Слобідський районний суд міста Харкова
Номер провадження № 1-кс/641/408/2026 Справа № 641/2035/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2026 року Слобідський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання прокурора Слобідської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000171 від 19.02.2026, за ознаками кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшло вказане клопотання в обґрунтування якого прокурор посилається на те, що в провадженні ВРЗуСТ СУ ГУНП в Харківські області перебувають матеріали досудового розслідування № 0000171 від 19.02.2026 за ознаками кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

24.01.2026 до ВП № 2 ХРУП №1 ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення з приводу того, що 24.01.2026 на автодорозі неподалік будинку 98-А по вул. Георгія Тарасенка в м. Харкові, сталася дорожньо-транспортна пригода, зіткнення автомобілю «ГАЗ 3302-244» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 , автомобілю «АЗЛК 214122» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5 , та автомобілю «Chevrolet Bolt» д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_6 , внаслідок чого пасажир автомобілю «Chevrolet Bolt» д.н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому зовнішнього виростку правої великогомілкової кістки без зміщення (ІПНП № 4533 від 18.02.2026).

В ході проведення огляду транспортного засобу 05.03.2026 поблизу будинку № 6/1 по вул. Старошишківській, АГК «Перемога», гараж № НОМЕР_4 що в Київському районі м. Харкова, в період часу з 13:35 до 14:10, автомобіль «АЗЛК 214122» реєстраційний номер НОМЕР_2 , як речовий доказ вилучено та поміщено для зберігання на територію приватного домоволодіння, за адресою: м. Харків, вул. Старошишківській, б. № 6/1, АГК «Перемога», гараж № НОМЕР_4 .

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 , автомобіль «АЗЛК 214122» реєстраційний номер НОМЕР_2 належить ОСОБА_8 , АДРЕСА_1 , м.т. НОМЕР_6 .

05.03.2026 слідчим винесено постанову про визнання речового доказу автомобілю, а саме: «АЗЛК 214122» реєстраційний номер НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_5 .

Автомобіль «АЗЛК 214122» реєстраційний номер НОМЕР_2 , відповідно до ст. 98 КПК України, може бути речовим доказом у зазначеному кримінальному провадженні, тобто знаряддями вчинення кримінального правопорушення, що зберегли на собі його сліди та містять інші відомості, які можуть бути використані як докази факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Крім того, зазначений транспортний засіб, як речовий доказ, необхідний для проведення автотехнічної, трасологічної експертизи та інших автотехнічних експертиз з метою з`ясування технічного стану транспортного засобу, параметрів механізму дорожньо-транспортної події та дій учасників пригоди.

Прокурор вважає, що вилучене під час проведення огляду місця події майно є предметом кримінального провадження та має доказове значення.

Прокурор та володілець майна в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду клопотання були повідомлені належним чином. При цьому прокурором та власником майна було подано заяви про розгляд клопотання без їх участі.

Слідчий суддя, розглянувши клопотання, дослідивши додані до клопотання документи, дійшов наступного.

Згідно ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

З аналізу норм п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Разом із тим, статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Як зазначено у клопотанні, вилучені речі мають вагоме значення для досягнення мети доказування у даному кримінальному провадженні, а саме, мають силу речових доказів та зберегли на собі сліди злочину.

Європейський суд з прав людини, неодноразово підкреслював, що у разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як обшуки з метою отримання доказів вчинення протиправних діянь, вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь та на рішення ЄСПЛ у справі «Новоселецький проти України» (Заява №47148/99, рішення від 22.02.2005, остаточне рішення від 22.05.2005) Європейський суд з прав людини вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар .

Відповідно до пунктів 69,73 рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції" (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

З матеріалів вбачається, що є достатні підстави вважати, що транспортний засіб, вказаний у клопотанні відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а тому на думку суду, є достатньо підстав вважати, що автомобіль «АЗЛК 214122» реєстраційний номер НОМЕР_2 , вказаний прокурором у клопотанні, має доказове значення у кримінальному провадженні та на нього необхідно накласти арешт з метою забезпечення збереження речового доказу та проведення експертних досліджень.

Керуючись вимогами ст. ст. 98, 170-175, 309 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора Слобідської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучений під час огляду транспортний засіб «АЗЛК 214122» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який вилучено та поміщено для зберігання на територію приватного домоволодіння, за адресою: АДРЕСА_2 , гараж № НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_8 , АДРЕСА_1 , м.т. НОМЕР_6 , шляхом заборони його ремонтування, користування, розпорядження та відчуження.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Виконання ухвали покладається на прокурора Слобідської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя- ОСОБА_1