Номер провадження 1-кп/175/1523/25
УХВАЛА

іменем України

23 лютого 2026 року селище Слобожанське

Дніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 (дистанційно),

його захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000425 від 22.06.2025, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Дніпропетровська, громадянин України, освіта неповна середня, не одружений, має на утриманні малолітню дитину, офіційно не працевлаштований, зареєстрований та проживає АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.121, ч.1 ст.263, ч.4 ст.296 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строком 60 днів без визначення розміру застави, посилаючись на те, що ризики, які виправдовують утримання обвинуваченого під вартою не зменшились, є реальними та дійсними.

Захисник заперечувала проти продовження тримання під вартою, просила застосувати менш суворий запобіжний захід, такий як домашній арешт, вважала клопотання прокурора необґрунтованим.

Обвинувачений підтримав позицію свого захисника, заперечував проти продовження тримання під вартою, просив застосувати менш суворий запобіжний захід.

Обвинувачений не був доставлений до суду конвоєм з невідомих суду причин, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про доцільність відкладення розгляду справи.

Вирішуючи заявлене прокурором клопотання про продовження строку тримання під вартою, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Суд погоджується, що є достатні підстави вважати наявним ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що обвинувачений може переховуватись від суду, зважаючи на тяжкість покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років, що загрожує йому у разі визнання винним у вчиненні злочинів, які йому інкримінуються.

Суд відмічає на зниження рівня ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, який полягає у тому, що перебуваючи на волі і, маючи змогу вільно пересуватися, обвинувачений зможе здійснити спробу впливу різними методами та шляхами на потерпілого та свідків, оскільки на данній стадії судового розгляду потерпілий та частина свідків вже були допитані. Проте не всі свідки були допитані. Обвинувачений проживає в одному місті зі свідками та в одному будинку із потерпілим, обвинувачується у вчиненні злочину, пов`язаного з завданням тілесних ушкоджень потерпілому і тому, на переконання суду, ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177, продовжує існувати.

При цьому ризик вплинути на потерпілого та свідків також безпосередньо складає категорію ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України у виді вчинити інше кримінальне правопорушення. Зокрема, вплив на потерпілого може бути пов`язаним із загрозою повторного завдання тілесних ушкоджень.

Відтак встановлено, що ризики, наявні на момент обрання запобіжного заходу, хоча дещо і зменшились, проте залишаються реальними.

Вищевикладене у своїй сукупності свідчить про необхідність запобігти ризикам та продовжити запобіжний захід.

При вирішенні питання щодо продовження обраного виду запобіжного заходу, суд враховує наявність ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, а також тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його вини у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він обвинувачується, його вік та стан здоров`я, майновий стан, наявність соціальних зв`язків, та ризик повторення протиправної поведінки.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно п.4 ч.2 ст.183 КПК, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Оцінивши в сукупності всі обставини, в тому числі передбачені ст.ст.177-178 КПК України, суд вважає, що з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання під вартою, не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Таким чином, суд доходить висновку, що зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 на даному етапі є найбільш доцільним запобіжним заходом. Відтак клопотання належить задовольнити.

Згідно ч.4 ст.183 КПК України суд не вважає за доцільне визначати розмір застави, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину із застосуванням насильства.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 193, 194, 197, 314-316, 395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 23 квітня 2026 року включно.

Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу суду щодо продовження строку тримання під вартою може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1