Справа № 216/1534/26
провадження 1-кп/216/655/26
УХВАЛА

іменем України

24 березня 2026 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секртетаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 (в режимі відео конференції),

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі суду №6 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000034 від 14.02.2026 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянки України, з професійно-технічною освітою, офіційно працевлаштованої на посаді продавця в пекарні «АГАФОН», зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,-

в с т а н о в и в:

У підготовчому судовому засіданні встановлено, що питання щодо надання субсидій врегульовано Положенням про порядок призначення житлових субсидій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 № 848 (далі - Положення).

Відповідно до пункту 3 Положення, житлова субсидія є безповоротною адресною державною соціальною допомогою вразливим споживачам житлово- комунальних послуг - мешканцям домогосподарств, що проживають в житлових приміщеннях (будинках) і не можуть самотужки платити за житлово-комунальні слуги, оплачувати витрати на управління багатоквартирним будинком, витрати ча комунальні послуги, витрати на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого ПІЧНОГО побутового палива в такому будинку.

Пунктом 22 Положення наведено перелік осіб із членів домогосподарства, ЯКИМ призначається житлова субсидія. Склад домогосподарства декларується заявником під час звернення за призначенням житлової субсидії з додаванням до заяви відповідних документів, що підтверджують проживання за фактичною адресою домогосподарства.

Житлова субсидія не може призначатися одночасно за зареєстрованим місцем проживання особи і за її задекларованим місцем проживання (перебування), і за місцем її фактичного проживання.

Житлова субсидія надається громадянам у грошовій готівковій формі шляхом перерахування уповноваженим органом коштів на рахунок громадянина, якому призначено житлову субсидію, відкритий в уповноваженому банку, чи виплачується йому готівкою через відділення організації, що здійснює виплату і с:ставку пенсій та грошової допомоги за місцем фактичного проживання (пункт 100 Положення). Пунктом 14 Положення визначено підстави, за якими житлова субсидія не призначається (у тому числі на наступний період).

Так, 02.11.2020 до Управління праці та соціального захисту населення Центрально-міської районної у місті раді ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , звернулась із заявою про призначення і надання житлової субсидії за вищевказаною адресою. За результатом розгляду заяви ОСОБА_4 була призначена житлова субсидія. Виплата житлової субсидії автоматично продовжувалась на наступні періоди, до настання умов для перерахунку, або припинення такої допомоги.

У зв`язку з виявленими невідповідно на підставі рекомендацій Міністерства фінансів України, що впливають на встановлення права на житлову субсидію, отриманих відповідно до Закону України «Про верифікацію та моніторинг державних виплат», ОСОБА_4 втратила право на житлову субсидію з 01.05.2023.

Так, 11.04.2024 згідно рекомендацій Міністерства фінансів України виявлено невідповідність: «У складі домогосподарства є особи, які, за даними Єдиного реєстру боржників, мають заборгованість за виконавчими провадженнями про стягнення аліментів понад три місяці, яка станом на дату проведення верифікації не закрита».

Зміст виявленої невідповідності: «Ідентифікатор рядка щомісячного інформаційного обміну PFUS243654520 № виконавчого Провадження 72054383, Дата відкриття виконавчого провадження 2023-06-16 Стан виконання провадження відкрито. Орган, який видав виконавчий документ - Центрально-Міський суд. Дата отримання даних Мін`юсту - 2024-03-04». У примітці обробки рекомендації зазначено: « ОСОБА_5 . Член сім`ї особи із складу домогосподарства (не зареєстрований)».

Враховуючи наведене, відповідно до підпункту 7 пункту 14 Положення виплату житлової субсидії було припинено. За період з 01.06.2023 по 31.03.2024 визначено розмір переплати в сумі 13295,77 грн. Грошові кошти на відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг у період з 01.06.2023 по 30.09.2023 були перераховані для зарахування на розрахунковий рахунок ОСОБА_4 , відкритий в AT «Ощадбанк», а в період з 01.10.2023 по 31.03.2024 на розрахунковий рахунок ОСОБА_4 , відкритий в АТ КБ Приватбанк».

Так, ОСОБА_4 , реалізуючи свій умисел, спрямований на незаконне отримання бюджетних коштів у вигляді житлової субсидії, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки у вигляді спричинення матеріальної шкоди Пенсійному фонду України та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, шляхом умисного приховування відомостей про наявність заборгованості за виконавчими провадженнями щодо стягнення аліментів понад три місяці, що підтверджується даними Єдиного реєстру боржників та впливає на право призначення і отримання субсидії, незаконно стримала бюджетні кошти, які їй не належали, чим спричинила Головному угравлінню Пенсійного фонду України матеріальну шкоду у розмірі 13295,77 грн.

Таким чином ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України за ознаками: заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайство).

Під час підготовчого судового засідання обвинуваченою ОСОБА_4 заявлено клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності, у зв`язку із дійовим каяттям, яка визнала повністю свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні, підтвердивши обставини, зазначені вище, висловивши жаль з приводу вчиненого. Вона пояснила про повне відшкодування завданої шкоди у розмірі 13295,77 грн., надавши до письмового клопотання відповідну квитанцію від 26.02.2026 року.

Прокурор проти задоволення клопотання не заперечував, надав суду докази винуватості ОСОБА_4 у вчиненні злочину, зібрані під час досудового розслідування. Просив суд клопотання обвинуваченої задовольнити, оскільки остання вперше вчинила кримінальний проступок, щиро розкаялася, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення і повністю відшкодувала завдані нею збитки.

Представниця потерпілого у кримінальному провадженні надала суду заяву про розгляд справи без участі представника потерпілого, в якій також зазначила, що претензій до ОСОБА_4 не має, оскільки остання завдані нею збитки відшкодувала в повному обсязі. Не заперечує проти звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям.

Суд, заслухавши думку прокурора, обвинуваченої, з`ясувавши думку представника потерпілої вважає, що клопотання підлягає задоволенню, а кримінальне провадження підлягає закриттю із наступних підстав.

Суд вважає, що дії обвинуваченої ОСОБА_4 органом досудового розслідування за ч. 1 ст. 190 КК України кваліфіковано вірно, оскільки обвинувачена заволоділа чужим майном, шляхом обману (шахрайство).

Згідно з ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у кримінальній справі за наявності підстав, передбачених ч. 2 ст.284 КПК України, зокрема у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно із пунктом 1 частини 2 статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно п.1 ч.2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує (ч.8 ст.284 КПК України).

Відповідно до положень ст. 45 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення кримінального правопорушення щиро покаялася, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Санкцією частини першої статті 190 КК України, передбачено покарання у вигляді карається штрафом від двох тисяч до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від двохсот до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або пробаційним наглядом на строк до трьох років, або обмеженням волі на той самий строк..

Таким чином, беручи до уваги зазначене, а також виходячи з диспозиції ч. 1 ст. 190 КК України, положень ст. 45 КК України та фактичних обставин справи, кримінальне правопорушення, яке вчинила ОСОБА_4 , відповідно до ст. 12 КК України, за ступенем тяжкості підпадає під ознаки кримінального проступку.

Щире каяття засвідчує критичну оцінку винним вчиненого ним кримінального правопорушення, співчуття до потерпілих, прагнення зменшити негативні наслідки його протиправної поведінки. Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні кримінального правопорушення повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Активним сприянням розкриттю кримінального правопорушення слід вважати надання особою органам досудового розслідування допомоги в установленні невідомих їм обставин, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні. Це може бути повідомлення про всі відомі епізоди, обставини злочинного діяння, свідків, потерпілих, викриття інших співучасників кримінального правопорушення. Мінімальні вимоги, яким має відповідати позитивна посткримінальна поведінка у виді активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення, полягають у добровільній дачі правдивих і повних свідчень про всі відомі особі обставини злочинного діяння. Активність сприяння розкриттю кримінального правопорушення означає, що дії особи повинні мати високу інтенсивність, ефективність та значну процесуальну цінність. Визначення ступеня активності залежить від обставин конкретного кримінального провадження.

Повне відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди полягає в добровільному задоволенні винним або іншими особами, зокрема батьками чи близькими родичами, обґрунтованих претензій потерпілого щодо відшкодування заподіяної кримінальним правопорушенням матеріальної та моральної шкоди, загладжуванні її в інший спосіб, наприклад, шляхом прилюдного вибачення за завдану образу.

Судом на виконання вимог ст. 285 КПК України роз`яснено ОСОБА_4 суть обвинувачення за ч. 1 ст. 190 КК України, підставу звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям і право заперечувати про закриття кримінального провадження з цієї підстави.

Таким чином, оскільки судом встановлено, що ОСОБА_4 вперше вчинила кримінальне правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до кримінальних проступків. Під час досудового розслідування та судового розгляду щиро покаялася у вчиненому, висловивши жаль з приводу своєї поведінки, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення та у повному обсязі відшкодувала завданих збитків, що проявилося у наданні нею правдивих свідчень та повне відшкодування майнової шкоди потерпілому, що, зважаючи на підтримання клопотання представником потерпілого, свідчить про наявність підстав для звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності у зв`язку із дійовим каяттям.

За таких обставин, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання обвинуваченої ОСОБА_4 про звільнення її від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.190 КК України, на підставі ст. 45 КК України, закривши кримінальне провадження стосовно останньої відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Питання речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України. Запобіжний захід до обвинуваченої ОСОБА_4 не застосовано. Цивільний позов не заявлено.

Керуючись ст.45 КК України, ст.ст.284,285,286 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання обвинуваченої ОСОБА_4 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України у кримінальному провадженні № 0000034 від 14.02.2026 року, на підставі ст. 45 КК України, у зв`язку із дійовим каяттям.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000034 від 14.02.2026 року відносно ОСОБА_4 щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, - закрити.

Судові витрати, речові докази відсутні, цивільний позов не заявлено.

Ухвала суду про закриття кримінального провадження може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала суду, яка набрала законної сили, обов`язкова для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Суддя ОСОБА_6