Провадження №1-кп/761/3516/2026
В И Р О К

іменем України

27 квітня 2026 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження №0000312, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.03.2026 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зоря П`ятихатського р-ну Дніпропетровської обл., українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

24.02.2026 року приблизно о 14 год. 25 хв. старший вогнеметник вогнеметного відділення взводу вогневої підтримки 2 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_4 , перебував в приміщенні закладу, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , де вживав спиртні напої. В цей час останній побачив раніше незнайому йому ОСОБА_5 , з якою у останнього виникли особисті неприязні відносини та в цей час у ОСОБА_4 виник умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .

Так, 24.02.2026 року о 14 год. 29 хв. ОСОБА_4 наблизився до ОСОБА_5 , яка в цей момент сиділа на стільчику біля стола та почав наносити удари лівою та правою рукою в область обличчя останньої, після цього покинув місце вчинення кримінального правопорушення.

У результаті умисних протиправних дій ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_5 завдано тілесні ушкодження у вигляді синця на верхній повіці правого ока в проекції внутрішнього кута та садно в надбрівній ділянці зліва, які як у сукупності так і кожне окремо відносяться до легких тілесних ушкоджень (за критерієм тривалості розладу здоров`я).

Таким чином, вищевказаними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, визнав у повному обсязі та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 повідомив суду, що 24.02.2026 року, точної адреси не пам`ятає, однак територіально поблизу вокзалу перебував у приміщенні кафе. У цьому закладі, серед інших відвідувачів, знаходилася жінка, яка почала висловлюватися з приводу його зовнішнього вигляду та батьків. У відповідь він зробив їй зауваження та попросив припинити такі висловлювання. Однак жінка не відреагувала та продовжила їх, у зв`язку з чим він не стримався і наніс їй два удари руками (лівою та правою) в область обличчя. Після цього він залишив приміщення закладу та більше потерпілу не бачив.

Таким чином, показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Водночас в матеріалах кримінального провадження міститься заява потерпілої ОСОБА_5 про розгляд справи за її відсутності.

Так, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України зі згоди учасників судового провадження, які на думку суду правильно розуміють зміст обставин по справі і не оспорюють їх, враховуючи відсутність сумнівів у добровільності їх позиції, суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і визначив обсяг доказів, що підлягає дослідженню в судовому засіданні, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_4 , показання якого відповідають фактичним обставинам справи та дослідженням документів, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом було роз`яснено учасникам судового провадження, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, та враховуючи відсутність сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження проведено у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Аналізуючи в сукупності надані прокурором та перевірені в судовому засіданні матеріали, які узгоджуються між собою, суд за вказаних обставин вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Обираючи обвинуваченому вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, обставини його вчинення, умисний винний протиправний характер діяння, форму й ступінь вини, мотивацію вчиненого, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують обвинуваченому покарання.

Зокрема, судом враховано особу обвинуваченого, який неодружений, раніше судимий, на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей не має, на обліку у лікаря психіатра, нарколога не перебуває.

Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , є щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Відповідно до правил призначення покарання, закріплених ч. 2 ст. 50, ч. 2 ст. 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, та повинно бути необхідним та достатнім для такого виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженим, так і іншими особами.

Суд, при вирішенні питання про призначення покарання обвинуваченому, не вбачає підстав для застосування положень ст. 69, 75 КК України та вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу.

Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 не застосовувався.

Процесуальні витрати та речові докази в даному кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся.

На підставі викладеного та керуючись ст. 349, 368, 374, 376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

Вирок суду першої інстанції в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України оскарженню не підлягає. В іншій частині може бути оскаржений учасниками процесу, протягом 30 діб з моменту його проголошення до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції до Шевченківського районного суду м. Києва.

Вирок суду набирає законної чинності після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити учасникам.

Суддя Шевченківського районного

суду міста Києва ОСОБА_1