Справа № 183/1618/26
№ 1-кс/183/267/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 року місто Самар Дніпропетровської області

Слідчий суддя Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого СВ Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області, яка полягає у відмові у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000249 внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 20 лютого 2026 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.358 КК України,

за участю сторін провадження:

скаржника ОСОБА_3 , -

у с т а н о в и в :

До слідчого судді надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого СВ Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області, яка полягає у відмові у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000249 внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 20 лютого 2026 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.358 КК України.

В обґрунтування поданої скарги зазначено, що у провадженні СВ Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0000249 внесене до ЄРДР 20 лютого 2026 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.358 КК України за заявою ОСОБА_3 . Так при зверненні до органу досудового розслідування з заявою про злочин, скаржником було зазначено, що він є особою з інвалідністю внаслідок війни та відповідно до довідки МСЕК потребує стороннього догляду. 03 жовтня 2025 року за місцем його мешкання членами робочої групи до складу якої входили: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 були сфальсифіковані його відповіді надані шляхом анкетування. Вказані особи, зловживаючи службовим становищем, свідомо внесли неправдиві відомості до офіційних документів, що призвело до обмеження його прав на соціальну підтримку як особи з інвалідністю. Враховуючи відповідно до вимог ст. 55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення стосовно нього кримінального правопорушення, скаржник подав таку заяву а також клопотання про допит його у якості потерпілого з урахуванням стану його здоров`я, однак своїм листом від 25.02.2026 року слідчий зазначив, що не встановлено обставин, як б свідчили про заподіяння ОСОБА_3 шкоди і заплановано допитати його як свідка. Слідчим у порушення вимог ст. 110 КПК України не розглянуто заяву скаржника про залучення його як потерпілого у кримінальному провадженні, тому як не прийнято жодного процесуального рішення, а тому вважає таку бездіяльність незаконною.

ОСОБА_3 вважає бездіяльність слідчого, що полягає у невизнанні його потерпілим у кримінальному провадженні № 0000249 внесеному до ЄРДР 20 лютого 2026 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.358 КК України незаконною оскільки кримінальне провадження внесене до ЄРДР за його заявою та стосується протиправних дій в результаті яких з 03 жовтня 2025 року до теперішнього часу йому відмовлено у призначенні компенсації, тобто йому спричинено майнову шкоду кримінальним правопорушення у вигляді неотримання належних йому компенсаційних виплат.

У судовому засіданні скаржник підтримав подану скаргу та просив її задовольнити, з підстав, що викладені у скарзі. Уточнив, що із заявою про допит його як потерпілого він звернувся до кримінальному провадженні, винесеному 20.02.26 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України 23 лютого 2026 року, у заяві помилково значиться дата 18.02.2026.

Інші учасники судового розгляду у судове засідання не з`явилися.

Заслухавши скаржника, дослідивши підстави скарги та матеріали кримінального провадження № 0000249 внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 20 лютого 2026 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.358 КК України, слідчим суддею встановлено наступне.

Відповідно до положень статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України досудове розслідування стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Положеннями ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Главою 26 КПК України визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування.

Згідно з п. 5 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому розслідуванні може бути оскаржено рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим-особою, якій відмовлено у визнанні потерпілим.

Порядок розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування врегульовано статтею 306 КПК. Зокрема, частиною першою вказаної статті передбачено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень глави 26 КПК.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні СВ Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні за № 0000249 внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 20 лютого 2026 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.358 КК України за заявою ОСОБА_3 . Короткий виклад обставин наступний: невстановлені особи здійснили підроблення документу, що у свою чергу призвело до обмеження прав на соціальну підтримку особи з інвалідністю ОСОБА_3 (ЖЕО № 5441 від 20.02.2026).

Відповідно до заяви ОСОБА_3 , поданій у електронному вигляді та талону-повідомлення єдиного обліку № 5499 від 20.02.26 20 лютого 2026 року надійшла заява ОСОБА_3 про те, що він є особою з інвалідністю внаслідок війни та відповідно до довідки МСЕК потребує стороннього догляду. 03 жовтня 2025 року за місцем його мешкання членами робочої групи до складу якої входили: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 були сфальсифіковані його відповіді надані шляхом анкетування. Вказані особи, зловживаючи службовим становищем, свідомо внесли неправдиві відомості до офіційних документів, що призвело до обмеження його прав на соціальну підтримку як особи з інвалідністю.

23 лютого 2026 року ОСОБА_3 звернувся із клопотанням про допит його у якості потерпілого, який просить провести за місцем його реєстрації та фактичного перебування через стан його здоров`я. Вказане клопотання також подане електронною поштою.

25 лютого 2026 року за вих. № 85230 слідчим СВ Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області направлений лист ОСОБА_3 , у якому посилаючись на наявність у провадженні слідчого відділу кримінального провадження за № 0000249 внесеного до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 20 лютого 2026 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.358 КК України за заявою ОСОБА_3 станом на день надання відповіді не встановлено обставин, які б свідчили про заподіяння йому моральної, фізичної чи майнової шкоди внаслідок можливого вчинення кримінального правопорушення. А також заплановано проведення його допиту у якості свідка. Щодо проведення його допиту за місце реєстрації та фактичного перебування, повідомлено, що допит проводиться за місцем досудового розслідування або в іншому місці за погодженням із особою, яку мають намір допитати. Вважає доцільним проводити допит у службовому кабінеті за місцем проведення досудового розслідування для подальшого виготовлення друкованого протоколу допиту. Та посилається, що ОСОБА_3 не надано відповідних документів, що підтверджують його стан здоров`я, який унеможливлює його явку до органу досудового розслідування.

Відповідно до вимог ст. 91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягають: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання, а сам процес доказування полягає доказування у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, при цьому вказані заявником обставини щодо не проведення під час досудового розслідування кримінального провадження ряду слідчих дій не спростовані. Згідно до ч. 2 ст. 220 КПК України - про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься постанова.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Згідно з ч. 5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Відповідно до ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Матеріали кримінального провадження не містять процесуального рішення за результатами поданого ОСОБА_3 клопотання.

Аналіз вищенаведеного переконує у тому, що слідчим у даному кримінальному провадженні, в порушення вимог ст.ст. 55 та 220 КПК України, не виконано обов`язку щодо розгляду заяви (клопотання) ОСОБА_3 у встановлений строк.

Відтак, скарга підлягає частковому задоволенню, а слідчий суддя вважає за необхідне зобов`язати слідчого СВ Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області розглянути заяву (клопотання) ОСОБА_3 від 23.02.2026 року ОСОБА_3 від 23 лютого 2026 року про залучення його в якості потерпілого у кримінальному провадженні № 0000249 внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 20 лютого 2026 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.358 КК України.

Водночас, не підлягають задоволенню вимоги скарги про зобов`язання слідчого визначити статус ОСОБА_3 у кримінальному провадження, як потерпілого, оскільки проведення таких слідчих (розшукових) дій, так само, як і зобов`язання залучення в якості потерпілого, надання пам`ятки, інформування про хід досудового розслідування входить до процесуальних повноважень слідчого і постановлення ухвали про зобов`язання вчинення цих дій призведе до втручання у такі повноваження.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 12 жовтня 2017 року (справа № 757/49263/15-к), у разі, якщо слідчий суддя прийняв рішення, яке не передбачено КПК України, бо не узгоджується з положеннями ст. 307 КПК України стосовно його повноважень, суду апеляційної інстанції при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження належить виходити з приписів ст. 9 КПК України, яка розкриває принцип законності кримінального провадження та в частині шостій установлює, що, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу. Однією з таких засад є забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності (п. 17 ч. 1 ст. 7 КПК України), а її зміст розкрито у ст. 24 КПК України, згідно з частиною першою якої кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України. У цьому кримінальному провадженні Верховний Суд України сформулював висновок щодо застосування норми права, відповідно до якого, у разі постановлення слідчим суддею ухвали, що не передбачена кримінальними процесуальними нормами, до яких відсилають положення ч. 3 ст. 309 КПК України, суд апеляційної інстанції не вправі відмовити у перевірці її законності, посилаючись на приписи ч. 4 ст. 399 КПК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 01 грудня 2022 року у справі № 522/7836/21 (провадження № 51-2328 км 22).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 55, 110, 220, 303-309 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в :

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Зобов`язати слідчого СВ Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області розглянути заяву (клопотання) ОСОБА_3 від 23 лютого 2026 року про залучення його в якості потерпілого у кримінальному провадженні № 0000249 внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 20 лютого 2026 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.358 КК України.

В іншій частині скарги відмовити.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошений 03 березня 2026 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1