Єдиний унікальний номер 205/330/26
Номер провадження 1-в/205/17/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2026 року м. Дніпро

Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю учасників судового провадження:

прокурора - ОСОБА_3

представника ОСОБА_4

засудженого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Дніпро заяву засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про звільнення від покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Новокодацького районного суду міста Дніпра надійшла заява засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про звільнення від покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 просив заяву задовольнити, звільнити від покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

В судовому засіданні представник ДВК №89 ОСОБА_6 заперечував проти задоволення заяви засудженого.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення заяви засудженого.

Дослідивши заяву та матеріали особової справи, заслухавши думку учасників процесу, суд дійшов наступного висновку.

Згідно із ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX.

Згідно вказаного Закону № 3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, кримінальна відповідальність настає у випадку якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (частина 6 статті 3 КК України).

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У силу ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України передбачено, що, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу ІV цього кодексу для відповідного року.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

З викладеного вбачається, що два неоподатковуваних мінімума доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» від 02.12.2021 № 1928-IX установлено у 2022 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб: з 1 січня - 2481 гривень.

Встановлено, що засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання в ДУ «Дніпровська виправна колонія (№89)» за вирокомДніпровського районного суду м. Кам`янського, Дніпропетровської області від 07 липня 2025 року за ч. 4 ст. 185 КК, ч.2 ст.190, ч.1 ст.70 КК України, засуджений до покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі.

Так, за вказаним вироком ОСОБА_5 , визнано винуватим в тому, що він:

- 08.04.2025 приблизно о 17 годин 04 хвилин, заподіявпотерпілому ОСОБА_7 , майнову шкоду в розмірі 19500 гривень 00 копійок.

- 26.04.2025 приблизно о 13 годин 00 хвилин, заподіяв потерпілому ОСОБА_8 , майнову шкоду в розмірі 10309 гривень 00 копійок.

Вартість майна, у викрадені якого визнано винуватим ОСОБА_5 , згідно з вироком Дніпровського районного суду м. Кам`янського, Дніпропетровської області від 07 липня 2025 року за ч. 4 ст. 185 КК, ч.2 ст.190, ч.1 ст.70 КК України за першим епізодом: 08.04.2025 приблизно о 17 годин 04 хвилин, заподіяв потерпілому ОСОБА_7 , майнову шкоду в розмірі 19500 гривень 00 копійок, за другим епізодом: 26.04.2025 приблизно о 13 годин 00 хвилин, заподіяв потерпілому ОСОБА_8 , майнову шкоду в розмірі 10309 гривень 00 копійок, а від так, перевищує суму два неоподаткованих мінімумів доходів громадян, встановлених на день вчинення засудженим інкримінованого йому діяння, а тому Закон України №3886-ІХ не має зворотну дію у часі щодо засудженого та не підлягає застосуванню.

Таким чином, суд приходиться до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання та звільнення засудженого від покарання призначеного, у зв`язку з усуненням законом карності діяння, за яке він був засуджений.

На підставі викладеного, керуючись Закону України №3886-ІХ від 18.07.2024, ст.4, 5, ч.2 ст.74 КК України, ст.ст.537, ст.539 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про звільнення від покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України - відмовити.

Копію ухвали направити адміністрації Державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89) для ознайомлення засудженого.

На ухвалу може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1