КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 750/2242/25 Слідчий суддя в суді першої інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/1728/2026 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2026 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 жовтня 2025 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч.2 ст.258 КК України, у кримінальному провадженні № 0000203 від 19.12.2023,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий в особливо важливих справах слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Чернігівській області ОСОБА_10 звернувся до суду з клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 258 КК України.

Просив продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_9 строком на 60 днів.

В обґрунтування клопотання зазначив, що Слідчим відділом Управління СБУ в Чернігівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000203 від 19.12.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 436-2, ч. 1 ст. 111-2, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 111-2, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 258, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 263-1 КК України.

Слідчий вказував, що 26.04.2025 о 15 год. 52 хв. ОСОБА_9 затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення на підставі ст. 208 КПК України.

27.04.2025 ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 258 КК України.

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 29.04.2025 застосовано до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який згідно з ухвалами слідчих суддів Деснянського районного суду м. Чернігова від 12.06.2025, від 11.08.2025 та від 07.10.2025 продовжено до 27.10.2025.

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 жовтня 2025 року клопотання слідчого - задоволено.

Продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 22 грудня 2025 року, з подальшим утриманням в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор», без визначення розміру застави.

Строк закінчення дії ухвали - 22 грудня 2025 року.

Задовольняючи клопотання слідчий суддя дійшов до висновку, що у судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому з урахуванням положень ч. 6 ст. 176 КПК України.

Не погоджуючись із ухвалою слідчого судді, адвокат ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_9 , 28.10.2025 подав апеляційну скаргу до Чернігівського апеляційного суду, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначив, що заперечуючи проти клопотання слідчого захист звертав увагу, що органом досудового слідства пропущено строки звернення до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою, тобто поза межами строку досудового слідства, оскільки, як вбачається з тексту ухвали суду від 24 жовтня 2025 року слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігів за наслідками клопотання про продовження строків досудового слідства до дев?яти місяців, шестимісячний строк досудового слідства спливав 13 жовтня 2025 року.

Таким чином судовим рішенням підтверджено, що шестимісячний строк досудового слідства закінчується саме 13 жовтня 2025 року. У відповідності до приписів ч.5 ст.294 КПК України клопотання про продовження строку досудового розслідування подається не пізніше п?яти днів до спливу строку досудового розслідування встановленого ст. 219 КПК України.

Натомість вищезазначене клопотання було погоджено заступником Генерального прокурора тільки 21 жовтня 2025 року, тобто після закінчення строку досудового розслідування.

ОСОБА_9 з 13 жовтня 2025 року незаконно утримується під вартою.

04 грудня 2025 року Головою Чернігівського апеляційного суду ОСОБА_11 направлено подання до Верховного Суду для вирішення питання щодо направлення кримінального провадження на розгляд до іншого суду апеляційної інстанції.

09 грудня 2025 року ухвалою Верховного Суду подання Чернігівського апеляційного суду задоволено. Матеріали кримінального провадження № 0000203 стосовно підозрюваного ОСОБА_9 направлено до Київського апеляційного суду.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити в повному обсязі, доводи прокурора, який вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судової справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів судового провадження вбачається, що Слідчим відділом Управління СБУ в Чернігівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000203 від 19.12.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 436-2, ч. 1 ст. 111-2, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 111-2, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 258, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 263-1 КК України.

Слідчий вказував, що 26.04.2025 о 15 год. 52 хв. ОСОБА_9 затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення на підставі ст. 208 КПК України.

27.04.2025 ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 258 КК України.

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 29.04.2025 застосовано до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який згідно з ухвалами слідчих суддів Деснянського районного суду м. Чернігова від 12.06.2025, від 11.08.2025 та від 07.10.2025 продовжено до 27.10.2025.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими підчас судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 184, 194, 199 КПК України.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати:

1) шести місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину;

2) дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання особи під вартою згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Тобто при вирішенні цього питання слідчий суддя керується загальними приписами, які регулюють застосування відповідного запобіжного заходу, однак з урахуванням додаткових відомостей і спливу строку досудового розслідування.

Згідно вимог ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно ч. 5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Тобто розглядаючи клопотання органу досудового розслідування про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Як встановлено колегією суддів, зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані в повному обсязі.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для продовження ОСОБА_9 строку тримання під вартою перевірялись судом при розгляді клопотання. При цьому були вислуханий підозрюваний, його захисник, доводи прокурора в підтримку поданого клопотання та заперечення сторони захисту щодо його задоволення та викладено їх позиції в оскаржуваній ухвалі, а також з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою.

Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що під час судового розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав для продовження запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України та встановив, що ризики, які були підставою для застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшилися та для їх запобігання необхідно продовжити останньому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя також встановив, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, що підтверджується зібраними матеріалами кримінального провадження, які в сукупності підтверджують обґрунтованість підозри.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги захисника про те що підозрюваного незаконно утримують під вартою.

Колегія суддів надала оцінку доводам сторони захисту про те що строк досудового розслідування закінчився, суд першої інстанції зазначив, що ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 29.04.2025 застосовано до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який згідно з ухвалами слідчих суддів Деснянського районного суду м. Чернігова від 12.06.2025, від 11.08.2025 та від 07.10.2025 було продовжено до 27.10.2025.

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 12.06.2025 строк досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні продовжено до 27.08.2025 та ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 11.08.2025 - продовжено до 27.10.2025. При продовженні строків досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні сторона захисту звертала увагу слідчих суддів, що строк досудового розслідування сплив. Судом першої інстанції встановлено, що згідно з ухвалами від 12.06.2025 та від 11.08.2025 на час розгляду клопотання строк досудового розслідування не закінчився. Строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_9 також не сплив, будучи продовженим до 27.10.2025 згідно з ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 07.10.2025, а тому доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не заслуговують на увагу.

Колегією суддів встановлено, що доказів, які надані органом досудового розслідування до клопотання про продовження запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою на момент розгляду вказаного клопотання, було достатньо для продовження такого запобіжного заходу, оскільки вони, в сукупності, можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити кримінальні правопорушення.

При цьому колегія суддів бере до уваги, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_9 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Щодо тверджень апелянта, стосовно необхідності продовження строку застосування, саме найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави, то колегія суддів погоджується з позицією слідчого судді, та вважає, що суд прийшов до вірного висновку з урахуванням вимогами пункту 3 статті 5 Конвенції (рішення у справі "Piruzyan v. Armenia" п. п. 104-105). Згідно з пунктом 3 статті 5 Конвенції, визначаючи доцільність звільнення або подальшого тримання особи під вартою, відповідні посадові особи зобов`язані розглянути й альтернативні заходи забезпечення її явки до суду. Фактично, це положення не лише проголошує право на "розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження", а й передбачає, що "звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання" (рішення у справі "Сергій Волосюк проти України" п. 38).

Надаючи оцінку тому, чи існує ризик переховування ОСОБА_9 від органу досудового розслідування, суду, слідчий суддя виходив з сукупності встановлених відомостей, що може доводити або спростовувати вірогідність вчинення підозрюваним дій, спрямованих на порушення відповідних обов`язків.

Так, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 258 КК України, віднесено до особливо тяжкого злочину. Зазначене унеможливлює застосування інституту звільнення від кримінальної відповідальності чи від відбування покарання з випробуванням.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях вказує, що небезпеку переховування від правосуддя не можна констатувати, виходячи виключно з суворості можливого покарання; її треба визначати з врахуванням низки інших факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою (рішення у справі «W v. Switzerland»).

Ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Серйозність же покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти (рішення у справі «Бессієв проти Молдови»).

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги захисника про те що підозрюваного незаконно утримую під вартою.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено, при цьому бере до уваги, що строк дії оскаржуваної ухвали на момент її перегляду в апеляційній інстанції закінчився.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, колегія суддів - не знаходить.

Враховуючи викладене, рішення слідчого судді суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, в порядку та межах, передбачених на даній стадії провадження, а тому апеляційна скарга прокурора з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 376, 277, 278, 303, 404, 405, 407, 412, 422 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 жовтня 2025 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ _______________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4