Справа № 138/515/26
Провадження №11-сс/801/211/2026
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2026 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниця у порядку ч. 1 ст. 406 КПК України апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 24.02.2026, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність керівника Могилів-Подільської окружної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 24.02.2026 відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність керівника Могилів-Подільської окружної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 13.02.2026.

Своє рішення суд першої інстанції мотивує тим, що під час судового розгляду встановлено, що у провадженні Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області уже перебуває кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000065 від 26.08.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 343 КК України, яке розпочато, у тому числі за заявою самого ж скаржника, і фактичні обставини події про яку ОСОБА_5 повідомив прокурору у своїй заяві від 13.02.2026 є ідентичними до тих, які ним уже повідомлені в заяві в межах вказаного кримінального провадження, що розслідується з серпня 2025 року.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, заявник ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою Могилів-Подільську окружну прокуратуру зобов`язати внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 13.02.2026.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що, на думку ОСОБА_5 , слідчим суддею під час постановлення оскаржуваної ухвали було неправильно застосовано положення кримінального процесуального закону, зокрема вимоги ст. 214 КПК України, яка встановлює імперативний обов`язок прокурора невідкладно, але не пізніше 24 годин після отримання заяви або повідомлення про кримінальне правопорушення, внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань. При цьому, як зазначає апелянт, закон не передбачає можливості попередньої оцінки заяви, порівняння її з іншими кримінальними провадженнями, аналізу «тотожності факту» чи відмови у внесенні відомостей з огляду на іншу правову кваліфікацію, тоді як слідчий суддя, фактично, легалізував дискреційні повноваження прокурора, яких закон не містить.

Крім того, як зазначено в апеляційній скарзі, слідчий суддя, розглядаючи скаргу в порядку ст. 303 КПК України, підмінив предмет судового контролю, оскільки замість перевірки виключно факту невнесення відомостей до ЄРДР досліджував питання правової кваліфікації, аналізував доцільність паралельного розслідування та оцінював достатність уже існуючого кримінального провадження, чим, на переконання апелянтів, вийшов за межі наданих йому процесуальних повноважень.

Також у апеляційній скарзі звертається увага на те, що заява від 13.02.2026 стосувалася ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 КК України (умисне невиконання судового рішення), тоді як наявність кримінального провадження за ст. 343 КК України, не означає автоматичного охоплення ознак злочину, передбаченого ст. 382 КК України, не виключає можливості додаткової кваліфікації та не звільняє прокурора від обов`язку внесення нових відомостей до ЄРДР.

Крім цього, апелянт зазначає, що суд першої інстанції формально послався на правові позиції Верховного Суду, однак фактично їх не застосував, хоча Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що реєстрація відомостей у ЄРДР є обов`язком, а не правом органу досудового розслідування, а оцінка обґрунтованості заяви має здійснюватися після внесення таких відомостей.

Разом з тим, як зазначено в апеляційній скарзі, відмова у внесенні відомостей до ЄРДР, на переконання заявника, порушує його право на доступ до правосуддя, оскільки позбавляє заявників процесуального статусу, унеможливлює здійснення контролю за перебігом досудового розслідування та суперечить стандарту ефективного розслідування, сформульованому у практиці Європейського суду з прав людини.

Також у апеляційній скарзі наголошується, що суд першої інстанції допустив логічну помилку, виходячи з припущення, що у разі наявності вже відкритого кримінального провадження додаткові відомості до ЄРДР вноситися не повинні, тоді як КПК України, на переконання апелянта, не містить такої підстави для відмови, а у випадку пов`язаності обставин прокурор зобов`язаний внести відомості та, за наявності підстав, об`єднати кримінальні провадження відповідно до ст. 217 КПК України.

03.03.2026 до початку розгляду апеляційної скарги по суті до Вінницького апеляційного суду надійшло клопотання від апелянта ОСОБА_5 , у якому останній повідомив про відсутність заперечень щодо розгляду поданої ним апеляційної скарги за його відсутності. У поданому клопотанні апелянт зазначив, що апеляційну скаргу підтримує у повному обсязі, наполягає на її задоволенні, питання щодо її вирішення просить залишити на розсуд суду.

06.03.2026 до апеляційного суду надійшла заява прокурора, у якій він заперечує проти доводів апеляційної скарги ОСОБА_5 на ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 24.02.2026. У заяві зазначено, що апеляційна скарга є немотивованою та необґрунтованою, не містить належного спростування висновків суду першої інстанції та не вказує на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. Крім того, звернуто увагу, що судові рішення Верховного Суду, на які посилається апелянт, відсутні у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Також прокурор зазначає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР, оскільки за наведеними заявником обставинами вже здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000065 від 26.08.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 343 КК України.

З огляду на викладене прокурор просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, розгляд спави просить провести за його відсутності.

Згідно з ч. 1 ст. 406 КПК України суд апеляційної інстанції має право ухвалити судове рішення за результатами письмового провадження, якщо всі учасники судового провадження заявили клопотання про здійснення провадження за їх відсутності.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає за можливе прийняти судове рішення за результатами письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали апеляційної скарги та судової справи, дійшла висновку, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Указаним вимогам ухвала слідчого судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 24.02.2026 не відповідає.

Так, відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є не лише захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень і забезпечення притягнення винного до відповідальності, але й запобігання необґрунтованому процесуальному примусу та кримінальному переслідуванню. Отже, положення цієї статті зобов`язують суд забезпечувати баланс між правами заявника та правами осіб, щодо яких він висуває обвинувачення.

Крім того, ст. 7 КПК України закріплює принцип верховенства права, який вимагає від суду тлумачити та застосовувати закон у спосіб, що забезпечує ефективний захист прав і свобод людини. Саме з цих позицій суд оцінює доводи апелянта та дії прокурора.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені з поміж іншого: рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 13.02.2026 ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 звернулися до Могилів-Подільської окружної прокуратури із заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 КК України, посилаючись на те, що під час проведення судової будівельно-технічної експертизи за ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 22.04.2025 окремі особи нібито створили перешкоди її проведенню, зокрема не допустили експерта до частини приміщень.

Разом з тим, як встановлено слідчим суддею, перевірено судом апеляційної інстанції та підтверджується матеріалами провадження, за фактом зазначеної події ще 26.08.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000065 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 343 КК України, за фактом втручання у діяльність експерта під час виконання ухвали суду.

При цьому в судовому засіданні в суді першої інстанції скаржник не заперечував, що подія, про яку йдеться у заяві від 13.02.2026, фактично є тотожною обставинам, які були викладені ним у попередній заяві та стали підставою для внесення відомостей до ЄРДР у серпні 2025 року.

За таких обставин слідчий суддя обґрунтовано виходив з того, що досудове розслідування за фактом зазначеної події вже здійснюється, а отже відсутні правові підстави для внесення до ЄРДР нових відомостей щодо тих самих фактичних обставин.

Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді, оскільки положення ч. 1 ст. 214 КПК України пов`язують обов`язок внесення відомостей до ЄРДР із надходженням повідомлення, яке містить відомості про подію кримінального правопорушення. Водночас зазначена норма не передбачає необхідності повторного внесення до ЄРДР відомостей щодо однієї й тієї ж події у разі, коли за такими обставинами вже розпочато досудове розслідування.

Вказане узгоджується з практикою Верховного Суду. Зокрема, у постанові від 20.04.2023 у справі № 373/18/23 Верховний Суд зазначив, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять відомості про кримінальне правопорушення; якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.01.2019 у справі № 818/1526/18 наголосила, що в межах процедури оскарження бездіяльності щодо невнесення відомостей до ЄРДР слідчий суддя з`ясовує мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання внести відповідні відомості.

Саме по собі незадоволення заявника попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення або його бажання, щоб один і той самий факт розслідувався одночасно за декількома статтями Кримінального кодексу України у різних кримінальних провадженнях, не може бути підставою для повторного внесення відомостей до ЄРДР.

При цьому визначення попередньої правової кваліфікації кримінального правопорушення, а також її подальша зміна чи уточнення під час досудового розслідування належить до процесуальних повноважень органу досудового розслідування та прокурора.

Отже, з урахуванням встановлених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення скарги на бездіяльність прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР, а тому ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.

Доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, зводяться фактично до незгоди заявника з попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення та не свідчать про наявність передбачених законом підстав для скасування оскаржуваної ухвали, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 24.02.2026 без змін.

Керуючись ст.ст. 405, 406, 407, 409, 419 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 24.02.2026, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність керівника Могилів-Подільської окружної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4