею правильно враховано те що ухвалою слідчого судді від 29.01.2026 року скасовано арешт автомобіля «Mercedes-Benz S 350», державний номер НОМЕР_3 в частині заборони користування ним, а також заборона розпорядження та відчуження автомобілем не скасована та діє за ухвалою слідчого судді від 08.09.2025року.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують і не дають підстав вважати, що під час розгляду клопотання про накладення арешту на майно, слідчим суддею були порушені вимоги закону, які б давали підстави для скасування судового рішення.

Колегія суддів звертає увагу, що проведення досудового розслідування дозволяє встановити нові обставини, які вимагають постійного перегляду заходів, які забезпечують кримінальне провадження.

Так, відповідно до вимог ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Колегія суддів зауважує, що згідно з матеріалами провадження необхідно прийти до висновку, що накладено арешт на автомобіль «Mercedes-Benz S 350», державний номер НОМЕР_1 за реєстрацією НОМЕР_2 , та відповідним vin ТЗ: НОМЕР_8 , який дозволяє ідентифікувати вищевказаний транспортний засіб.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді прийнята у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту та перевірив доцільність накладення арешту у даному кримінальному провадженні.

При апеляційному розгляді не встановлено істотних порушень норм КПК України, які є підставою для скасування ухвали слідчого судді, і не вбачаються такі підстави і зі змісту апеляційної скарги.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, а тому апеляційна скарга з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10 лютого 2026 року про арешт майна залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5