Справа № 333/3256/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2026 року м. Запоріжжя

Слідча суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ОСОБА_2 від 17.03.2026 року на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі, -

ВСТАНОВИЛА:

До Комунарського районного суду м. Запоріжжя через адміністрацію ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» надійшла скарга ОСОБА_2 від 17.03.2026 року на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі, в якій зазначено, що ОСОБА_2 бажає оскаржити бездіяльність та невиконання вимог ст.214 КПК України уповноваженими особами ТУ ДБР. Просить внести відповідні відомості до ЄРДР за вчинення кримінального правопорушення відносно слідчого УСБУ в Запорізькій області ОСОБА_3 та прокурора Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_4 ..

Перевіривши доводи скарги та додані до неї матеріали, слідча суддя вважає за необхідне постановити ухвалу про відмову у відкритті провадження, виходячи з наступного.

В ч.1 ст.303 КПК України визначено, рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на оскарження, серед яких, відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України передбачено право заявника, потерпілого, його представника оскаржити бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, а також у не здійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Скарга ОСОБА_2 від 17.03.2026 року не містить будь-яких фактичних даних щодо обставин вчиненого правопорушення, відомості про яке, на його думку, слід внести до ЄРДР. Скарга носить формальний характер, в ній міститься посилання заявника «я неодноразово звертався до ТУ ДБР у м.Мелітополі та Запоріжжі про внесення відомостей до ЄРДР за моїм повідомленням про злочин службовими особами УСБУ і прокуратури» та «декілька разів повідомляв про злочин», «я надіслав 10-ки листів до ДБР, але від них лише відписки».

Розгляд скарги повинен стосуватись конкретної події та конкретних осіб, не може носити загальний характер та розглядатися одночасно щодо можливих за посиланням заявника «10-ти» окремих звернень.

ОСОБА_2 посилається на вимоги ст. 214 КПК України, не зазначаючи яку саме бездіяльність він бажає оскаржити. Його заява носить формальний неконкретизований характер, в ній не зазначено, які процесуальні дії чи бездіяльність ТУ ДБР він оскаржує, або які його клопотання не розглянуті ТУ ДБР тощо. На підтвердження своїх доводів ОСОБА_2 не долучив до своєї скарги жодного документу або його копії.

Викладені мотиви скарги не дають підстав вважати, що ОСОБА_2 оскаржує процесуальні дії чи бездіяльність ТУ ДБР, які підлягають оскарженню відповідно до ст.303 КПК України.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що бездіяльність, яка підлягає оскарженню відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК, передбачає три обов`язкові ознаки: 1) слідчий або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена.

Тобто, наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь-яку бездіяльність, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством.

Наведене кореспондується з правовою позицією Великої палати Верховного Суду, відображеної у постанові від 26 березня 2019 року у справі №807/1456/17, згідно якої наведений у ч. 1 ст. 303 КПК України перелік рішень, дій або бездіяльності, що можуть бути предметом судового оскарження, є вичерпаним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Статтею 304 КПК України передбачено, що такі скарги можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності.

Як вбачається зі змісту скарги, ОСОБА_2 не долучено до скарги жодного доказу на підтвердження бездіяльності працівників ТУ ДБР. Крім того, слідчий суддя не може перевірити дотримання строків подання такої скарги.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Зважаючи на викладене, у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 , на думку слідчого судді, необхідно відмовити.

Водночас, слідча суддя роз`яснює, що особа, яка подала скаргу, не позбавлена права звернутися до слідчого судді зі скаргою на рішення слідчого, відповідно до ст. 303 КПК України.

Керуючись ст. ст. 303, 304 КПК України, слідча суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 від 17.03.2026 року на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідча суддя

Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1