Справа № 165/53/26 Провадження № 1-кп/165/254/26 НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

20 лютого 2026 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 (в режимі ВКЗ),

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

представника власника майна

ОСОБА_9 , адвоката ОСОБА_10 (в режимі ВКЗ),

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Нововолинського міського суду Волинської області клопотання представника власника майна ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000343 від 19 грудня 2022 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 209 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України,

встановив:

Нововолинським міським судом Волинської області здійснюється розгляд кримінального провадження № 0000343 від 19 грудня 2022 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 209 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України.

10 лютого 2026 року до суду надійшло клопотання представника власника майна, на яке накладено арешт, ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000343.

Клопотання обґрунтовує наступним.

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 грудня 2025 року у даному кримінальному провадженні накладено арешт на майно, належне ОСОБА_9 , а саме: житловий будинок садибного типу загальною площею 295,2 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 0,25 га, з кадастровим номером :01:001:0181.

Зазначає, що в обґрунтування арешту майна слідчий суддя посилається на такі обставини: ОСОБА_4 , будучи обізнаним про необхідність явки до СУ ГУНП у Волинській області для отримання повідомлення про підозру, з метою приховання належного йому на праві приватної власності майна, яке може бути конфіскованим за вироком суду, 18.10.2025 уклав договір дарування вищезазначеного житлового будинку та земельної ділянки своїй дружині ОСОБА_9 , що свідчить про фіктивність цього договору та умисне приховування ОСОБА_4 майна від можливої конфіскації.

Представник власника майна зазначає, що договір дарування від 18.10.2025 ніким не оспорений, не визнаний недійсним, не є нікчемним, тобто є таким, що тягне за собою правові наслідки у вигляді переходу права власності від ОСОБА_4 до ОСОБА_9 . Оскільки власник майна ОСОБА_9 не перебуває у жодному процесуальному статусі у даному кримінальному провадженні, та не є особою, арешт на майно якої можливо накласти з метою конфіскації, подальший арешт належних їй житлового будинку та земельної ділянки вважає незаконним та таким, що не обґрунтовується дійсними завданнями кримінального провадження. У зв`язку з наведеним просить скасувати арешт на вказане майно.

Представник власника майна ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_10 в судовому засіданні клопотання підтримав, просив його задоволити з підстав, наведених у ньому. Просив розгляд клопотання проводити за відсутності власника майна ОСОБА_9 .

Прокурор в судовому засіданні підтримав подане до суду заперечення на клопотання про скасування арешту майна, мотивуючи тим, що правові підстави арешту житлового будинку садибного типу загальною площею 295,2 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та земельної ділянки площею 0,25 га, з кадастровим номером :01:001:0181 залишаються чинними, арешт накладений відповідно до ст. 170 КПК України. Зазначає, що підстави арешту майна не відпали, судове провадження у даному кримінальному провадженні триває, а вибуття майна з власності обвинуваченого ОСОБА_4 не усуває підстав для арешту, а тому просить відмовити у задоволенні клопотання.

Обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та захисники ОСОБА_7 , ОСОБА_8 просили суд задоволити клопотання про скасування арешту, обвинувачена ОСОБА_6 відмовилась висловлювати свою думку.

Окрім того, обвинувачений ОСОБА_4 , якому судом додаткового роз`яснено право відмовитись надавати будь-які пояснення щодо себе та членів сім`ї, пояснив, що на даний час його дружина та малолітня дитина проживають в будинку за адресою АДРЕСА_1 .

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного висновку.

Згідно із ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Згідно із ч. 2 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З копії договору дарування від 18 жовтня 2025 року вбачається, що ОСОБА_4 подарував своїй дружині ОСОБА_9 житловий будинок садибного типу загальною площею 295,2 кв.м., а також земельну ділянку площею 0,25 га, з кадастровим номером :01:001:0181, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Із витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що 18.10.2025 на підставі вказаного договору дарування право власності на зазначені вище об`єкти нерухомості зареєстровано за ОСОБА_9 .

Встановлено, що ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 грудня 2025 року накладено арешт на майно, належне ОСОБА_9 , а саме: житловий будинок садибного типу загальною площею 295,2 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 0,25 га, з кадастровим номером :01:001:0181.

Вказане судове рішення мотивоване тим, що: ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.10.2025 накладено арешт на майно підозрюваного ОСОБА_4 , який обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 209 КК України, санкція яких передбачає застосування додаткового покарання у виді конфіскації майна, існує реальна загроза подальшого відчуження майна, яке перебуває у власності дружини підозрюваного ОСОБА_4 ОСОБА_9 , тому арешт накладено з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

При вирішенні клопотання про скасування арешту майна суд враховує такі обставини: на даний час Нововолинським міським судом Волинської області здійснюється підготовче судове провадження у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 209 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України; санкція кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 209 КК України, у вчинені яких обвинувачується ОСОБА_4 передбачає застосування додаткового покарання у виді конфіскації майна; договір про безоплатне відчуження обвинуваченим належного йому на праві приватної власності майна своїй дружині укладено 18 жовтня 2025 року, тобто за два дні до вручення повідомлення про підозру.

З урахуванням наведених обставин, суд дійшов висновку, що факт зміни власника майна не може бути єдиною безумовною підставою для скасування арешту, ризик можливості його подальшого відчуження на даний час не перестав існувати, а тому суд вважає, що підстави накладення арешту з метою забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання та потреба в застосування цього заходу не відпали. Такий захід забезпечення кримінального провадження у виді арешту шляхом заборони відчуження майна, без позбавлення права користування та розпорядження ним, відповідає засадам розумності та співрозмірності обмеження права власності та завданням кримінального провадження.

На підставі наведеного, з урахуванням стадії кримінального провадження та встановлених станом на час розгляду клопотання обставин суд дійшов висновку про відсутність на даний час підстав для його задоволення.

Наведене не позбавляє власника майна під час судового провадження повторно звертатись із клопотанням про скасування арешту.

Керуючись ст.ст. 170, 174, 369-372 КПК України, суд

постановив:

У задоволенні клопотання представника власника майна ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000343 від 19 грудня 2022 року, накладеного згідно ухвали слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 грудня 2025 року на житловий будинок садибного типу загальною площею 295,2 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,25 га, з кадастровим номером :01:001:0181 відмовити.

Ухвала окремому апеляційному оскарженню не підлягає, заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Повний текст ухвали складено 23 лютого 2026 року.

Головуючий суддя ОСОБА_11