В И Р О К

іменем України

31 березня 2026 року м. Снігурівка

справа № 485/570/26

провадження №1-кп/485/116/26

Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в залі суду в місті Снігурівка у спрощеному провадженні, без проведення судового розгляду в судовому засіданні, за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт з доданими до нього матеріалами у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000010 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Снігурівка Миколаївської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця, який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу за мобілізацією на посаді командира відділення кулеметного взводу 2 механізованого відділення військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат»,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України,

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ,

сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5 ,

установив:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

Солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби та проходячи її на посаді командира відділення кулеметного взводу 2 механізованого відділення військової частини НОМЕР_1 , 31.01.2026, близько 17:20, керуючи транспортним засобом марки ВАЗ 2104 з реєстраційним номером НОМЕР_2 , під час руху по вул. Героїв-рятувальників, м. Снігурівка Снігурівської ОТГ, Баштанського району Миколаївської області, був зупинений працівниками поліції ВП №2 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області, та на законну вимогу поліцейського про надання документу на право керування транспортним засобом, діючи умисно, усвідомлюючи, що наявне у нього посвідчення водія серії, номер НОМЕР_3 , видане 22.01.2026 на його ім`я, є завідомо підробленим, оскільки ОСОБА_3 вказаний документ отримав без проходження відповідної процедури отримання посвідчення водія, що передбачає обов`язкове проходження позачергового медичного огляду та складення теоретичного і практичного іспитів в уповноважених підрозділах територіальних органів з надання сервісних послуг МВС України, в порядку передбаченому Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №340 від 08.05.1993, пред`явив працівнику відділення поліції №2 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області, чим використав, в обґрунтування правомірності керування транспортним засобом, відповідний підроблений документ, а саме посвідчення водія серії, номер НОМЕР_3 нібито видане 22.01.2026 органом «ТСЦ 8042» на ім`я ОСОБА_3 , яке не відповідає встановленому зразку аналогічного бланка посвідчення водія, що перебуває в офіційному обігу на території України, так як виготовлене у невідповідності до вимог, які пред`являються до даного виду документів.

Своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 358 КК, а саме використання завідомо підробленого документу.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

Частиною 2 ст.12 КК встановлено, що кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Отже, враховуючи, що санкцією ч.4 ст. 358 КК передбачене основне покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційним наглядом на строк до двох років, або обмеженням волі на той самий строк, то кримінальне правопорушення за ч.4 ст. 358 КК є кримінальним проступком.

Відповідно ж до ч.2 ст.381 Кримінального процесуального кодексу України (далі-КПК), суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

До обвинувального акту прокурором в порядку ч.1 ст. 302 КПК подано заяву, яка містить клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Крім того, до обвинувального акта також додана письмова заява ОСОБА_3 , якою він погодився із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК та надав згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, обвинувачений ОСОБА_3 також беззаперечно визнав свою винуватість.

Згідно з ч.1 ст. 382 КПК, суд у п`ятиденний строк з дня отримання обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку, а в разі затримання особи у порядку, передбаченому частиною четвертою статті 298-2 цього Кодексу, невідкладно вивчає його та додані до нього матеріали і ухвалює вирок. А відповідно до другого речення ч.2 ст. 382 КПК, у вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Отже, враховуючи, що учасники судового провадження не оспорюють встановлені під час дізнання обставини і згідні з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні (без проведення судового розгляду за відсутності учасників судового провадження), про що свідчать відповідні їх письмові клопотання та заява, суд, вивчивши обвинувальний акт щодо ОСОБА_3 та додані до нього матеріали, які містять належні, допустимі, достовірні та достатні докази, оцінені судом відповідно до ст. 94 КПК, дійшов висновку про відсутність необхідності призначати розгляд у судовому засіданні обвинувального акта, викликати для участі у ньому учасників кримінального провадження, та про наявність підстав для ухвалення вироку щодо ОСОБА_3 у спрощеному провадженні (без проведення судового розгляду за відсутності учасників судового провадження).

Оцінені судом додані до обвинувального акта матеріали також дають підстави для висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , про винуватість останнього в його вчиненні, про наявність фактичних підстав для визнання ним винуватості та про відповідність встановлених органом досудового розслідування обставин наявним матеріалам досудового розслідування та формулюванню обвинувачення, визнаного судом доведеним. Суд також погоджується з кваліфікацією дій обвинуваченого за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст.358 КК, як використання завідомо підробленого документу .

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання

Обставинами, які відповідно до ч.1 ст.66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_3 є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Стороною обвинувачення не зазначено в обвинувальному акті про наявність обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_3 , та які відповідно до п. 4 ч. 1 ст.91, ч. 1 ст.92 КПК підлягають доказуванню саме прокурором. У силу положень ст. 337 КПК суд позбавлений можливості додатково встановлювати та враховувати обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 та які в обвинувальному акті не зазначені, а також які прокурором не доказувалися, оскільки це погіршить становище обвинуваченого.

Мотиви призначення покарання

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд у відповідності до ст.65 - 67 КК враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений вчинив умисний кримінальний проступок проти авторитету органів державної влади, органів місцевого самоврядування, об`єднань громадян.

За даними витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №325 від 21.11.2025, ОСОБА_3 призначений на посаду командира відділення кулеметного взводу 2 механізованого відділення військової частини НОМЕР_1 .

За даними витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №22 від 22.01.2026, ОСОБА_3 вибув у відпустку на лікування у зв`язку з хворобою в м.Снігурівка на 30 діб з 21.01.2026 по 19.02.2026.

Згідно службової характеристики, за місцем проходження військової служби ОСОБА_3 характеризується позитивно.

За даними медичної характеристики з місця проходження військової служби, ОСОБА_3 31.07.2024 під час бойових дій отримав поранення. Діагноз стан після операції (13.01.2026) ФЕК з імплантацією задньокамерної ІОЛ на правому оці з приводу ускладненої катаракти правого ока при гостроті зору з корекцією 1,0, пігментний невус слізнього м`ясця лівого ока.

За місце проживання ОСОБА_3 характеризується позитивно.

Згідно медичних довідок ОСОБА_3 не перебуває на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра.

ОСОБА_3 є раніше не судимим.

Отже, з урахуванням вказаних обставин та особи обвинуваченого ОСОБА_3 , який вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем проживання та за місцем служби характеризується позитивно, обставин, що пом`якшують покарання, таких як щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також відсутності обставин, які обтяжують покарання, суд у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 можливе з призначенням йому покарання у межах санкції ч.4 ст.358 КК у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, зважаючи на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення за відсутності тяжких наслідків, оскільки суд переконаний в тому, що саме така міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Суд встановив, що ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні не затримувався та під вартою не тримався, запобіжні заходи щодо нього не застосовувалися. Інші заходи забезпечення кримінального провадження також не застосовувались. Цивільний позов не заявлено.

У силу ч. 2 ст. 124 КПК з ОСОБА_3 на користь держави підлягають стягненню судові витрати на залучення експерта.

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до положень ч. 9 ст. 100 КПК.

Керуючись ст.100, 124, 369 - 371, 373 - 375, 381 - 382 КПК, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850,00 (вісімсот п`ятдесят гривень) грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта для проведення судової експертизи на загальну суму 3565,60 (три тисячі п`ятсот шістдесят п`ять гривень шістдесят копійок) гривень.

Речовий доказ - посвідчення водія, серії НОМЕР_3 , на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке видане органом ТСЦ 8042 22.01.2026 та дійсне до 22.01.2028, відкрита категорія В, яке було упаковано до спеціального пакету № PSP 1097644 та зберігається в матеріалах кримінального провадження №0000010 від 01.02.2026 - знищити.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду через Снігурівський районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Миколаївським апеляційним судом.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1