Номер провадження 1-кп/205/608/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2026 року місто Дніпро

Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора відділу протидії порушенням прав людини у правоохоронній та пенітенціарній сферах Донецької обласної прокуратури ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження внесеного в ЄРДР за № 0000181 від 15.11.2019 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 127 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 17 грудня 2025 року, було визначено підсудність Новокодацького районного суду міста Дніпра щодо розгляду клопотання про закриття кримінального провадження внесеного в ЄРДР за № 0000181 від 15.11.2019 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 127 КК України.

5 лютого 2026 року клопотання про закриття кримінального провадження внесеного в ЄРДР за № 0000181 від 15.11.2019 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 127 КК України надійшло до Новокодацького районного суду міста Дніпра.

Ухвалою судді Новокодацького районного суду міста Дніпра ОСОБА_4 від 6 лютого 2026 року було призначено підготовче судове засідання в рамках кримінального провадження внесеного в ЄРДР за № 0000181 від 15.11.2019 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 127 КК України.

В обґрунтування клопотання, прокурор посилається на ті обставини, що Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000181 від 15.11.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127 КК України.

Підставою для внесення відомостей до ЄРДР став лист заступника Міністра юстиції -Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини ОСОБА_5 від 01.11.2019 № 40078/7899-30-19/5.2.2 про виконання рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Скоморохов проти України» (заява № 58662/11) від 26.09.2019, яким ЄСПЛ констатував порушення матеріального та процесуального аспектів статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) у зв`язку з жорстоким поводженням із заявником з метою отримання його зізнавальних показань та не проведенням органами влади ефективного розслідування такого поводження, а також порушення пункту 1 статті 6 Конвенції у зв`язку з порушенням права заявника не давати показання та пояснення стосовно себе. Уряд України зобов`язано сплатити на виконання рішення 21 000 євро.

Досудовим розслідуванням встановлено, що вироком апеляційного суду Івано-Франківської області від 25.10.2002 у справі № К-1-15/2002 (кримінальна справа № 124807) ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ст. 69, ч. 3 ст.101 КК України (в редакції 1960 року). Заявника засуджено до 6 років позбавлення волі. Верховний Суд 20.02.2003 виключив з вироку, як зайву, вказівку суду про засудження ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 101 КК України (в редакції 1960 року) та постановив вважати його засудженим за ст. 69 КК України (в редакції 1960 року) до 6 років позбавлення волі. В решті вирок залишено без змін.

Вироком апеляційного суду Одеської області від 14.06.2007 у справі №1 -03/07 (вбивства в Одеській області) за результатами розгляду кримінального провадження № 1522/14759/12 (1-522/143/16) за обвинуваченням ОСОБА_6 та інших заявника визнано винним та обрано покарання у виді довічного позбавлення волі. 21.06.2011 Верховний Суд залишив без змін вирок суду першої інстанції.

Встановлено, що 29.03.2002 року працівники міліції затримали заявника. Згідно з твердженнями останнього, того дня його викрала група чоловіків у масках з його квартири у м. Харкові і, надівши на нього кайданки та чорну шапку, щоб він нічого не бачив, відвезли до непрацюючого відділу міліції мікрорайону «Східний» в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя, де він залишався закутим у кайданки в холодній бетонній камері до ранку наступного дня. У період з 30.03.2002 по 06.04.2002 працівники міліції незадокументовано тримали заявника під вартою та щодня доставляли його до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у м. Маріуполь. Увечері його повертали до камери у відділ міліції мікрорайону «Східний» в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя. З нього ніколи не знімали кайданки та не надавали їжі, медичної допомоги. У період з 30.03.2002 по 03.04.2002 працівники міліції катували заявника в управлінні з метою отримання зізнавальних показань щодо його участі у банді та вчинення ним низки злочинів в Одеській області як членом банди. Зокрема, працівники міліції надягнули на нього кайданки у положенні із заведеними за спину руками, змусили його лягти на підлогу, зв`язавши йому ноги та зафіксувавши їх під стільцем. Потім вони приєднали до нього електричні дроти, спочатку до пальців рук, а потім до пальців ніг, та пустили електричний струм, який виробляв старий польовий телефонний апарат. Це повторювалося щодня, крім 01.04.2002. Щоразу електричний струм застосовувався до різних частин його тіла, у тому числі до статевих органів. Щоб заявник не втратив свідомість занадто швидко, працівники міліції надягали йому на голову заповнений нашатирним спиртом поліетиленовий пакет, що, у свою чергу, спричинило у заявника кровотечу. Вони також надягали йому на голову поліетиленовий пакет, а потім протигаз, у результаті чого він задихався. Його неодноразово били та погрожували членам його родини. Коли польовий телефонний апарат, що виробляв електричний струм, за допомогою якого катували заявника, перестав працювати, працівники міліції надягнули на нього кайданки у положенні із заведеними за спину руками, наділи йому на голову поліетиленовий пакет і щільно зв`язали ноги мотузками. Щоразу, коли вони відпускали мотузки, заявник падав обличчям на підлогу. Коли телефонний апарат знову запрацював, катування електричним струмом відновили. Заявник неодноразово втрачав свідомість. 02.04.2002 та 03.04.2002 його знову катували. В останню дату заявник, не в змозі витримати катування, погодився надати зізнавальні показання. Потім йому дали роздруківку з переліком нерозкритих злочинів, вчинених в Одеській області, та змусили вибрати, в яких злочинах він згодом зізнається відповідно до вказівок працівників міліції, які вигадали план.

У подальшому, 04.04.2002, перебуваючи в управлінні, заявник написав шість явок з повинною та підписав «пояснення». У цих документах він надав детальні зізнавальні показання щодо своєї участі у банді та вчинення низки вбивств в Одеській області, а також назвав інших осіб, які були його спільниками. Згідно з твердженнями заявника спочатку його змусили підписати «пояснення», яке заздалегідь було надруковано працівниками міліції та містило зібрану про всі злочини інформацію, а потім, дотримуючись вказівок працівників міліції, він написав шість явок з повинною щодо кожного із вбивств в Одеській області, використовуючи інформацію, яка містилася в «поясненні», проте не переписуючи її дослівно. Того дня в управлінні заявник також написав явку з повинною щодо вбивства особи ОСОБА_7 у м. Івано-Франківську. Ця явка з повинною була отримана тим самим працівником міліції, що й зізнавальні показання про вбивства в Одеській області. 06.04.2002 складено протокол про затримання заявника. У ньому вказується, що того дня заявника загримали як підозрюваного у бандитизмі, вчиненні умисного вбивства громадянина ОСОБА_7 з корисливих мотивів і незаконному володінні зброєю та помістили до Маріупольського ізолятора тимчасового тримання, де тримали до 20.04.2002 року.

21.04.2002 заявника перевели до Івано-Франківського ІТТ у зв`язку з провадженням щодо вбивства громадянина Ч. Через наявність у заявника низки тілесних ушкоджень його не прийняли до установи, а направили до міського травматологічного пункту. Заявнику діагностували гранулюючі рани на зап`ястях і надали відповідну медичну допомогу. 22.04.2002 року прокурор, який розслідував вбивство громадянина ОСОБА_7 у м. Івано-Франківську, призначив медичний огляд заявника судово-медичним експертом. 23.04.2002 експерт оглянув заявника та 25.04.2002 склав відповідний висновок. Згідно з висновком експерта у заявника були підкон`юктивальні крововиливи очей, чисельні крововиливи та садна на руках і ногах. Згідно з твердженнями експерта ці тілесні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів за один або два тижні до проведення експертизи. Чисельні почервоніння шкіри у виличній ділянці також було задокументовано як доказ наявності саден на шкірі або поверхневих шкіряних опіків, заподіяних за один або два тижні до проведення експертизи. Експерт кваліфікував тілесні ушкодження як легкі. Жодних ушкоджень на статевих органах заявника виявлено не було. Експерт також зазначив, що на зап`ястях заявника були садна, а не гранулюючі рани, як раніше припустили у міській лікарні. Під час проведення експертизи заявник зазначив, що його тілесні ушкодження утворилися внаслідок катування працівниками міліції у період з 29.03.2002 по 03.04.2002 року.

Правова кваліфікація дій була визначена за ч.1 ст. 127 КК України.

Прокурор зазначає, що під час досудового розслідування було проведено ряд слідчих (оперативних) заходів, допитано ряд свідків в тому числі допитані родичі потерпілого, експерти, адвокати, судді, що розглядали справу, зроблено чисельні запити для встановлення нових обставин та підтвердження вже встановлених, проте за результатами проведених оперативних заходів не встановлено осіб, які вчинили дане кримінальне правопорушення.

24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 в державі введено воєнний стан.

Згідно Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 23 вересня 2022 року Затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 25 квітня 2022 року № 75 (у редакції наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 26 вересня 2022 року № 217) Маріупольська територіальна громада була віднесена до тимчасово окупованої території України.

Враховуючи те, що строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 127 КК України згідно зі ст. 49 КК України становить п`ять років та вказаний термін сплив, на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України прокурор просить закрити вказане кримінальне провадження.

В підготовчому судовому засіданні прокурор підтримала клопотання, надала пояснення з приводу проведення досудового розслідування, просила його задовольнити.

Дослідивши матеріали клопотання, суд вважає, що воно підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

В ході підготовчого судового засідання встановлено, що 15 листопада 2019 року Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську, внесено відомості до ЄРДР за № 0000181 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127 КК України.

Підставою для внесення відомостей до ЄРДР став лист заступника Міністра юстиції -Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини ОСОБА_5 від 01.11.2019 № 40078/7899-30-19/5.2.2 про виконання рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Скоморохов проти України» (заява № 58662/11) від 26.09.2019, яким ЄСПЛ констатував порушення матеріального га процесуального аспектів статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) у зв`язку з жорстоким поводженням із заявником з метою отримання його зізнавальних показань та не проведенням органами влади ефективного розслідування такого поводження, а також порушення пункту 1 статті 6 Конвенції у зв`язку з порушенням права заявника не давати показання та пояснення стосовно себе. Уряд України зобов`язано сплатити на виконання рішення 21 000 євро.

На момент внесення відомостей до ЄРДР по даному кримінальному провадженню кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.127 КК України відносилося до злочинів середньої тяжкості, і відповідно до ст.49 КК України строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину середньої тяжкості становив 5 років.

Під час проведення досудового розслідування встановлено, що протиправні дії , які полягали у жорсткому поводженні працівників міліції зі ОСОБА_8 мали місце у березні 2002 році.

Таким чином, у прокурора були наявні підстави для звернення до суду із відповідним клопотанням.

Відповідно до ст. 5 КПК України, процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

На час розгляду клопотання прокурора кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.127 КК України відноситься до нетяжких злочинів. Відповідно до ст.49 КК України строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення нетяжкого злочину становить 5 років.

Згідно з п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Разом з тим, згідно з ч. 2 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років.

Для застосування зазначено в ч. 2 ст. 49 КК України норми обов`язково має бути підтверджено факт ухилення особи від досудового слідства або суду, що є обставиною, яка виключає благополучне закінчення строків давності, і зупиняє диференційований строк, передбачений ч. 1 ст. 49 КК України. Під ухиленням від слідства або суду з погляду застосування ст. 49 КК слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, що змушує правоохоронні органи вживати заходи, спрямовані на розшук і затримання правопорушника (нез`явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, перебування в тайнику, імітація своєї смерті тощо). Зупинення перебігу строку давності можливе тільки щодо певної особи, обізнаної про те, що стосовно неї проводиться слідство. При з`ясуванні, які дії особи мають визнаватись юридично значущим (а не просто фактичним) ухиленням від слідства або суду, треба враховувати, крім усього іншого, кримінально процесуальний статус особи, що вчинила злочин. Це має бути особа, яка в установленому порядку визнана підозрюваним або обвинуваченим та яка зобов`язана з`являтись до правозастосовних органів за викликом, перебувати в межах їх досяжності. Зазначена особа усвідомлює, що в неї вже виник юридичний обов`язок постати перед слідством або судом, однак вона ухиляється від виконання такого обов`язку.

Під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000181 від 15.11.2019 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 127 КК України, не було встановлено особу, або осіб причетних до вчинення кримінального правопорушення. Підозра жодній особі не була оголошена.

Відповідно до п.1-1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті. Згідно ч.4 ст.284 КПК України закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора.

Враховуючи, що з моменту вчинення вказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.127 КК України, минуло більш ніш 23 роки, перебіг давності не зупинявся і не переривався, на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284, абз.4 ч. 4 ст. 284 КПК України, зазначене кримінальне провадження підлягає закриттю .

Керуючись п. 3-1 ч. 1 ст. 284, ст.ст.369-372 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора відділу протидії порушенням прав людини у правоохоронній та пенітенціарній сферах Донецької обласної прокуратури ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження внесеного в ЄРДР за № 0000181 від 15.11.2019 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 127 КК України - задовольнити.

Кримінальне провадження за № 0000181 від 15.11.2019 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 127 КК України закрити на підставі п. 3-1 ч.1 ст. 284 КПК України, в зв`язку не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1