Справа № 643/394/25
Провадження № 1-і/643/1/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2026 м. Харків

Салтівський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника обвинувачених адвоката ОСОБА_4

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР №0000643, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 303, ч. 1 ст. 149 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 303, ч. 1 ст. 263 КК України, -

в с т а н о в и в:

В провадженні Салтівського районного суду міста Харкова перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 303, ч. 1 ст. 149 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 303, ч. 1 ст. 263 КК України.

Ухвалою Салтівського районного суду міста Харкова від 17.12.2025 строк тримання під вартою ОСОБА_5 продовжений на 60 днів до 14 лютого 2026 року включно, з визначенням розміру застави 90840 гривень 00 копійок.

02.02.2026 прокурор звернувся до суду з письмовим клопотанням про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 .

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.02.2026, клопотання надійшло в провадження судді ОСОБА_1 .

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив продовжити стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 303, ч.1 ст. 149 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 діб. В обгрунтування клопотання посилався на ті обставини, що під час досудового розслідування кримінального провадження стосовно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. В ході судового слідства, судом запобіжний захід тримання під вартою продовжено, та його термін спливає 14.02.2026. Вважає, що ризики які стали підставою для застосування запобіжного заходу продовжують існувати, а саме: відповідно до ст. 177 КПК України обвинувачений ОСОБА_5 може вчинити наступні дії. Відповідно до п.3 ст. 177 КПК України, обвинувачений ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні. При обранні ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, останній буде мати можливість впливати на свідків, з метою спонукання давати неправдиві, необхідні йому показання, з метою уникнути кримінальної відповідальності. У судовому засіданні ще не допитані всі свідки, які заявлені стороною обвинувачення. Також, відповідно до п.5 ст. 177 КПК України, обвинувачений ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення. ОСОБА_5 інкримінується вчинення шести кримінальних правопорушень, що свідчить про систематичність його злочинної діяльності та можливість подальшого вчинення аналогічних злочинів. На підставі викладеного, з метою забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинення дій, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, сторона обвинувачення прийшла до висновку, що наявні ризики не зменшились з моменту обрання запобіжного заходу та про необхідність продовження строку тримання під вартою.

Захисник обвинувачених адвокат ОСОБА_4 заперечував проти клопотання прокурора та зазначив, що ризики прокурором не доведені. Клопотання прокурора ґрунтується лише на припущеннях, досліджені у судовому засіданні докази винуватість його підзахисного не доводять. Просив змінити обвинуваченому запобіжний захід на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав позицію захисника, а також направив суду письмове клопотання про зменшення розміру застави, оскільки застава велика для його родини і в умовах воєнного стану.

Обвинувачена ОСОБА_6 підтримала позицію захисника.

Відповідно до ч. 4 ст. 176 КПК України, запобіжні заходи застосовуються під час судового провадження судом за клопотанням прокурора.

Виходячи з положень розділу ІІ КПК України, зокрема ст.ст. 131, 176 вказаного Кодексу, запобіжні заходи, в тому числі тримання під вартою, є одними з видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 333 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Згідно з ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, перевіривши доводи клопотань та матеріали справи, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора про продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 . При цьому суд виходить з наступного.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 22 серпня 2024 року стосовно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківській слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів. Строк дії ухвали у частині тримання під вартою встановлено до 20.10.2024 включно. Визначено ОСОБА_5 суму застави у розмірі у сумі 454 200,00 гривень. В подальшому строк дії вказаного запобіжного заходу неодноразово продовжувався, востаннє ухвалою Салтівського районного суду міста Харкова від 17 грудня 2025 року на 60 діб, тобто до 14 лютого 2026 року включно, із застосуванням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави в розмірі 90840 грн.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання щодо доцільності продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , суд вважає встановленим продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Так, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 303, ч. 1 ст. 149 КК України. Санкція частини 2 ст. 303 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до семи років; ч.1 ст. 149 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років.

Очікування можливого суворого покарання має значення під час оцінки ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Зазначена обставина на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності сама по собі може бути мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. При цьому, ризик втечі повинен оцінюватися й у світлі інших факторів, а тому суд, вирішуючи питання щодо продовження строку дії запобіжного заходу, враховує тяжкість злочинів, в яких обвинувачується ОСОБА_5 .

Також достатньо обґрунтованим є ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_5 не працевлаштований та не має офіційних джерел отримання доходу, не має стійких соціальних зв`язків, обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів.

Разом з цим, суд не ігнорує ті аргументи, які наводяться стороною захисту, проте в даному конкретному випадку суд приходить до переконання, що ці аргументи не переважують вимог громадського інтересу, який полягає у встановленні істини у справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченого і виконання ним покладених судом обов`язків у справі.

Підстав для задоволення клопотання захисника про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який, не пов`язаний з позбавленням волі, та клопотання обвинуваченого про зменшення розміру застави, суд не вбачає, оскільки не спростовує висновків суду щодо доцільності продовження строків тримання обвинуваченого під вартою з раніше визначеним розміром застави.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_5 на даному етапі розгляду кримінального провадження, не встановлено та сторонами не доведено.

Крім цього, будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.

Більш того, даних про неможливість ОСОБА_5 перебувати під вартою в умовах СІЗО, матеріали, надані суду, не містять.

Згідно з п.5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, в якій його переслідують та міжнародними контактами.

Таким чином, оцінюючи у сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 303, ч. 1 ст. 149 КК України, які є тяжкими кримінальними правопорушеннями, особу обвинуваченого, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, із раніше визначеним розміром застави.

Керуючись ст. ст. 183 ч.2, 177, 178, 181, 194, 197, 205, 331, 376 ч.2 КПК України, суд

у х в а л и в:

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на непов`язаний з триманням під вартою відмовити.

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про зменшення розміру застави відмовити.

Клопотання прокурора задовольнити.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» продовжити на шістдесят днів, тобто до 10 квітня 2026 року включно, з раніше визначеним розміром застави.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення.

Повний текст ухвали оголосити о 12.45 год. 12 лютого 2026 р.

Суддя ОСОБА_1