Справа №295/1560/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2026 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі подання начальника ДУ «Житомирська ВК (№4)» про приведення вироку у відповідністьдо чинного законодавства відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Начальник ДУ «Житомирська ВК (№4)» звернувся до суду із поданням про приведення вироку у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року № 3886-ІХ відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Прокурор ОСОБА_3 подання підтримав.

Представник установи в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі.

Засуджений в судове засідання не доставлявся, про час та місце розгляду подання повідомлений, надав суду заяву, в якій просив розглянути подання без його участі.

Неприбуття вказаних осіб не є перешкодою для розгляду клопотання відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України.

Дослідивши подання та додані до нього документи, суд вважає його таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 Кримінального процесуального кодексу України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, а саме - місцевий суд, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, має право вирішувати питання, тому числі, про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч. 2 і 3 ст. 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст.539 КПК України питання, передбачені п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, вирішуються судом в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

9 серпня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким ст. 51 КУпАП викладено в новій редакції, відповідно до якої дрібним вважається викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями ч. 6 ст. 3 КК України визначено, що зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

В силу ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Таким чином, зміна розміру дрібного викрадення чужого майна з 0,2 н.м.д.г. до 2 н.м.д.г. є зміною кримінального закону в частині кваліфікації кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 КК України, оскільки в тексті кримінального закону цей розмір не визначений і він вказаний в ст. 51 КУпАП.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 раніше судимий раніше судимий: 17.08.2020 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 місяців арешту; 09.11.2020 року Святошинським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 309 КК України до штрафу 850 грн; 20.09.2022 року Києво-Святошинським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, 75 КК України до 3 років обмеження волі, звільнений з випробуванням з іспитовим строком 2 роки; 03.10.2022 року Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 309, ч. 4 ст. 70, 75 КК України до 3 років обмеження волі, звільнений з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.

Засуджений 23.06.2023 року Солом`янським районним судом м. Києва за ч. 4 ст. 185, 71, 72 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Вироком Київського апеляційного суду від 25.10.2023 року вирок від 23.06.2023 року в частині призначеного покарання скасовано. Ухвалено в цій частині новий вирок. Призначено покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 7 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком від 03.10.2022 року і остаточно призначено покарання у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі. В решті вирок від 23.06.2023 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду України від 16.01.2025 року вирок від 23.06.2023 року та вирок від 25.10.2023 року в частині засудження за окремими епізодами скасовано і закрито кримінальне провадження на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України. У решті судові рішення залишено без змін.

Згідно вироку від 20.09.2022 року ОСОБА_4 вчинив один епізод крадіжки, а саме 07.02.20222 року на суму 2129 грн. 91 коп.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022 рік прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлено в сумі 2481 грн.

Таким чином, зміна розміру дрібного викрадення чужого майна з 0,2 нмдг до 2 нмдг є зміною кримінального закону в частині кваліфікації кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 КК України, оскільки у тексті кримінального закону цей розмір не визначений і він вказаний в ст. 51 КУпАП. За таких обставин вчинене засудженим діяння на даний час відноситься до адміністративного правопорушення та не може вважатися кримінально караним. Попри відсутність прямих законодавчих змін до КК України, діючи норми КУпАП дають підстави для висновку про декриміналізацію діянь засудженого.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Суд приходить до висновку, що у зв`язку з декриміналізацією крадіжки майна розміром до 2 нмдг, особа, засуджена за таку крадіжку, підлягає звільненню від призначеного покарання за вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20.09.2022 року за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, у зв`язку з усуненням законом караності діяння, за яке особу засуджено.

З урахування цього, суд приводить Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20.09.2022 року у відповідність до вимог Закону №3886-IX від 18.07.2024 в частині звільнення від відбування покарання за ст. 185 КК України.

Керуючись ст.ст. 4, 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст.ст. 369-372, 537, 539 КПК України, Законом України №3886-ІХ, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Подання начальника ДУ «Житомирська ВК (№4)» - задовольнити.

Привести вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20.09.2022 року у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від №3886-IX від 18.07.2024.

Звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від покарання, призначеного вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20.09.2022 року за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у зв`язку із усуненням Законом караності діянь.

Вважати остаточним покарання призначене ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вироком Солом`янського районного суду Київської області від 23.06.2023 року із врахуванням вироку Київського апеляційного суду від 25.10.2023 року та постанови Верховного Суду від 16.01.2025 року до 7 (сім) років 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом 7 днів з дня її постановлення, а засудженим у той же строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1