Справа № 191/4841/25
Провадження № 1-кп/191/453/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2026 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0000909 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Синельникове Дніпропетровської області, громадянина України, який має середньо-спеціальну освіту, працездатний, не працює, неодружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий: 02.04.2025 року вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області, який було скасовано 25.06.2025 року вироком Дніпровського апеляційного суду в частині призначеного покарання за ч.2 ст.156 КК України до позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з навчанням та вихованням дітей, або займатися діяльністю пов`язаною з роботою з дітьми на строк 3 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан. Строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався, у тому числі Указом Президента України від 15.04.2025 р. №235/2025 строком на 90 діб - до 07.08.2025 року.

14 липня 2025 року близько 12:00 години (більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_4 знаходився поблизу домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 . У цей день до вказаної адреси на власному автомобілі марки «ДЕО ЛАНОС» НОМЕР_1 приїхав його раніше знайомий ОСОБА_7 . Після чого ОСОБА_4 сів до вказаного автомобіля та почав спілкуватися з ОСОБА_7 .

Перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, ОСОБА_4 побачив гаманець у середині якого знаходились грошові кошти у сумі 11 600 грн, які належали ОСОБА_7 . У ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (грошових коштів у сумі 11 600 грн, які перебували у гаманці) шляхом вільного доступу, в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій прямий раптовий виниклий злочинний умисел, спрямований на викрадення чужого майна (крадіжка), а саме грошових коштів у сумі 11 600 грн, які перебували у гаманці, шляхом вільного доступу, вчинене в умовах воєнного стану, 14 липня 2025 року близько 12:00 години (більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_4 , впевнившись, що його дії носять таємний та протиправний характер взяв з салону вищевказаного автомобіля гаманець у середині якого знаходились грошові кошти у сумі 11 600 грн. та покинув салон автомобіля з викраденим майном, чим спричинив ОСОБА_7 матеріальний збиток на загальну суму 11 600 гривень. Після цього ОСОБА_4 з викраденим майном покинув місце вчинення злочину та розпорядився викраденим на власний розсуд.

Позиція сторони захисту

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , не оспорюючи час, місце, спосіб, мотив і мету, форму вини за кримінальним правопорушенням, передбаченим ч.4 ст.185 КК України, повністю визнав себе винним, щиро розкаявся та пояснив, що дату вже не пам`ятає, але це було приблизно 12.00 годин. Біля будинку №30 по вул.Переїздній у м.Синельникове він спілкувався у автомобілі «ДЕО Ланос» НОМЕР_1 з ОСОБА_7 . Коли вставав з автомобіля, то з нього випало портмоне, яке він забрав собі, хоча розуміє, що треба було повернути ОСОБА_7 , який поїхав з місця зустрічі. Частину грошей, що були в портмоне, він одразу ж дав дітям, а решту витратив протягом двох днів. Потерпілому відшкодував особисто 3000 грн., а іншу частину його донька. Коли взяв з портмоне гроші, то залишив його у будинку і воно (портмоне) ніби то десь зникло, але згодом син співмешканки ОСОБА_8 віддав його, так як він спочатку його заховав у будинку. У портмоне залишалися документи, які він повернув потерпілому. Розуміє, що погано вчинив, усвідомлює наслідки його дій і розкаюється.

Захисник ОСОБА_5 зазначила, що в ході розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_4 свою вину повністю визнав. Шкода, завдана кримінальним правопорушенням, повністю відшкодована. Просила призначити мінімальне покарання за ч.4 ст.185 КК України та остаточно визначити покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Позиція потерпілого

Представник потерпілого ОСОБА_6 у судовому засіданні підтвердив, що потерпілому була повністю відшкодована завдана матеріальна шкода в сумі 11600 грн., у зв`язку з чим цивільний позов не подавався. Щодо покарання погодився з позицією прокурора.

Щодо визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та досліджені судом докази

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч.3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують його особу, щодо витрат на проведення експертизи та речових доказів.

Кваліфікація дій обвинуваченого за законом України про кримінальну відповідальність

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_4 , що виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану, суд кваліфікує за ч.4 ст.185 КК України. Вказане діяння, згідно зі ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.

Призначення покарання

Таким чином, розглянувши кримінальне провадження з дотриманням положень ч.1 ст.337 КПК України, в межах висунутого обвинувачення, допитавши обвинуваченого та частково дослідивши безпосередньо в судовому засіданні письмові докази, надавши їм належну правову оцінку, відповідно до вимог ст.94 КПК України, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, враховуючи, що показання обвинуваченого дані ним безпосередньо у судовому засіданні є послідовними, відповідають іншим обставинам справи та ніким не оспорюються, суд приходить до висновку про винуватість ОСОБА_4 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану.

При обранні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характер діяння, форму й ступінь вини, мотиви вчинення кримінального правопорушення і дані про особу винного, який раніше судимий, за місцем проживання характеризується задовільно, в реєстрі наркологічних та психічних хворих КНП «Синельниківська ЦМЛ» СМР» не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є щире каяття та відшкодування завданих збитків.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є рецидив злочину.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи вищенаведене, а також тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, відношення винного до скоєного, думку учасників судового розгляду щодо міри покарання, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції інкримінованої статті, яке буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, і саме таке покарання буде мати для нього достатню превентивну роль.

За глибоким переконанням суду, саме така міра покарання є законною, обґрунтованою, справедливою, необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення як ним, так і іншими особами кримінальних правопорушень.

Інші питання, що вирішуються судом

У даному кримінальному провадженні відсутні документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Відносно ОСОБА_4 обирався запобіжний захід, але строк його закінчився та підстав для його обрання суд не вбачає.

Заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна не застосовувалися.

Речові докази у кримінальному проваджені відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись ст. 349, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України до призначеного покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироками Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02.04.2025 року і Дніпровського апеляційного суду від 25.06.2025 року та визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді п`яти років шести місяців позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з навчанням та вихованням дітей, або займатися діяльністю пов`язаною з роботою з дітьми, строком на три роки.

Початок строку відбування основного покарання ОСОБА_4 рахувати з дня набрання вироком законної сили.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_4 у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі з 17.09.2025 року по 15.11.2025 року.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч.2 ст.394 Кримінального процесуального кодексу України.

Суддя ОСОБА_1