Справа № 487/1783/26
Провадження № 1-кс/487/1374/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.03.2026 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Миколаєва клопотання прокурора Деснянської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному 04.03.2026 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000375 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 415 КК України, про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

09.03.2026 прокурор Деснянської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 в рамках здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення, відомості щодо якого 04.03.2026 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000375 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 415 КК України, звернувся до Заводського районного суду міста Миколаєва з клопотанням, в якому просив накласти арешт на транспортний засіб транспортну машину КРАЗ 6322WP, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2024 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , з позбавленням права на відчуження та розпорядження.

Прокурор у судове засідання не прибув, до початку розгляду справи подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, з метою забезпечення арешту майна, яке не було тимчасово вилучене, клопотання розглянуто без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника.

Дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що слідчими Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Херсоні) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, яке зареєстроване в ЄРДР за № 0000375 від 04.03.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 415 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 03.03.2026 близько 19 год. 00 хв. на 192-му кілометрі автодороги М-14 «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ» сталася дорожньотранспортна пригода під час якої відбулося зіткнення автомобіля TOYOTA RAV4, реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який рухався по вказаній автодорозі у напрямку від міста Миколаїв до міста Херсон, та транспортної машини КРАЗ 6322WP, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався по вказаній автодорозі у попутному напрямку.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди водії ОСОБА_4 , а також пасажиру автомобіля TOYOTA RAV4, реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 спричинено тілесні ушкодження.

03.03.2026 в ході огляду місця події (дорожньо-транспортної пригоди) було в виявлено та вилучено автомобіль TOYOTA RAV4, реєстраційний номер НОМЕР_3 , 1997 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4 , який в подальшому був переданий ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , для відповідального його зберігання за адресою: Херсонська область, Херсонський район, село Мирне.

Крім того, 03.03.2026 в ході огляду місця події (дорожньо-транспортної пригоди) було в виявлено та вилучено транспортну машину КРАЗ 6322WP, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2024 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , який в подальшому був переданий ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , для відповідального його зберігання за адресою: Херсонська область, Херсонський район, село Мирне.

Згідно технічного талону транспортного засобу серії НОМЕР_5 власником транспортної машини КРАЗ 6322WP, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2024 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , є військова частина НОМЕР_6 .

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля TOYOTA RAV4, реєстраційний номер НОМЕР_3 , 1997 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4 , є ОСОБА_4 .

Таким чином, проведеним оглядом встановлено, що на кузовах вищевказаних автомобіля та транспортної машини, наявні пошкодження сліди деформацій, характерні для дорожньо-транспортної події, що безпосередньо містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

04.03.2026 року постановою слідчого зазначений транспортний засіб було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000375 від 04.03.2026 у зв`язку із відповідністю критерію, встановленому ст. 98 КПК України.

На даний час у кримінальному провадженні, з метою встановлення обставин вчинення вказаного кримінального правопорушення необхідно забезпечити збереження вилученого майна з метою використання вказаного тимчасово вилученого майна для забезпечення проведення ряду слідчих (розшукових) дій, в першу чергу огляду та судових експертиз, а тому виникла необхідність у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Таким чином, з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні, враховуючи, що існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вказане майно зберегло на собі сліди злочину, задля проведення відповідних експертиз, необхідно накласти арешт на транспортний засіб, а саме: транспортна машина КРАЗ 6322WP, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2024 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , власником якої є військова частина НОМЕР_6 .

Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт тимчасово вилученого майна, матиме наслідком його повернення та зміни його конструктивних властивостей, що унеможливить встановлення істини у кримінальному провадженні.

На даний час є достатні підстави вважати, що вказане майно відповідає критеріям статті 98 Кримінального процесуального кодексу України та є матеріальним об`єктом, який зберіг на собі сліди кримінального правопорушення та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також тільки заборона користування та розпорядження вказаним майном може запобігти його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ст.64-2 КПК України, третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи. Третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, має права та обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються арешту майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються арешту майна, та отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасовому вилученню підлягає майно у вигляді речей, документів, грошей, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

За змістом ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України. Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно частин 1 та 2 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен, у тому числі, враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, зокрема, заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно.

З огляду на викладене, у зв`язку з доведеністю існування достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна, а також у зв`язку із доведеністю слідчим наявності ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, щодо можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість заявленого клопотання та наявність підстав для його задоволення в частині арешту та заборони розпорядження арештованим майном, що, в свою чергу, включає заборону відчуження майна як складову права на розпорядження. При цьому слідчим суддею враховується розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 98, 131-132, 167, 168, 170-173 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на транспортний засіб транспортну машину КРАЗ 6322WP, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2024 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , із забороною розпорядження цим майном.

Ухвала підлягає негайному виконанню, яке доручити прокурору Деснянської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 .

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1