печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2026 року

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю:

захисника - адвоката: ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката: ОСОБА_4 ,

прокурора: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за скаргою адвоката ОСОБА_3 на повідомлення Старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_6 від 25.04.2024 року про підозру ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України, у кримінальному провадженні № 0000249 від 17.02.2023 року, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою на повідомлення Старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_6 від 25.04.2024 року про підозру ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України, у кримінальному провадженні №0000249 від 17.02.2023 року.

В обґрунтування вимог скарги адвокат ОСОБА_3 зазначає, що 25.04.2024 стосовно ОСОБА_7 складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України. Того ж дня повідомлення про підозру ОСОБА_7 нікому не вручено, а залишено перед входом на подвір`я в будинок АДРЕСА_1 , незважаючи на те, що 22.03.2024 року слідчому повідомлено про перебування ОСОБА_7 на лікуванні у Німеччині. Повідомлення про підозру не відповідає вимогам ст. 277 КПК України, а викладені в тексті обставини не відповідають матеріалам кримінального провадження; визначена стороною обвинувачення кваліфікація та не містить конкретних даних щодо протиправної діяльності ОСОБА_7 ; у повідомленні про підозру не вказано час та місце вчинення інкримінованого злочину, що порушує право на захист. Повідомлення про підозру від 25.04.2024 суперечить повідомленню про підозру від 21.11.2023 року. Слідством не здобуто доказів того, що ОСОБА_7 організував злочинну групу та знав її учасників. Сторона захисту встановила, що схема заволодіння земельними ділянками не належить ОСОБА_7 , а належить особам, які продали йому за довіреностями вказані земельні ділянки; встановлені десятки таких земельних ділянок в інших областях, які реалізовані іншим особам. Повідомлення про підозру від 25.04.2024 року побудовано на показах і документах 9 осіб, яких ОСОБА_7 не знав і не міг знати, до підроблення документів відношення не має.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13.08.2025 скаргу на повідомлення Старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_6 від 25.04.2024 року про підозру ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України, залишено без задоволення.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 08.12.2025 року скасовано ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13.08.2025 року та призначено новий судовий розгляд скарги слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва.

Згідно протоколу автоматизованого визначення слідчого судді від 12.01.2026 скарга надійшла в провадження слідчого судді ОСОБА_1 .

В судовому засіданні адвокати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 скаргу підтримали та просили задовольнити.

Прокурор проти задоволення скарги заперечував.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, під час розгляду скарги здійснювалось фіксування технічними засобами судового процесу.

Заслухавши думку учасників судового розгляду скарги, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

Слідчим суддею встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000249 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України.

25.04.2024 року слідчим слідчої групи Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_6 повідомлено про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України.

В подальшому матеріали відносно ОСОБА_7 виділено в окреме провадження № 0000940.

04.02.2026 обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000249 від 17.02.2023 року стосовно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 скеровано до Печерського районного суду м. Києва для розгляду по суті.

Згідно п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Так, процедура повідомлення про підозру регулюється положеннями Глави 22 КПК України: порядок повідомлення про підозру передбачено ст. 278 КПК України, випадки повідомлення про підозру передбачені ст. 276 КПК України, зміст повідомлення про підозру ст. 277 КПК України.

Отже, підставою оскарження вказаного процесуального рішення є порушення вищевказаних норм.

Відповідно до ст. 276 КПК України, повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. Особливості повідомлення про підозру окремій категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу. У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа (особа, якій законом надано право здійснювати затримання) зобов`язані невідкладно повідомити підозрюваному про його права, передбачені статтею 42 цього Кодексу. Після повідомлення про права слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа на прохання підозрюваного зобов`язані детально роз`яснити кожне із зазначених прав.

Згідно ст. 277 КПК України, письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором. Повідомлення має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Статтею 278 КПК України визначено, що письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Згідно зі ст. 135 КПК України особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

У разі неможливості вручити особисто, повідомлення про підозру вручається у спосіб, передбачений для виклику та приводу особи, а саме ст. 135, 136 КПК України, тобто шляхом: надіслання поштою, електронною поштою; врученням під розписку дорослому члену сім`ї чи іншій особі, яка з нею проживає «для передання»; врученням житлово-експлуатаційної організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

З наданих слідчому судді матеріалів вбачається, що повідомлення про підозру ОСОБА_7 було вручено шляхом вручення дружині. Відмова останньої від отримання копії повідомлення про підозру не свідчить про незаконність дій слідчого.

Окрім того, подана адвокатом ОСОБА_3 скарга на повідомлення про підозру ґрунтується, в тому числі, на твердженнях про необґрунтованість підозри.

Однак перевірка повідомлення про підозру з точки зору обґрунтованості підозри з врахуванням положень ст. 17 КПК України не входить до предмету судового розгляду, який здійснюється слідчим суддею відповідно до положень ч. 1 ст. 303 КПК України на стадії досудового розслідування, а може бути лише предметом безпосереднього судового розгляду кримінального провадження судом, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вдаватись до оцінки отриманих слідством доказів та порядку їх отримання, давати оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості, а без такої оцінки висновок щодо обґрунтованості повідомленої особі підозри неможливий.

Як визначено у ч.ч. 1, 2 ст. 89 КПК України, суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28.10.1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, «обґрунтованість підозри, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 року, § 57).

Отже, на стадії досудового розслідування слідчий суддя може, враховуючи правову позицію ЄСПЛ щодо визначення поняття «обґрунтована підозра» як існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п.175 Рішення в справі "Нечипорук і Йонкало проти України" (заява N42310/04, рішення від 21 квітня 2011 року, остаточне 21.07.2011року), оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, не вдаючись до їх оцінки як допустимих.

При цьому, повнота та всебічність проведеного розслідування не є тими обставинами, які мають оцінюватись слідчим суддею при з`ясуванні достатності доказів, що стали підставою повідомлення особі про підозру.

Оскільки, адвокатом ОСОБА_3 не наведено даних, які б викликали сумнів щодо незаконності повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України, відтак підстави для задоволення скарги відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись, ст.ст. 7, 22, 107, 276-278, 303, 306, 307, 309 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 на повідомлення Старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_6 від 25.04.2024 року про підозру ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України, у кримінальному провадженні № 0000249 від 17.02.2023 року - залишити без задоволення.

Ухвала слідчого судді може бути оскарження безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Слідчий суддя ОСОБА_13