Справа № 303/5250/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.03.2026 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря: ОСОБА_4 ,

учасників судового розгляду: прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/4806/506/23 за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 червня 2023 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з середньою освітою, солдата військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого, громадянина України,

- обвинуваченого за частиною 1 статті 263, частиною 1 статті 309 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 червня 2023 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 309, частиною 1 статті 263 КК України.

ОСОБА_7 призначено покарання за частиною 1 статті 309 КК України у виді 01 (одного) року обмеження волі, за частиною 1 статті 263 КК України 04 (чотири) роки позбавлення волі.

Відповідно до частини 1 статті 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_7 покарання виді 04(чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі статті 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку в 3(три) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідності частини 1 статті 76 КК України на період іспитового строку покладено на ОСОБА_7 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Контроль за поведінкою ОСОБА_7 покладено за місцем проживання (служби).

Речові докази: психотропну речовину, обіг якої обмежено - метамфітамін,, загальною вагою 0,174262г та 89 бойових припасів центрального бою калібру 5,45х39мм, які передані на зберігання в кімнату речових доказів відділу поліції №1 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області знищено.

Речовий доказ: транспортний засіб ВАЗ 2107 реєстраційний номер НОМЕР_2 , який передано на зберігання на спеціальний майданчик ГУНП в Закарпатській області - повернуто ОСОБА_7 .

Стягнуто з ОСОБА_7 , процесуальні витрати на залучення експерта на користь держави в розмірі 3107 (три тисячі сто сім) гривень 00 копійок.

Арешт на транспортний засіб марки ВАЗ 2107 реєстраційний номер НОМЕР_2 , накладений ухвалою слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду від 13 квітня 2023 року скасовано.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_7 не обирався.

Згідно з вироком, ОСОБА_7 , обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин.

ОСОБА_7 завідомо знаючи що зброя, боєприпаси та вибухові пристрої не є у вільному обігу та не можуть знаходитися у власності громадян без спеціального дозволу, не маючи відповідного дозволу на зберігання боєприпасів, у не встановлений досудовим розслідуванням час, однак не пізніше 02 квітня 2023 року, неподалік військової частини НОМЕР_1 по АДРЕСА_2 знайшов 89 бойових патронів калібру 5,45x39 мм., які помістив у багажне відділення власного транспортного засобу марки «ВАЗ 2107» реєстраційний номер НОМЕР_3 червоного кольору.

ОСОБА_7 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно небезпечних наслідків, діючи умисно, незаконно без передбаченого законом дозволу зберігав та перевозив 89 бойових патронів калібру 5,45x39 мм. до моменту виявлення та вилучення 12 квітня 2023 року о 22 годині 50 хвилин в селі Зубівка по вулиці Головінй Мукачівського району Закарпатської області працівниками відділу поліції №1 Мукачівського РУП НП в Закарпатській області під час огляду транспортного засобу.

Такі дії ОСОБА_7 суд кваліфікує за частиною 1 статті 263 КК України - незаконне придбання, зберігання, перевезення, бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

12 квітня 2023 року о 21 годині 00 хвилин по вулиці Центральній у селі Станово Мукачівського району Закарпатської області ОСОБА_7 виявив на узбіччі дороги один згорток фольги, пластикову трубку та усвідомлюючи, що дана речовина є психотропною - метамфетаміном, оскільки впізнав її за візуальними ознаками, так як раніше вживав заборонені речовини, підняв даний згорток фольги, пластикову трубку з вказаною речовинною та поклав до кишені своєї куртки, не маючи на меті її збувати, чим незаконно придбав вказану речовину без мети збуту.

У подальшому ОСОБА_7 , діючи умисно, без мети збуту, незаконно, з порушенням вимог «Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 червня 2009 року № 589, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно-небезпечних наслідків, знаючи, що метамфетамін є психотропною речовиною, незаконно зберігав та перевозив у належному йому транспортного засобу марки «ВАЗ 2107» реєстраційний номер НОМЕР_3 психотропну речовину, обіг якої обмежено - метамфітамін, загальною вагою 0,174262г до моменту виявлення та вилучення 12 квітня 2023 року о 22 годині 50 хвилин в селі Зубівка по вулиці Головінй Мукачівського району Закарпатської області працівниками відділу поліції №1 Мукачівського РУП НП в Закарпатській області під час огляду.

Такі дії ОСОБА_7 суд кваліфікує за частиною 1 статті 309 КК України - незаконне придбання, зберігання, перевезення, психотропних речовин без мети збуту.

Захисник адвокат ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання саме з призначенням мінімального покарання, передбаченого санкцією ч.1 ст.263 КК України та призначити обвинуваченому ОСОБА_7 мінімальний випробувальний термін, визначений у ст.75 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який заперечив щодо доводів апеляційної скарги та просив вирок суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши та обговоривши доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Апеляційний розгляд проводиться за відсутності обвинуваченого, його захисника, неявка яких, з огляду на положення ст. 405 КПК України, не перешкоджає розгляду справи. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що учасники судового розгляду повідомлені про час та місце апеляційного розгляду, однак не виявили бажання брати участь у розгляді кримінального провадження; даних про поважність причин неявки та заяви про відкладення розгляду апеляційної скарги на інший термін від учасників судового процесу не надходило; прокурор не заперечував щодо можливості апеляційного розгляду кримінального провадження без участі сторін кримінального провадження.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Зі змісту ст. 370 КПК, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, вбачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведено належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

З врахуванням того, що встановлені судом першої інстанції фактичні обставини даного кримінального провадження, доведеність вини обвинуваченого у порушені правил безпеки дорожнього руху в апеляційній скарзі не оспорюється, вирок суду в цій частині, відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України, апеляційному перегляду не підлягає.

Переглядаючи вирок суду першої інстанції в межах апеляційної скарги захисника, про можливість пом`якшення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , апеляційний суд вважає такі доводи необґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до вимог ч.1 ст.65 КК України, суд призначає покарання відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

З огляду на ці положення кримінального закону при призначенні покарання суд має враховувати не тільки межі караності діяння, встановлені у відповідній санкції статті (частині статті) Особливої частини КК України, а й норми Загальної частини цього Кодексу, в яких регламентуються цілі, система покарань, підстави, порядок та особливості застосування окремих його видів, а також регулюються питання, пов`язані з призначенням покарання, що можуть вплинути на вибір (обрання) судом певних його виду і розміру.

Вказані вимоги закону при призначенні покарання ОСОБА_7 , місцевим судом дотримані.

Твердження захисника про можливість призначення обвинуваченому ОСОБА_7 мінімальний випробувальний термін, на думку апеляційного суду, не заслуговують на увагу.

Так, приписами ст.75 КК України передбачено, що за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

А ч.1 ст.66 визначено, що при призначенні покарання обставинами, які його пом`якшують, визнаються: 1) з`явлення із зізнанням, щире каяття або активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення; 2) добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, а також врахував всі інші обставини справи та дані про особу обвинуваченого, який визнав свою вину, розкаявся у вчиненому, за місцем проживання характеризується позитивно, має постійне місце роботи, тривалий час перебував у зоні бойових дій, за наслідками отриманої травми визнаний обмежено придатним до військової служби.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, відповідно до ст.66 КК, суд визнав щире каяття обвинуваченого та активне сприяння в розкритті кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_7 згідно статті 67 КК України, судом не встановлено.

Суд першої інстанції, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з огляду на положення ч.2 ст.50 КК України, обираючи міру покарання, передбачену санкцією закону, за якою визнав ОСОБА_7 винним, дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, прийняв рішення про звільнення від відбування покарання з випробування в порядку статей 75,76 КК України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду та вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання відповідає вимогам закону, за своїм видом і розміром є необхідним та достатнім для його виправлення, справедливим і таким, що не суперечить положенням закону України про кримінальну відповідальність.

Надаючи оцінку доводам і вимогам захисника щодо можливості застосування більш мінімальний випробувальний термін, які передбачені ч.1 ст.263 КК України, колегія суддів вважає їх необґрунтованими з наступних підстав.

Згідно з правовою позицією, викладеної в Постанові ККС у складі ВС від 15 серпня 2023 року у справі №295/424/21, процес призначення покарання, а саме врахування усіх факторів, які мають бути взяті до уваги для обрання виду та розміру покарання, слід розцінювати як сукупність етапів, послідовність яких має значення для прийняття обґрунтованого судового рішення в цій частині. При цьому первинним етапом має бути оцінка ступеня тяжкості кримінального правопорушення, який має значною мірою звузити межі для прийняття конкретного рішення щодо виду та розміру покарання. Наступним етапом вже є врахування обставин, які позитивно або негативно характеризують особу винного, та обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

Призначення особі, визнаній винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, відповідного покарання, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, відноситься до дискреційних повноважень суду.

Судова дискреція (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Таким чином, призначене ОСОБА_7 покарання відповідає вимогам статей 50 та 65 КК України, за своїм видом і розміром є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає правових підстав для зміни оскаржуваного вироку, з урахуванням доводів, зазначених в апеляційній скарзі захисника обвинуваченого.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин кримінального провадження, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, колегією суддів не встановлено.

З врахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 червня 2023 року без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 червня 2023 рокувідносно ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.263, ч.1 ст.309 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців із дня її проголошення.

Судді