Справа № 157/2005/24 Провадження №11-кп/802/127/26 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2026 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000364 від 15.08.2024 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора Волинської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_6 на вирок Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 22 липня 2025 року стосовно ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

Даним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із загальною середньою освітою, одруженого, на утриманні одна неповнолітня дитина та одна малолітня дитина, військовослужбовця, раніше не судимого,,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Вироком суду вирішено долю речових доказів, арештованого майна та процесуальних витрат.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України, а саме вчиненні своїми умисними діями, які виразилися в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе, за вчинення службовою особою в інтересах того хто надає неправомірну вигоду дій з використанням наданої їй влади.

Згідно вироку дії ОСОБА_7 суд першої інстанції кваліфікував як заволодіння офіційними документами шляхом зловживання особи своїм службовим становищем вчинене з корисливих мотивів, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України за наступних обставин.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 на території України введений воєнний стан, дія якого до теперішнього часу була неодноразово продовжена іншими Указами Президента України, затвердженими відповідними Законами України.

У зв`язку з військовою агресією проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань 24.02.2022 року Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» № 69/2022 оголошено загальну мобілізацію, яка також триває до теперішнього часу.

Згідно з ч. 5 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі Положення), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.12.2022 № 154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Згідно з цим Положенням завданнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених обов`язків є виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, керівництво військовим обліком призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, контроль за його станом, зокрема в місцевих органах виконавчої влади, органах місцевого самоврядування та в органах, що забезпечують функціонування системи військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (крім СБУ та Служби зовнішньої розвідки), забезпечення в межах своїх повноважень адміністрування (територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя) та ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) (районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), проведення заходів приписки громадян до призовних дільниць, призову громадян на військову службу, проведення відбору кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом, участь у відборі громадян для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил, підготовка та проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів, забезпечення організації соціального і правового захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори до Збройних Сил (далі - збори), ветеранів війни та військової служби, пенсіонерів з числа військовослужбовців Збройних Сил (далі - пенсіонери) та членів їх сімей, участь у військово-патріотичному вихованні громадян, здійснення інших заходів з питань оборони відповідно до законодавства.

Відповідно до абзаці п. 79 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487 (далі Порядок № 1487), районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки організовують оповіщення та у разі потреби можуть здійснювати безпосередньо через військових посадових осіб, військовослужбовців, державних службовців, працівників, визначених рішенням керівника відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів за місцем їх проживання (роботи, навчання тощо) шляхом вручення повісток під їх особистий підпис (додаток 11) та/або рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів і забезпечують здійснення контролю за їх прибуттям.

Згідно з п. 1 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16.05.2024 (далі Порядок № 560), цей Порядок визначає:

- процедуру оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин Збройних Сил, інших військових формувань, Центрального управління або регіонального органу СБУ чи відповідного підрозділу розвідувальних органів;

- процедуру перевірки військово-облікових документів громадян, уточнення персональних даних військовозобов`язаних та резервістів та внесення відповідних змін у військово-облікові документи.

Пунктом 28 Порядку № 560 передбачено, що виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки.

Відповідно до абз. 7 п. 31 Порядку № 560 Призначення представників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ, структурних підрозділів районних, міських держадміністрацій (військових адміністрацій), виконавчих органів сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад та підприємств (установ, організацій), уповноважених вручати повістки, здійснюється наказом відповідного керівника, який є підставою для видачі службового посвідчення особи, уповноваженої вручати повістки (додаток 1-1).

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі ІНФОРМАЦІЯ_3 ) (по стройовій частині) від 08.06.2023 № 173 рядового ОСОБА_7 зараховано до списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_3 на посаду стрільця-помічника гранатометника 3 відділення охорони взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В подальшому наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі ІНФОРМАЦІЯ_3 ) (по стройовій частині) від 30.08.2024 № 251 солдата ОСОБА_7 переведено на посаду стрільця 3 відділення охорони взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно з наказом коменданта міста Камінь-Каширський підполковника ОСОБА_9 від 08.12.2023 № 91-агд «Про визначення уповноважених осіб на перевірку документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану» та додатком № 1 Списку уповноважених осіб ІНФОРМАЦІЯ_4 , яким надано право здійснювати на території м. Камінь-Каширський та Камінь-Каширського району перевірку документів в осіб під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, до такого списку за № 66 був включений і солдат ОСОБА_7 .

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_7 , відповідно до п. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а також Закону України «Про державну службу» та п. 1 примітки до ст. 364 КК України є особою, яка за спеціальним повноваженням здійснює функції представників влади, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також неухильно їх додержуватись.

Разом з тим, обвинувачений вчинив корупційне кримінальне правопорушення за таких обставин.

ОСОБА_7 у невстановлений час та спосіб під час виконання своїх службових обов`язків отримав доступ до незаповнених бланків повісток з підписом начальника та печаткою установи, тобто заволодів ними та вирішив використати в особистих інтересах.

08 серпня 2024 року на території автозаправочної станції «ВОГ», що знаходиться на вул. Ватутіна, 6 в м. Камінь-Каширському ОСОБА_10 зустрівся із військовослужбовцем взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 . Під час зустрічі він, діючи з корисливими мотивами, надав ОСОБА_10 три незаповнені бланки-повістки із підписом керівника ІНФОРМАЦІЯ_4 та круглою печаткою цієї установи.

При цьому, обвинувачений ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_10 , що той, маючи при собі постійно незаповнену повістку-бланк із підписом керівника та круглою печаткою, при ситуації, яка буде пов`язана з реальним врученням йому справжньої повістки працівниками РТЦК та СП, зможе сам внести свої дані та дату виклику у таку бланк-повістку і, показавши її працівникам РТЦК та СП, уникнути отримання справжньої повістки, мотивуючи це тим, що він вже отримав повістку на певну дату для явки в РТЦК та СП, з метою уточнення військово-облікових даних та проходження військово-лікарської комісії.

Крім того, ОСОБА_7 у невстановлений час під час виконання своїх службових обов`язків отримав доступ до незаповнених бланків повісток з підписом начальника та печаткою установи, а саме будучи включеним до групи оповіщення не повернув невикористані бланки повіток. Таким чином заволодів ними та вирішив використати в особистих інтересах.

14 серпня 2024 року ОСОБА_7 , перебуваючи неподалік свого місця проживання, що НА АДРЕСА_1 , надав ОСОБА_10 один незаповнений бланк-повістки із підписом керівника ІНФОРМАЦІЯ_4 та круглою печаткою цієї установи.

ОСОБА_10 , розуміючи, що такі дії є незаконними, звернувся до правоохоронних органів з відповідною заявою про вчинення кримінального правопорушення та в подальшому діяв під контролем працівників правоохоронних органів з метою викриття незаконної діяльності військовослужбовця роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Після чого, 11 вересня 2024 року орієнтовно о 13 год 22 хв обвинувачений ОСОБА_7 , діючи з корисливих мотивів, перебуваючи біля приміщення Комунального некомерційного підприємства «Камінь-Каширська центральна районна лікарня», що знаходиться за адресою: вул. Шевченка, 43, м. Камінь-Каширський Волинської області, передав один незаповнений бланк-повістку та отримав від ОСОБА_10 неправомірну вигоду у розмірі 1000 доларів США.

У поданій апеляційній скарзі прокурор оскаржує вирок у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність, що призвело до зам`якого заходу примусу, який не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Вказує, що судом не здійснено всебічного та неупередженого дослідження усіх обставин кримінального провадження, безпідставно визнано недостовірними показання основного свідка ОСОБА_10 в частині деталей зустрічей з обвинуваченим. Наявність в обвинуваченого повісток з офіційними реквізитами виключно пов`язана із займаним ним службовим становищем та наявністю владних повноважень на здійснення оповіщення шляхом вручення повісток військовозобов`язаним. Відтак висновок суду про відсутність в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України, суперечить фактичним обставинам справи.

Водночас, призначення ОСОБА_7 покарання у виді штрафу не сприятиме запобіганню вчинення нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховуючи суспільну небезпечність вчиненого кримінального правопорушення і той факт, що на території України введений воєнний стан. Категорія кримінальних правопорушень, вчинених з корупційною метою співробітниками ТЦК та СП викликає негативну реакцію у суспільстві.

Прокурор просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки з позбавленням права обіймати посади та займатися діяльністю, пов`язаною з мобілізаційною роботою на строк 2 роки.

У поданому до суду доповненні до апеляційної скарги прокурор підтримує апеляційні вимоги та акцентує увагу на тому, що суд не мотивував належним чином прийняття до уваги одних доказів та відхилення інших, що перешкодило суду прийняти законне і обґрунтоване рішення. На думку сторони обвинувачення показаннями свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 доводиться залученість обвинуваченого до мобілізаційної роботи у виді оповіщення населення, а саме вручення бланків повісток військозобов`язаним громадянам з метою уточнення їх військово-облікових даних та проходження ними ВЛК, що пояснює наявність у ОСОБА_7 бланків повісток, які за грошову винагороду останній надавав ОСОБА_10 . Оскільки доводиться наявність у обвинуваченого владних повноважень для вручення повісток, а тому він, перебуваючи на посаді стрільця 3 відділення охорони взводу ІНФОРМАЦІЯ_4 та, будучи залученим згідно наказу (розпорядження) керівництва до оповіщення військовозобов`язаних громадян, був наділений такими повноваженнями (в тому числі щодо вручення повісток), а відтак являється військовою службовою особою, тобто суб`єктом відповідальності за злочин, вчинені у сфері службової діяльності та правопорушення, пов`язані з корупцією.

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та доводи апеляційної скарги, прокурора, який свою апеляційну скаргу підтримав, обвинуваченого та його захисника, які просили апеляцію залишити без задоволення, а вирок суду - без змін, апеляційний суд доходить наступного висновку.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Положення ст. 2 КПК України визначають завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, одним із завдань є забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання колегії суддів апеляційного суду, вказаних вимог суд першої інстанції дотримався не у повному обсязі.

Суд першої інстанції змінив кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 з ч. 1 ст. 368 КК України на ч. 1 ст. 357 КК України.

Частиною першою ст. 357 КК України встановлено відповідальність за викрадення, привласнення, вимагання офіційних документів, штампів чи печаток або заволодіння ними шляхом шахрайства чи зловживання особи своїм службовим становищем, а так само їх умисне знищення, пошкодження чи приховування, а також здійснення таких самих дій відносно приватних документів, що знаходяться на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форми власності, вчинене з корисливих мотивів або в інших особистих інтересах.

Як слідує з оскарженого вироку суд першої інстанції дійшов висновку про винуватість ОСОБА_7 в заволодінні офіційними документами шляхом зловживання особи своїм службовим становищем вчинене з корисливих мотивів.

В мотивах зміни кваліфікації дій обвинуваченого з ч. 1 ст. 368 КК України на ч. 1 ст. 357 КК України суд першої інстанції вказав, що якщо службова особа, виконуючи будь-які дії, не використовує можливості, пов`язані з її посадою, то в її діях відсутній склад злочину, передбачений ст. 368 КК України.

Із визначення ст. 368 КК України слідує, що службова особа не вправі одержувати будь-які винагороди у зв`язку із здійсненням своїх службових повноважень. Указане законодавче положення передбачає, що кримінальна відповідальність за порушення цієї заборони настає у тому разі, коли особа, яка дає хабар службовій особі, усвідомлює, що дає його саме такій особі, у зв`язку із можливостями її посади, а особа, яка одержує незаконну винагороду (хабар), розуміє (не може не розуміти) значущість займаної нею посади, її можливості; ураховується також вагомість цієї посади у сприйнятті її хабародавцем, мета, яку переслідує останній та його переконаність у тому, що цієї мети буде досягнуто завдяки можливостям посади, яку обіймає ця службова особа.

Тобто, поняття «з використанням наданої їй влади чи службового становища», при кваліфікації за ст. 368 КК України, не обмежується лише діями (бездіяльністю) у межах службової компетенції особи та, у тому числі, включає використання нею обумовлених займаною посадою можливостей.

Суд констатував, що стороною обвинувачення не доведено того, що ОСОБА_7 було надано владні повноваження на здійснення оповіщення шляхом вручення повісток військовозобов`язаним. Відповідним наказом обвинувачений був уповноважений на перевірку документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, що згідно з пунктом 1 Порядку проведення призову громадян № 560 є відмінною процедурою від процедури оповіщення. Крім того, відповідно до абз. 7 п. 31 Порядку № 560 призначення представників, уповноважених вручати повістки, здійснюється наказом відповідного керівника, який є підставою для видачі службового посвідчення особи, уповноваженої вручати повістки.

У зазначеному вище висновку суду першої інстанції колегія суддів вбачає суперечності, оскільки судом фактично виснувано про недоведеність того, що ОСОБА_7 було надано владні повноваження на здійснення оповіщення шляхом вручення повісток військовозобов`язаним і водночас вказано про доведеність винуватості ОСОБА_7 в заволодінні офіційними документами шляхом зловживання особи своїм службовим становищем вчинене з корисливих мотивів.

В апеляційній скарзі прокурор стверджує, що факт наявності в ОСОБА_7 владних повноважень та причинний зв`язок між його діями та займаним ним службовим становищем підтверджується, зокрема, наявністю в нього повісток з офіційними реквізитами, показаннями свідка ОСОБА_10 , який звертався до ОСОБА_7 саме як працівника ТЦК, аналізом змісту розмов між обвинуваченим та свідком, і сукупністю досліджених доказів, що, на думку сторони обвинувачення, свідчить про наявність в діях ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України.

Натомість суд першої інстанції належної оцінки діям ОСОБА_7 в частині наявності у нього владних повноважень не надав, зазначивши лише, що не доведено причинного зв`язку між його діями та займаним службовим становищем.

Водночас у вироку, окрім показань свідка ОСОБА_10 , які судом відкинуто з причин недостовірності, зазначено показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які проходять службу в РТЦК та СП і які вказали про залучення ОСОБА_7 до вручення повісток. Проте показання згаданих свідків аналізу щодо узгодженості наданих показань між собою та іншими доказами у кримінальному провадженні судом першої інстанції не зроблено. При цьому показання свідків суд у вироку виклав формально, без надання оцінки кожному доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Жодної оцінки чи правового аналізу судом не надано відомостям, які вбачаються з протоколу огляду від 12.09.2024, згідно з яким було оглянуто: серед іншого світлокопію наказу № 91-агд від 08.12.2023 комендатури м. Камінь-Каширський, про визначення уповноважених осіб на перевірку документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану; світлокопію списку уповноважених осіб ІНФОРМАЦІЯ_4 , яким надано право здійснювати на території м. Камінь-Каширський та Камінь-Каширського району перевірку документів в осіб під час забезпечення заходів правового воєнного стану на 4 аркушах, за підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 підполковника ОСОБА_13 , де під № 66 зазначений солдат ОСОБА_7 ; світлокопію функціональних обов`язків стрільця взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_4 солдата ОСОБА_7 ; витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 № 173 від 08.06.2023 про зарахування солдата ОСОБА_7 до списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_4 ; витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 №251 від 30.08.2024 про те, що солдат ОСОБА_7 приступив до виконання своїх службових обов`язків.

Таким чином формально перелічивши у вироку досліджені докази суд залишив поза увагою, що, як слідує з протоколу контролю за вчиненням злочину від 12.09.2024, ОСОБА_7 під час зустрічі з ОСОБА_10 передав останньому один незаповнений бланк повістки, підписаний т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 , з відтиском гербової печатки цієї установи та повідомив, що зможе передати ще один бланк повістки. При цьому ОСОБА_7 пояснив, як правильно відривати корінці і заповняти порожні графи бланку повістки, що також свідчить про володіння інформацією щодо правильного заповнення таких повісток.

З протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 12.09.2024 вбачається, що під час зустрічі ОСОБА_7 та ОСОБА_10 та їх розмови між собою ОСОБА_7 роз`яснює порядок заповнення бланку повістки, а саме, де і коли необхідно ставити підпис, вписувати прізвище ім`я, по батькові, дату, адресу, що та де відірвати від повістки. Також ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_10 , що другий бланк повістки можливо зможе надати йому післязавтра, а також додатково по телефону назве йому реєстраційний номер повістки, який необхідно поставити в бланку, вказуючи при цьому місце, де саме.

Наведеним обставинам судом першої інстанції фактично не надано оцінки, не проведено аналізу, яким чином встановлені обставини у сукупності з іншими наявними в матеріалах кримінального провадження доказами впливають на кваліфікацію дій ОСОБА_7 , а лише формально перераховано письмові докази.

Не спростовано судом першої інстанції і той факт, що сам ОСОБА_7 визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України, підтвердив, що будучи солдатом взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_4 у 2024 році залучався керівництвом до здійснення оповіщення шляхом вручення повісток військовозобов`язаним.

Залишено поза увагою суду, що жодного заперечення щодо отримання від ОСОБА_10 грошових коштів обвинувачений не виявляв, їх зустрічі відбувалися неодноразово і в разі непорозуміння щодо обставин домовленості чи умов передачі бланків повісток такі дії були б припинені. ОСОБА_7 володів незаповненими бланками повістки для уточнення військово-облікових даних та проходження військово-лікарської комісії як при першій зустрічі, коли передав бланки ОСОБА_10 , які відповідно до висновку судової технічної експертизи документів від 16.10.2024 № СЕ-19/103-24/13325-ДД мають відбитки гербової печатки ІНФОРМАЦІЯ_4 , так і під час інших зустрічей, тобто мав постійний доступ до таких бланків повісток.

Таким чином під час розгляду кримінального провадження місцевий суд належним чином не перевірив фактичні обставини кримінального правопорушення, не надав оцінку наявним у матеріалах справи доказам у їх сукупності та взаємозв`язку, належним чином не перевірив правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 .

Згідно з ч. 1 ст. 412 цього Кодексу, істотними є такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення і забезпечити права і законні інтереси учасників провадження.

Суд апеляційної інстанції при виявленні відповідних порушень повинен виходити не лише із того, що вони фактично перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, а й з потенційної можливості такого перешкоджання.

За наведеного вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню, а матеріали кримінального провадження направленню на новий судовий розгляд.

Відповідно до ч. 2 ст. 415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Оскільки вирок суду із зазначених вище підстав підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції, колегія суддів не здійснює оцінки усіх доводів апеляційної скарги прокурора, які підлягають перевірці при новому розгляді в суді першої інстанції.

Під час нового судового розгляду суду першої інстанції необхідно врахувати зазначене у цій ухвалі апеляційного суду, усунути порушення вимог кримінального процесуального закону, які стали підставами для скасування вироку суду та призначення нового судового розгляду, перевірити усі доводи, викладені в апеляційній скарзі, і за результатами розгляду ухвалити мотивоване, законне та обґрунтоване рішення.

З огляду на викладене апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення частково, а вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.

На підставі наведеного і керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 409 КПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Волинської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 22 липня 2025 року стосовно ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Головуючий

Судді