КРОПИВНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ провадження 11-сс/4809/61/26 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Справа № 389/67/26 Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
Категорія - ст. 309 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2026 року м. Кропивницький

Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_2 ,

судді у складі колегії суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

при участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

переглянула у відкритому судовому засіданні, за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 , який здійснює захист підозрюваного ОСОБА_8 , ухвалу слідчого судді Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13.01.2026, якою стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Знам`янка Кіровоградська область, громадянина України, освіта середня спеціальна, не одруженого, утриманці відсутні, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, не працюючого,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах досудового розслідування на строк 56 днів, з 15 години 10 хвилин 13.01.2026 до 15 години 10 хвилин 09.03.2026, із визначенням застави у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб,що становить 199 680 гривень 00 копійок.

ВСТАНОВИЛА:

Слідчим відділом ВП №1 (м. Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000026 від 09.01.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 299 КК України.

Підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення 09.01.2026 вручено ОСОБА_8 .

Органом досудового розслідування наразі встановлено такі обставини вчинення кримінального правопорушення.

31.12.2026 приблизно о 23.00 год. (точного часу в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим) ОСОБА_8 спільно з неповнолітнім ОСОБА_9 знаходились на території власного домоволодіння, розташованого за адресою АДРЕСА_3 . Перебуваючи у вказаному місці ОСОБА_8 підійшов до, належної ОСОБА_10 , безпородної собаки на прізвисько « ОСОБА_11 », яка відноситься до класу хребетних та утримується як домашня тварина, яка на той момент перебувала на прив`язі біля вуличного туалету на території вказаного домоволодіння та гавкала на ОСОБА_8 оскільки він наближався до приміщення туалету, під час чого у ОСОБА_12 раптово виник умисел на жорстоке поводження з тваринами, що належать до хребетних, вчинене активним способом з особливою жорстокістю, в присутності неповнолітнього свідка ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, всупереч вимогам ст.4 п.3 ч.1 п.6 ч.2 ст.18 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження», якими передбачено, що при поводженні з тваринами не допускається нанесення побоїв, травм, отруєння тварин, та забороняються інші дії чи бездіяльність, що суперечать принципам захисту тварин від жорстокого поводження, бажаючи настання наслідків у вигляді загибелі тварини із застосуванням жорстоких методів, які вчиняються особливо болючим способом та завдають тварині мучення, фізичного болю та страждань, ОСОБА_8 , перебуваючи на території вищевказаного домоволодіння, підійшов до собаки на прізвисько « ОСОБА_11 » та за мотузку, яка слугувала прив`яззю підтягнув до себе собаку та тримаючи її поруч із ошийником правою рукою підняв та не менше 5-ти разів вдарив собаку об стіну приміщення туалету, після чого продовжуючи свої протиправні дії, підійшов до господарського приміщення, яке розташоване поруч із приміщенням туалету, де не менше 5-ти ударів собакою об стіну господарчого приміщення, спричинивши таким чином собаці на прізвисько « ОСОБА_11 » тілесні ушкодження.

В подальшому 01.01.2025 приблизно о 11.00 год. (точного часу в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим) ОСОБА_8 перебуваючи на території власного домоволодіння, розташованого за вищевказаною адресою, де продовжуючи свій злочинний умисел направлений на жорстоке поводження з тваринами, що належать до хребетних, вчинене активним способом з особливою жорстокістю, підійшов до собаки на прізвисько « ОСОБА_11 » та, взявши її за мотузку, яка слугувала прив`яззю підтягнув до себе собаку та тримаючи її поруч із ошийником правою рукою повід біля шиї підняв та не менше 1-го разу вдарив собаку об стіну приміщення туалету. Після чого, взяв в господарчому приміщенні сокиру, та тримаючи її в правій руці, а собаку лівою рукою, завдав собаці на прізвисько « ОСОБА_11 » не менше 2-ох ударів в області шиї, унаслідок чого відсік голову від тулубу тим самим настала смерть собаки.

У межах даного кримінального провадження старший слідчий СВ ВП №1 (м.Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_13 звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке розглянуте слідчим суддею та за наслідками такого розгляду - задоволене, постановлено застосувати стосовно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та визначено заставу.

Слідчий суддя прийшов до висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_8 , наявність ризиків, передбачених п. п. 1), 2), 3), 5) ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, враховано тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, що є тяжким, особу підозрюваного, відсутність стійких соціальних зв`язків.

Із судовим рішенням не погоджується сторона захисту, адвокат підозрюваного ОСОБА_8 - ОСОБА_7 оскаржує ухвалу слідчого судді в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого, застосувати стосовно ОСОБА_8 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із застосуванням засобів електронного стеження.

Свої вимоги умотивовує наступними доводами.

ОСОБА_8 свою вину у вчиненні злочину визнає і не має на меті чинити перешкоди під час досудового розслідування. Визначений розмір застави є не справедливо великим та унеможливлює її сплату у зв`язку з тим, що підозрюваний є не працюючою особою, на даний момент навчається, не має батьків та близьких, які б змогли б сплатити заставу.

Не доведено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, думку адвоката ОСОБА_7 , який здійснює захист підозрюваного, та підтримав подану апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечив задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Відповідно до ч. 1, п. 4) ч. 2 ст. 183 КПК України - тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу; запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Колегія суддів зважає на висновки Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти Російської Федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках: при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд; при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя; при ризику вчинення ним подальших правопорушень; при ризику спричинення ним порушень громадського порядку. Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними і абстрактними.

Колегія суддів ураховує, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

При цьому, колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру. Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна це питання, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.

Встановлено, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 299 КК України, тобто у вчиненні жорстокого поводження з тваринами, що належать до хребетних, вчинене з особливою жорстокістю, активним способом, в присутності неповнолітнього.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 (факти або інформація, які можуть переконати у тому, що підозрюваний міг вчинити правопорушення) підтверджується: рапортом від 08.01.2026, рапортом від 01.01.2026, протоколом прийняття заяви ОСОБА_14 про кримінальне правопорушення та іншу подію, протоколу прийняття заяви ОСОБА_10 про кримінальне правопорушення та іншу подію, протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_8 , протоколом огляду місця події від 09.01.2026, протоколом проведення слідчого експерименту від 10.01.2026, протоколом допиту у якості потерпілої ОСОБА_10 , протоколами допитів свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_9 , протоколом проведення слідчого експерименту від 09.01.2026.

Ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (рішення ЄСПЛ «Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови»).

Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи, позицію ЄСПЛ, яка висвітлена в рішенні від 20 травня 2010 року у справі «Москаленко проти України», - суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначено, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Рішенням ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» визначено: «Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід - необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться».

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 299 КК України, відноситься до категорії умисних, тяжких, і карається позбавленням волі на строк до восьми років; злочин інкримінований вчиненням проти громадського порядку та моральності.

Також, відповідно до ст. 178 КПК України, враховуються й наступні обставини.

Підозрюваний ОСОБА_8 не одружений, утриманців не має, безробітний, суспільно корисною працею не займається, відтак не має офіційного джерела доходів, не судимий.

Отже, підозрюваний, фактично, не має міцних соціальних зв`язків.

Крім того, береться до уваги, що дані автоматизованої системи документообігу суду підтверджують неодноразове притягнення до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП.

Враховуючи зазначене вище у сукупності, можливо стверджувати про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Зокрема, підозрюваний ОСОБА_8 , зважаючи на тяжкість інкримінованого злочину та усвідомлюючи міру покарання, що може йому загрожувати, будучи особою без міцних соціальних зв`язків, об`єктивно може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності (в тому числі - на тимчасово окупованих та непідконтрольних територіях держави, а також спробувати залишити територію країни, оскільки має повних 19 років, але не досяг 25 річного віку).

Крім того, підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки наразі місцезнаходження трупа собаки не встановлено.

Разом з тим, вважається доведеним ризик незаконно впливати шляхом погроз, умовлянь, психологічного тиску, тощо на потерпілу, яка проживає з ним за однією адресою, але в іншій половині будинку та свідків у даному у кримінальному провадженні, які є його знайомими, з метою зміни наданих ними показань, не повідомлення істотних обставин у справі, надання показань на користь підозрюваного

До того ж, встановлено, не всі свідки наразі виявлені та допитані.

Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_8 тяжкого умисного злочину, наявність негативної характеристики з місця проживання, хизування вчиненим в мережі Інтернет, інкримінування вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, можливо стверджувати про реальний ризик вчинення підозрюваним інших, в тому числі насильницьких, кримінальних правопорушень.

З огляду на наведені вище обставини у їх сукупності, колегія суддів прийшла до висновку, що слідчий суддя місцевого суду правильно оцінив наявні ризики та обґрунтовано задовольнив клопотання органу досудового розслідування, застосувавши стосовно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою обумовлено процесуальною необхідністю та є доцільним у межах даного кримінального провадження, оскільки більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст. 176 КПК України, на даній стадії провадження не зможуть забезпечити належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, також запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а у такому випадку не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

Застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_16 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, за наведених обставин, з урахуванням встановлених ризиків, не є надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; тримання підозрюваного під вартою у конкретному випадку виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Доводи апеляційної скарги сторони захисту з приводу необґрунтованості підозри та неврахування слідчим суддею вимог ст. ст. 177-178 КПК України, - спростовуються зазначеним вище.

Щодо визначення застави.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 ст. 183 КПК України.

Згідно із ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: п. 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як убачається із ухвали слідчого судді, підозрюваному ОСОБА_8 визначено й альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, у сумі 199 680 гривень, що еквівалентно 60 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Розмір застави визначений у межах, встановлених п. 2) ч. 5 ст. 182 КПК України.

Крім того, зауважується, що, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: п. 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Кримінальне правопорушення, інкриміноване ОСОБА_8 , характеризоване насильницьким складом, оскільки інкримінується вчинення жорстокого поводження з тваринами, що належать до хребетних, вчинене з особливою жорстокістю, активним способом.

Згідно із наведеними вище положеннями кримінального процесуального закону, у подібних випадках, суд наділений дискреційними повноваженнями в аспекті можливості визначення застави і її розміру, а відтак - має можливість самостійно визначати доцільність застосування положень ч. 4 ст. 183 КПК України у кожному конкретному випадку.

Переглядаючи законність прийнятого рішення, колегія суддів вважає, що можливість застосування застави та визначення її розміру здійснено слідчим суддею, на розсуд суду, із урахуванням дискреції повноважень суду в цій частині, і таке рішення - не суперечить вимогам кримінального процесуального закону, визначений розмір застави, не суперечить положенням Кримінального процесуального кодексу України.

Відтак, беручи до уваги зазначене, виходячи з положень ст. 177-178 КПК України, ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та матеріалів справи, колегія суддів приходить до висновку про законність постановленого слідчим суддею судового рішення, тому залишає оскаржувану ухвалу слідчого судді - без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , який здійснює захист підозрюваного ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13.01.2026 про застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у межах досудового розслідування на строк 56 днів, з 15 години 10 хвилин 13.01.2026 до 15 години 10 хвилин 09.03.2026, із визначенням застави у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб,що становить 199 680 гривень 00 копійок, - залишити без змін.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4