Справа № 686/2388/25
Провадження № 1-кп/991/71/25
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2026 року м. Київ

Вищий антикорупційний суд колегією суддів в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

сторін кримінального провадження:

з боку обвинувачення: прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 ,

представника потерпілого / цивільного позивача: представника ТОВ «НОВАТОР» ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції з власних технічних засобів),

з боку захисту: обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , захисників - адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000021 від 11.11.2024, стосовно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Черкаси, громадянки України, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , яка обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 191, ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 366, ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 209 КК України,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Києва, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 191, ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 209 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Ровеньки, Луганської обл., громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 та проживає за адресою: АДРЕСА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 191, ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 209 КК України,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора третього відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 про продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_7 ,

установив:

І. Зміст та доводи поданих прокурором клопотань

02.04.2026 від прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 надійшло клопотання про продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинувачену ОСОБА_7 (Вх. 15607/26), та про продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_8 (Вх. 15600/26).

Такі клопотання обґрунтовані:

- наявністю вагомих доказів для підозри (обвинувачення) ОСОБА_8 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 209 КК України. Відповідно до матеріалів кримінального провадження та фактичних обставин обвинувального акту, директор ДП «НОВАТОР» (ТОВ «НОВАТОР») у співучасті з іншими особами заволоділи бюджетними коштами шляхом укладання фіктивних правочинів з рядом підконтрольних суб`єктів господарської діяльності про закупівлю обладнання військового призначення. Будучи активними учасниками злочинної організації, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 брали участь в заволодінні майном ТОВ «НОВАТОР» злочинною організацією під час здійснення удаваного постачання обладнання військового призначення на підставі договорів, а також участь в легалізації (відмивання) цього майна, ймовірно, одержаного злочинним шляхом. Крім того, з метою полегшення вчинення кримінальних правопорушень, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , вступивши до злочинної організації, скористалася тяжкими умовами воєнного стану, в яких опинилося суспільство, що свідчить про високий ступінь суспільної небезпеки інкримінованих злочинів, вчинених в умовах воєнного стану;

- продовженням існування ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які виправдовують подальше продовження до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді застави, а до обвинуваченої ОСОБА_7 у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням на них обов`язків, а саме: переховуватися від суду та органів досудового розслідування; ОСОБА_8 незаконного впливати на потерпілого, свідків, експертів у цьому кримінальному провадженні.

Продовження існування ризику переховування обвинувачених від суду прокурор мотивував таким: ОСОБА_8 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України, санкції яких передбачають покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти (найнижча межа сукупності кримінальних правопорушень) до дванадцяти років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна; ОСОБА_8 , ОСОБА_7 можуть переховуватися від суду, так як організатор та керівник злочинної організації, який перебуває у розшуку, має у своєму володінні житловий будинок у Автономній Республіці Крим (м. Судак); наявністю в обвинуваченого ОСОБА_8 трьох неповнолітніх дітей, що є підставою для незастосування до нього обмежень щодо перетину державного кордону військовозобов`язаними громадянами України.

Продовжує існувати ризик незаконного впливу на свідків, підозрюваних/обвинувачених, потерпілого та експертів у цьому провадженні, який обґрунтовується тим, що обвинувачений ОСОБА_8 може незаконно впливати (шляхом пропозиції грошової винагороди, погрозами) на свідків, експертів, які надали показання та ухвалювали відповідні висновки судових експертиз, а також інших учасників кримінального провадження. Матеріали щодо чотирьох учасників ймовірної злочинної організації виділено в окремі провадження, у зв`язку з укладенням угод про визнання винуватості, які були затверджені судом та передбачають надання викривальних показів проти обвинувачених. Оскільк,и допити таких осіб в суді ще не проведено, тому такий ризик зберігається.

Враховуючи викладене, тяжкість та специфіку кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , з метою забезпечення виконання ними процесуальних обов`язків та запобігання ризикам, зазначеним у клопотаннях, вважає за необхідне продовжити обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 строк дії обов`язків в порядку ст. 194 КПК України.

Обставини отримання клопотань про продовження строку дії обов`язків не оспорювалися сторонами у судовому засіданні.

ІІ. Позиції учасників кримінального провадження в судовому засіданні

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 просив задовольнити подані ним клопотання з підстав, які викладені в них. Зазначив, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів (у т.ч. корупційних), за які передбачено покарання у виді позбавлення волі, що саме по собі може свідчити про ризик їх переховування від суду. Ризики, що встановлені під час досудового розслідування не зменшилися та продовжують існувати. Зокрема, це ризики переховування обвинувачених та незаконного впливу на свідків ОСОБА_8 . Наявність ризику впливу на свідків зберігається, оскільки вони не допитані під час судового розгляду. Також, на його думку, зберігається ризик впливу на осіб, які уклали угоди зі слідством та були засуджені вироками суду.

Захисник ОСОБА_9 заперечував щодо продовження строку дії обов`язків обвинуваченій ОСОБА_7 , покликаючись на формальний характер клопотання прокурора. Зазначив, що у ньому не наведено жодних нових обставин, які доводять актуальність обґрунтування ризиків. Тому, це клопотання є необґрунтованим та таким, що не підтверджує фактичні обставини справи. Посилання сторони обвинувачення на невідворотність покарання не може бути підставою для продовження обов`язків, оскільки це питання вирішується судом під час ухвалення рішення по суті.

Захисник ОСОБА_10 також заперечував щодо задоволення клопотання прокурора, зазначивши про відсутність доказів того, що ОСОБА_8 якимось чином впливає на свідків або намагається переховуватися від суду.

Обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтримали правову позицію своїх захисників. ОСОБА_8 додав, що він має постійне місце проживання, його сім`я проживає у Україні та він працює.

ІІІ. Встановлені обставини, мотиви та оцінка суду

Заслухавши осіб, які беруть участь у розгляді клопотань, дослідивши матеріали справи та долучені матеріали сторони захисту, Суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору (ч. 3 ст. 331 КПК України).

Частина 1 статті 194 КПК України встановлює, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

За змістом ч. 7 ст. 194 КПК України обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на обвинуваченого на строк не більше двох місяців; у разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 КПК України.

Враховуючи положення ст. 199 КПК України, суд під час розгляду клопотання прокурора про продовження строку дії обов`язків має з`ясувати, крім обставин, зазначених у ч. 1 ст. 194 КПК України: чи наявні обставини, які свідчать про те, що заявлені прокурором ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують подальше застосування покладених на особу обов`язків, та чи наявні підстави для зміни запобіжного заходу.

Суд, дослідивши долучені матеріали кримінального провадження, встановив такі обставини:

- ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 06.12.2023 частково задоволено клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу та застосовано щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби, з покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України;

- ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07.04.2025 задоволено клопотання прокурора та продовжено термін тримання під вартою ОСОБА_8 , на період судового провадження, але не більше ніж два місяці з дня проголошення даної ухвали (тобто, до 04.06.2025 включно); застосовано до обвинуваченої ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням обов`язків: не відлучатися з місця проживання без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора або суд про зміну свого місця проживання; утриматися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні; за наявності, здати до відповідних органів державної влади, паспорти громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, що надають право для виїзду з України;

- 19.09.2024 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва до підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з одночасним альтернативним запобіжним заходом у вигляді застави в розмірі 6 964 400 грн, в межах строку досудового розслідування, тобто до 16.11.2024;

- листом начальника ДУ «Київський слідчий ізолятор» ОСОБА_12 від 06.06.2025 повідомлено, що 06.06.2025 ОСОБА_8 звільнено з-під варти;

- ухвалою Вищого антикорупційного суду від 22.07.2025 призначено судовий розгляд у цьому кримінальному провадженні та продовжено до 22.09.2025 строк дії обов`язків, покладених на обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ;

- востаннє, ухвалою Вищого антикорупційного суду від 18.02.2026 було продовжено строк дії обов`язків, покладених на обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на два місяці, тобто до 18.04.2026.

У клопотаннях прокурора порушено питання про обґрунтованість пред`явленого ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачення, спираючись на докази, зібрані під час досудового розслідування. Однак, враховуючи стадію кримінального провадження, питання обґрунтованості пред`явленого обвинувачення не може бути предметом розгляду суду під час вирішення питання продовження строку дії обов`язків, оскільки докази, які, на думку сторони обвинувачення, його підтверджують, мають досліджуватися відповідно до параграфу 3 глави 28 КПК України, і тільки за результатами судового розгляду (шляхом ухвалення обвинувального чи виправдувального вироку) може бути вирішено питання про доведеність/не доведеність обвинувачення.

За таких обставин, Суд під час розгляду клопотання надаватиме оцінку в частині продовження існування заявлених прокурором ризиків (ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду та незаконного впливу на свідків ОСОБА_8 ) та доведення необхідності в продовженні покладених обов`язків.

Під час розгляду клопотання прокурором наведено факти, що ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду продовжує існувати, який Суд оцінює в світлі обставин цього кримінального провадження та особистих обставин обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_7 (фактичних даних, які можуть свідчити про особливості характеру та моральні принципи, сімейний стан, освіту, роботу, місце проживання, засоби до існування).

Так, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 209 КК України, три з яких є особливо тяжкими злочинами, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі, які, за версією слідства, вчинені злочинною організацією, пов`язані з корисливою, корупційною спрямованістю та використанням службовою особою свого службового становища в умовах воєнного стану, вчинення фінансових операцій з майном, яке ймовірно одержано злочинним шляхом. Отже, очікування можливого суворого вироку може мати значення при визначенні ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

Прокурор обґрунтовував наявність ризику переховування обвинувачених від суду тим, що: вони обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України; наявністю у організатора та керівника злочинної організації, який перебуває у розшуку (не є обвинуваченим у цій справі) майна на тимчасово окупованій території, а також наявністю трьох дітей у ОСОБА_8 , що, на його думку, може впливати на можливість перетину державного кордону.

Оцінюючи наведені доводи, Cуд зазначає, що сама по собі тяжкість характеру інкримінованих кримінальних правопорушень та суворість можливого покарання не можуть свідчити про наявність ризику переховування без наведення конкретних обставин, які б підтверджували наміри обвинувачених.

Суд констатує, що доводи сторони обвинувачення мають загальний характер та не підтверджені конкретними фактичними даними, які б свідчили про реальну можливість або намір обвинувачених переховуватися від суду, хоча такий ризик продовжує існувати.

Суд погоджується також з тим, що продовжує існувати ризик незаконного впливу на свідків у цьому провадженні, оскільки обвинувачений ОСОБА_8 може незаконно впливати на свідків, експертів, які надали показання та складали відповідні висновки судових експертиз. Матеріали щодо чотирьох учасників ймовірної злочинної організації виділено в окреме провадження, у зв`язку із укладенням угод про визнання винуватості, які були затверджені судом та передбачають викривальні покази проти обвинуваченого. Оскільки допити таких осіб в суді ще не проведено, тому ризик зберігається.

Ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом, однак, з плином часу такий ризик суттєво зменшився, а те, що свідки на теперішній час ще не допитані з огляду на тривалість часу, який необхідний для судового розгляду, не може слугувати достатнім аргументом для продовження обов`язку не спілкуватись з ними.

Під час розгляду цих клопотань Суд враховує, що кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду та досліджуються докази сторони обвинувачення; починаючи з 06.06.2025 (звільнення з-під варти), тобто протягом десяти місяців, ОСОБА_8 виконує покладені на нього судовим рішенням процесуальні обов`язки, а ОСОБА_7 виконує такі обов`язки з 06.12.2023 (первісного застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а потім з 07.04.2025 - особистого зобов`язання).

Сукупність наведених обставин дає підстави для висновку, що з плином часу ризики, встановлені попередніми судовими рішеннями, зменшилися. Водночас застосований до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді застави є достатнім та таким, що забезпечує його належну процесуальну поведінку. Щодо обвинуваченої ОСОБА_7 , до якої застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, Суд також констатує відсутність порушень покладених на неї обов`язків, що свідчить про ефективність обраного заходу та відсутність підстав для подальшого продовження обов`язків.

Суд також враховує, що прокурором не надано жодних відомостей про те, що обвинувачені намагалися зустрітися зі свідками, іншими учасниками кримінального провадження або вчиняли спроби переховування від суду.

У клопотаннях прокурора зазначено, що враховуючи тяжкість та специфіку кримінальних правопорушень, дані про осіб, обґрунтованість ризиків, можливо дійти висновку про необхідність продовження строку дії обов`язків, покладених на ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , які мають забезпечувати виконання ними процесуальних обов`язків та запобігати встановленим ризикам. Проте, Суд зауважує, що усі ці обставини (тяжкість можливого покарання, майновий стан та їх особисті обставини) були досліджені, враховані та оцінені під час постановлення слідчим суддею рішення про застосування запобіжних заходів до обвинувачених.

Суд констатує, що продовження існування обставин, які стали підставою для застосування до обвинувачених запобіжних заходів, не є безумовною підставою для продовження строку дії обов`язків, покладених на них. Отже, колегія суддів вважає, що у даному випадку встановлені обставини та повідомлені відомості, навіть у своїй сукупності, не доводять необхідності продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_7 .

Окрім цього, слід зауважити, що вимоги ч. 7 ст. 42 КПК України передбачають, що обвинувачені і без покладення зазначених обов`язків рішенням суду зобов`язані, зокрема, прибувати за викликом до суду, а в разі неможливості прибути - завчасно повідомляти про це; виконувати обов`язки, покладені на них рішенням про застосування заходів забезпечення кримінального провадження та підкорятися законним вимогам і розпорядженням суду. З огляду на викладене, Суд дійшов висновку, що наявних процесуальних інструментів достатньо для забезпечення належної поведінки обвинувачених.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про доцільність продовження обов`язків враховується процесуальна поведінка обвинувачених, дотримання ними умов застосованих запобіжних заходів, а тому Суд приходить до висновку, що не доведено необхідності у продовженні строку їх дії.

На підставі викладеного, керуючись ст. 331, 372, 376 КПК України, Суд

постановив:

Відмовити у задоволенні клопотань прокурора третього відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 про продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 .

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення щодо ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Головуюча: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_2