Дата документу 05.03.2026 Справа № 334/2/26
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/466/26Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №334/2/26Доповідач у 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2026 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_7

обвинуваченої ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 на ухвалу Дніпровського районного суду м.Запоріжжя від 13 січня 2026 року про продовження строку тримання під вартою

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Запоріжжя, зареєстрована у АДРЕСА_1 ,/

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України,

ВСТАНОВИЛА

Вказаною ухвалою районного суду до 10.03.2026 року включно продовжено строк тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_8 з одночасним визначенням застави у сумі 166 400 гривень та покладенням обов`язків у разі її внесення.

В апеляційній скарзі обвинувачена просила змінити продовжений щодо неї запобіжний захід у виді тримання під вартою на домашній арешт із забороною залишати житло в період часу з 07:00 до 19:00. Свої вимоги мотивувала тим, що суд під час розгляду клопотання прокурора не перевірив доведеність передбачених ст.177 КПК ризиків та необґрунтовано продовжив строк тримання її під вартою. На переконання обвинуваченої, застосування до неї більш м`якого запобіжного заходу надасть їй можливість працевлаштуватися та забезпечувати себе і своїх дітей.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; з`ясувавши позицію обвинуваченої та її захисника, які повністю підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні; прокурора, яка заперечила проти апеляційної скарги та просила ухвалу суду залишити без змін; перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

В провадженні Дніпровського районного суду м.Запоріжжя перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні передбаченого ч.4 ст.296 КК кримінального правопорушення.

Прокурор звернулась до суду з клопотанням про продовження обвинуваченій ОСОБА_8 строку тримання під вартою.

Суд першої інстанції, продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченої, виходив з того, що у справі існують ризики того, що обвинувачена, перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, а також вчинити інші кримінальні правопорушення. При цьому застосування до обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити її належну процесуальну поведінку.

Колегія суддів погоджується із таким рішенням суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.177 КПК підставою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується.

Згідно із ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим ст.177 КПК ризикам.

За змістом ст.199 КПК, розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд має з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Під час вирішення питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд, крім наявності зазначених у ст.177 КПК ризиків, зобов`язаний оцінити та врахувати й передбачені ст.178 КПК обставини, зокрема тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, міцність його соціальних зв`язків, наявність у обвинуваченого постійного місця роботи та дані, які його характеризують.

На переконання колегії суддів, рішення суду про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_8 ґрунтується на зазначених вимогах процесуального закону.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності передбачених ст.177 КПК ризиків, суд першої інстанції правильно встановив, що заявлені ризики переховування від суду, незаконного впливу на потерпілу та свідків, а також вчинення інших кримінальних правопорушень об`єктивно існують, і для їх запобігання необхідно продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_8 .

На підтвердження існування передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК ризику свідчать ті обставини, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти громадського порядку та моральності, і за його вчинення передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років.

Зазначені обставини дають достатні підстави для висновку, що обвинувачена, будучи обізнаною про суворість покарання, яке може бути їй призначено, у разі визнання її винуватою, опинившись на волі, потенційно може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований злочин.

Разом із тим, колегією суддів з матеріалів провадження встановлено відомості щодо систематичного невиконання покладених на ОСОБА_8 процесуальних обов`язків, а також про повторюваність фактів порушення умов раніше застосованих більш м`яких запобіжних заходів домашнього арешту у певний період доби та цілодобового домашнього арешту.

Зокрема, судовою колегією встановлено, що ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м.Запоріжжя від 15.10.2025 року відносно ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту шляхом заборони останній залишати житло в період часу з 16:00 до 07:00 наступної доби.

У подальшому ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м.Запоріжжя від 04.11.2025 року запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби відносно ОСОБА_8 було змінено на цілодобовий домашній арешт.

Колегія суддів зауважує, що підставою для зміни ОСОБА_8 запобіжного заходу на більш суворий стало порушення нею ряду покладених процесуальних обов`язків. Крім того було враховано, що 31.10.2025 року відносно останньої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Натомість даний запобіжний захід також не виявився дієвим, адже його застосування не забезпечило належну процесуальну поведінку ОСОБА_8 , яка вкотре продовжила порушувати встановлені ухвалою слідчого судді процесуальні обов`язки. Крім того, 29.11.2025 року відносно ОСОБА_8 знову складено протокол про адміністративне правопорушення.

У зв`язку з чим ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м.Запоріжжя від 02.12.2025 року запобіжний захід у виді домашнього арешту щодо ОСОБА_8 було змінено на тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Перелічені вище обставини у своїй сукупності вказують на неефективність раніше застосованих більш м`яких запобіжних заходів та неможливість в такий спосіб забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої.

Також встановлено, що обвинувачена офіційно не працевлаштована, стабільне та законне джерело доходу у неї відсутнє. ОСОБА_8 раніше двічі притягувалась до кримінальної відповідальності, в тому числі за вчинення кримінального правопорушення проти громадського порядку та моральності. Проте обвинувачена свою злочинну діяльність не припинила та знову вчинила кримінальне правопорушення.

Вказані обставини, на переконання судової колегії, у сукупності дають достатні підстави для висновку, що обвинувачена, опинившись на волі, потенційно з великою вірогідністю може вчинити інші кримінальні правопорушення. При цьому районний суд правильно визначився з тим, що встановлені у даній справі обставини не дають підстав для застосування до обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу.

Наведені відомості щодо неодноразового нехтування обвинуваченою покладеними на неї процесуальними обов`язками підвищують вірогідність настання передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК ризику.

З урахуванням того, що судовий розгляд даного кримінального провадження наразі триває і не завершено, з огляду на конкретні обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_8 злочину, існують достатні підстави стверджувати й про існування ризику незаконного впливу на потерпілу та свідків, анкетні даних яких відомі обвинуваченій.

Відтак, колегія суддів, усупереч доводам апеляційної скарги, вважає, що прокурором доведено обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_8 перебувати на волі.

На переконання апеляційного суду, застосування до обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу не буде достатнім для запобігання зазначених вище ризиків та не зможе забезпечити її належну процесуальну поведінку.

Відтак, судова колегія дійшла висновку, що рішення суду про продовження строку тримання ОСОБА_8 під вартою є законним і обґрунтованим, відповідає характеру і тяжкості інкримінованого діяння та не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя, а також відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Даних, які би безумовно унеможливлювали подальше утримання ОСОБА_8 під вартою, матеріали провадження не містять.

Отже, колегія суддів, виходячи з наведених в апеляційній скарзі мотивів, не вбачає законних та обґрунтованих підстав для скасування оскаржуваної ухвали чи зміни запобіжного заходу обвинуваченій за наслідками апеляційного розгляду.

Крім того, апеляційний суд приймає до уваги, що відповідно до ухвали Дніпровського районного суду м.Запоріжжя від 04.03.2026 року строком на 60 діб продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_8 .

Істотних порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою безумовне скасування ухвали суду першої інстанції, під час апеляційного розгляду не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду м.Запоріжжя від 13 січня 2026 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4