Житомирський апеляційний суд
Справа №296/334/25 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/134/26
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2026 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у письмовому провадженні в залі суду в м. Житомирі судове провадження №296/334/25 за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 15 травня 2025 року, якою заяву ОСОБА_5 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 20.12.2024 у судовому провадженні № 296/10371/24, повернуто особі, яка її подала,

в с т а н о в и в :

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його заяву. Вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, постановленою з істотним порушенням вимог КПК України. Зазначає, що повернувши йому заяву слідчий суддя фактично позбавив його доступу до правосуддя. Вказує, що він не володіє українською мовою, а тому слідчий суддя зобов`язаний був забезпечити його перекладачем. Вважає, що суддя ОСОБА_1 повинен був заявити собі самовідвід, оскільки він вже розглядав його справи. Посилається на те, що розгляд його заяву було проведено без його повідомлення та участі, копію оскаржуваної ухвали слідчого судді від 15 травня 2025 року він отримав лише 03.02.2026 року, а тому вважає строк на її оскарження пропущеним з поважних причин.

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 15.05.2025 року на підставі п.1 ч.2 ст.304 КПК України заяву ОСОБА_5 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 20.12.2024 року у судовому провадженні № 296/10371/24, повернуто особі, яка її подала.

Повертаючи заяву ОСОБА_5 слідчий суддя зазначив, що повідомлення (заява), яке надійшло з електронної адреси « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на електронну адресу Корольовського районного суду м.Житомира 14.01.2025, не підписано електронним підписом її автора відповідно до вимог Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", а також те, що жодної скарги, яка підписана електронним підписом до електронного повідомлення не додано, а тому таке текстове повідомлення не може бути предметом судового розгляду.

Крім того, слідчий суддя зазначив, що повідомлення від імені ОСОБА_5 від 13.01.2025 року у порушення вимог частини 1 статті 29 КПК України складено на іноземній мові, без подання до суду перекладу на державну мову.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку про поверненню скарги особі, яка її подала.

Апеляційний суд вважає можливим поновити ОСОБА_5 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, який пропущений з поважних причин, оскільки процесуальне питання щодо прийняття його заяви вирішено без його участі. Копію оскаржуваної ухвали від 15.05.2025 року, як зазначає ОСОБА_5 , він отримав поштою 03.02.2026 року, проте жодного доказу на підтвердження вказаного факту останнім не надано та апеляційну скаргу подано 09.02.2026 року.

При цьому, колегія суддів враховує положення ч.2 ст.24 КПК України, відповідно до якої гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_5 та прокурор не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про час та місце апеляційного розгляду.

За таких обставин, колегія суддів вважає можливим проводити апеляційний розгляд у відсутності сторін провадження.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими та виключними обставинами.

Згідно з ч.1 ст.460 КПК України учасники судового провадження мають право подати заяву про перегляд за нововиявленими або виключними обставинами судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили.

З матеріалів провадження вбачається, що 14.01.2025 року на електронну адресу Корольовського районного суду м. Житомира від імені ОСОБА_5 з електронної адреси « ІНФОРМАЦІЯ_1 » надійшла заява про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 20.12.2024 у судовому провадженні № 296/10371/24.

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 15.05.2025 року на підставі п.1 ч.2 ст.304 КПК України заяву ОСОБА_5 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 20.12.2024 року у судовому провадженні № 296/10371/24, повернуто особі, яка її подала, оскільки вона не підписана електронним цифровим підписом і викладена не державною мовою.

Колегія суддів погоджується з таким рішенням слідчого судді з огляду на таке.

Відповідно до пунктів 12, 23, 32 ч.1 ст.1 Закону України «Про електронні довірчі документи» електронний підпис - це електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис; кваліфікований електронний підпис - удосконалений електронний підпис, який створюється з використанням засобу кваліфікованого електронного підпису і базується на кваліфікованому сертифікаті відкритого ключа; підписувач - фізична особа, яка створює електронний підпис.

Частиною першою-третьою статті 6, частиною першою статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» передбачено, що для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги».

Кваліфікований електронний підпис має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та має презумпцію його відповідності власноручному підпису (ч.6 ст.18 ЗУ «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги»).

Окрім того, відповідно до ч. 1 ст.10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова.

У Рішеннях Конституційного Суду України від 14 грудня 1999 року №10-рп/99 та 14 липня 2021 року №1-р/2021 зазначено, що українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом.

Також ч.5 ст.10, п.4 ч.1 ст.92 Основного Закону України регламентовано, що застосування мов в Україні гарантується Конституцією України та визначається виключно законами України.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» від 25 квітня 2019 року №2704-VIII єдиною державною (офіційною) мовою в Україні є українська мова, а у ч. 6 ст.13 цього Закону вказано, що органи державної влади, органи влади Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації державної і комунальної форм власності беруть до розгляду документи, складені державною мовою, крім випадків, визначених законом. Частинами 1, 2 ст. 14 передбачено, що у судах України судочинство провадиться, а діловодство здійснюється державною мовою. У судовому процесі може застосовуватися інша мова, ніж державна, у порядку, визначеному процесуальними кодексами України та Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

При цьому за змістом ст.12 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII судочинство і діловодство в судах України проводяться державною мовою.

У ч.1 ст.29 КПК України теж регламентовано, що кримінальне провадження здійснюється державною мовою. Сторона обвинувачення, слідчий суддя та суд складають процесуальні документи державною мовою.

Тобто згідно з Конституцією України, КПК України і зазначеними законами України органи досудового розслідування, прокуратура та суд як державні органи, а також їх посадові особи при здійсненні своїх повноважень і в інших публічних сферах суспільного життя, зобов`язані використовувати лише державну мову. Це також стосується і прийняття до розгляду документів, складених лише українською мовою.

Викладене узгоджується, зокрема, з Рішенням Конституційного Суду України від 22 квітня 2008 року №8-рп/2008, відповідно до якого види судочинства (конституційне, адміністративне, господарське, кримінальне та цивільне) є процесуальними формами правосуддя та охоплюють порядок звернення до суду, процедуру розгляду судом справи та ухвалення судового рішення.

Однак, передбачена чинним законодавством України вимога щодо подання документів (у тому числі заяви про роз`яснення рішення) українською мовою не є перешкодою у доступі до правосуддя та не звужує права учасників провадження за мовною ознакою, оскільки процесуальним законодавством гарантовано право учасників провадження щодо користування ними в судовому процесі рідною мовою або мовою, якою вони володіють.

Так, процесуальним законодавством України, передбачено право заявника, потерпілого користуватися рідною мовою, якою особа володіє, та в разі необхідності користуватися послугами перекладача, зокрема і безоплатно, передбачено і для заявника; потерпілого.

Очевидно, що особа, яка неповною мірою розуміє мову судочинства і, відповідно те, що саме відбувається у кримінальному процесі, неспроможна захистити свої права та інтереси законним шляхом.

Тому право осіб (які набули статусу певного учасника судового провадження) на користування в судовому процесі рідною мовою або мовою, якою вони володіють, є беззаперечним і воно кореспондує обов`язку слідчого судді та суду забезпечити реалізацію такого права, у тому числі за необхідності скористатися послугами перекладача в порядку, передбаченому КПК, що визначено у ч. 3 ст.29 КПК України.

Така реалізація відбувається шляхом залучення перекладача на стадії досудового слідства чи судового провадження.

Залучений у провадженні перекладач має виконувати всі свої обов`язки, визначені ч. 2 ст.68 КПК України, зокрема і здійснювати повний і правильний переклад пояснень, показань або документів, які надаються вказаною особою.

Відповідно, реалізуючи своє право на користування в судовому процесі рідною мовою або мовою, якою володіють, а також право на судовий контроль на стадії досудового слідства, чи на оскарження судових рішень в апеляційній (касаційній) інстанції заявник або потерпілий, вправі звертатися до перекладача по допомогу для перекладу документів, які готуються на розгляд слідчого судді або суду за результатами якого може бути розпочато розгляд скарги, у тому числі ухвалено рішення про відкриття апеляційного чи касаційного провадження.

Переклад таких документів надає можливість слідчому судді чи суду з`ясувати наявність в особи, яка звертається, прав на таке звернення, а також перевірити дотримання нею передбачених КПК України вимог щодо змісту документа і його додатків, адже право на доступ до суду не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення (п. 37 рішення Європейського Суду з прав людини від 18 листопада 2010 року у справі «Мушта проти України» (заява № 8863/06)).

При цьому процесуальним законодавством не передбачено залучення перекладача для перекладу саме слідчому судді, суду процесуальних документів, переданих на їх розгляд, складених не державною мовою.

До того ж до прийняття заяви до розгляду, слідчий суддя, суд позбавлені можливості постановляти процесуальні рішення, у тому числі щодо залучення перекладача.

За таких обставин, виходячи із системного аналізу положень Конституції України (ч. 5 ст. 10, п. 4 ч. 1 ст. 92), КПК України, законів України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII (ст. 12), «Про забезпечення функціонування української мови як державної» від 25 квітня 2019 року № 2704-VIII (ст. 1, ч. 6 ст. 13, частин 1, 2 ст. 14), документи, за результатами перевірки та/або розгляду яких розпочинається судовий контроль на стадії досудового розслідування, мають бути викладені українською мовою (в перекладі на українську мову).

Зазначений правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 19.09.2021 року (справа № 51-5817кмо21) та є обов`язковим для інших судів.

Враховуючи вищевикладені обставини, а саме те, що заява ОСОБА_5 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 20.12.2024 у судовому провадженні № 296/10371/24, яка надійшла на електронну адресу Корольовського районного суду м.Житомира 14.01.2025 року, не була підписана електронним підписом її автора відповідно до вимог Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", що перешкодило слідчому судді встановити, що вона подана особою, яка має право подавати таку заяву, а також те, що вона викладена не державною мовою, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов цілком обгрунтованого висновку, що вказана заява підлягає поверненню особі, яка її подала.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу ОСОБА_5 на те, що повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому КПК України.

Вимоги ОСОБА_5 про винесення окремої ухвали щодо слідчого судді ОСОБА_1 , який не заявив собі самовідвід у даному провадженні, не грунтуються на нормах КПК України

Посилання апелянта на те, що розгляд його заяви відбувся без його повідомлення та участі, чим порушені його права, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки кримінальним процесуальним законом України не передбачено повідомлення заявника на стадії вирішення питання про прийняття заяви.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 15 травня 2025 року, якою заяву ОСОБА_5 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 20.12.2024 у судовому провадженні № 296/10371/24, повернуто особі, яка її подала, - без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: