УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Про продовження строку дії запобіжного заходу

05 березня 2026 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 Кримінального кодексу України, відомості про щодо яких внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003876 від 19.11.2025 року, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 16 січня 2026 р. до обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 застосований запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Прокурор подав клопотання, в яких просив продовжити термін цілодобового домашнього арешту, мотивуючи це тим, що в невстановлений час, але не пізніше 20.11.2025, за невстановлених обставин, у ОСОБА_6 за попередньою змовою із ОСОБА_5 виник спільний злочинний умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання з метою збуту психотропних речовин у особливо великих розмірах. З метою реалізації вказаного умислу у невстановлений досудовим розслідуванням час, дату та місці, за невстановлених обставин, ОСОБА_5 діючи за попередньою змовою із ОСОБА_6 та розуміючи, що вказана діяльність є протиправною, має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлена тяжкими наслідками не лише для здоров`я конкретної особи, а й для здоров`я населення в цілому, буде здійснюватися в порушення вимог Законів України від 15.02.1995 «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», переслідуючи корисливий мотив, придбали у невстановленої особи психотропні речовини у особливо великих розмірах, після чого почали зберігати їх у лише відомому останнім місці.

Так, 20.11.2025 в період часу з 11 год. 34 хв. по 12 год. 55 хв. працівниками поліції проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено 4-ММС масою 60,175 грам, тобто у особливо великих розмірах, особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP масою 0,686 грам, психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, масою 7,458 грам, тобто у великих розмірах, останні незаконно придбали та зберігали з метою збуту, діючи за попередньою змовою групою осіб.

На підставі вищевикладеного ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 Кримінального кодексу України.

Прокурор, посилаючись на наведені обставини та дані матеріалів провадження, просить продовжити обвинуваченим запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Обвинувачені та їх захисник проти задоволення клопотань заперечували.

Вирішуючи питання про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд виходить з того, що такі ризики повинні ґрунтуватися не на загальних посиланнях, а на конкретних даних про можливу поведінку обвинувачених, їх зв`язки, умови життя та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

Щодо ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування від суду, суд враховує дані про правову кваліфікацію інкримінованого діяння за ч. 3 ст. 307 КК України, що належить до категорії особливо тяжких злочинів, і дані про суворість можливої санкції, яка, за змістом клопотання, може передбачати покарання до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Суворість потенційного покарання сама по собі не є автоматичною підставою для застосування тримання під вартою, однак у поєднанні з іншими даними вона може свідчити про наявність стимулу ухилитися від суду. Додатково, ризик переховування у даному провадженні підтверджується даними про відсутність у обох обвинувачених офіційного працевлаштування та постійного джерела доходів, а також даними про відсутність у них сімейних обов`язків у вигляді шлюбу.

Окремо суд враховує щодо ОСОБА_6 дані про наявність іншого кримінального провадження, обвинувальний акт у якому, за наданими відомостями, 26.03.2025 направлено до Солом`янського районного суду м. Києва за ч. 1 ст. 125, ч. 4 ст. 185 КК України, що вказує на наявність у нього додаткових процесуальних ризиків та не сприяє висновку про повну відсутність підстав для занепокоєння стосовно належної процесуальної поведінки.

Щодо ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме незаконного впливу на свідків та інших учасників кримінального провадження, суд враховує наведені прокурором дані про те, що обвинувачені отримали персональні дані учасників провадження під час виконання вимог ст. 290 КПК України, а також те, що ОСОБА_5 і ОСОБА_6 є рідними братами та фактично проживають за однією адресою.

Сукупність цих даних об`єктивно створює можливість узгодження позицій, впливу на показання, схилення до зміни раніше наданих свідчень або уникнення явки учасників у судові засідання, з огляду на доступ до контактної інформації. Водночас, суд оцінює інтенсивність цього ризику як таку, що може бути істотно знижена покладенням процесуальних обов`язків, обмеженням пересування у визначений час доби та забороною спілкування з певними особами у межах судового рішення, оскільки наявні матеріали не містять даних про вже вчинені спроби тиску чи конкретні епізоди впливу, а лише підтверджують можливість такого впливу з урахуванням об`єктивних обставин.

Щодо ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме вчинення іншого кримінального правопорушення або продовження кримінальної діяльності, суд бере до уваги дані обшуку за адресою фактичного проживання обвинувачених, під час якого, за змістом клопотання, виявлено психотропні речовини у значних кількостях, а також дані про характер вилученого, який у клопотанні пов`язується із зберіганням з метою збуту та попередньою змовою, що у сукупності може свідчити про наявність у обвинувачених можливості і схильності до продовження протиправної поведінки.

Проте, як і у випадку з ризиком незаконного впливу, суд не встановлює за наданими матеріалами таких даних, які б вказували на невідворотність чи високу інтенсивність продовження протиправної діяльності саме у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки прокурором, по суті, наведено загальні міркування, прив`язані до кваліфікації та змісту обвинувачення, без конкретизації фактичних дій обвинувачених після направлення обвинувального акта до суду, які б свідчили про реальні, а не потенційні спроби продовження діяльності або підготовки до неї.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, у даному провадженні існують і підтверджуються конкретними даними.

Суд також враховує, що домашній арешт, як запобіжний захід, прямо передбачений ст. 181 КПК України, і за своєю суттю, у разі встановлення обмежень на залишення житла у визначений період доби, може ефективно забезпечити контроль за місцем перебування обвинувачених, унеможливити їх нічні переміщення, зменшити ризики контактів із учасниками провадження поза процесуальними рамками та сприяти забезпеченню явки до суду.

Суд враховує також те, що застосування тримання під вартою щодо обох обвинувачених за відсутності переконливого доведення неможливості досягнення мети запобіжного заходу іншими засобами суперечило б вимогам ч. 1 ст. 183 КПК України та загальним засадам кримінального провадження щодо пропорційності втручання у права особи.

За таких обставин, керуючись приписами ч. 4 ст. 194 КПК України, суд вважає за можливе продовжити застосування до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою фактичного проживання щодо кожного з обвинувачених, оскільки він здатний забезпечити належну процесуальну поведінку, виконання процесуальних обов`язків.

Виходячи із зазначеного, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Заборонити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 цілодобово.

Зобов`язати ОСОБА_5 та ОСОБА_6 прибувати до Солом`янського районного суду м. Києва за кожною вимогою.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 ,

Строк дії ухвали до 04 травня 2026 р. включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1