Справа № 468/2010/25
Номер провадження № 1-кп/488/164/26
У Х В А Л А

17.03.2026 року

Корабельний районний суд міста Миколаєва в складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 та представника потерпілої адвоката ОСОБА_9 (в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів з використанням системи «EasyCon»),

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 за ст.336-2, ч.4 ст.152, ч.6 ст.152, ч.4 ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

У судовому засіданні прокурором заявлене клопотання про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Назване клопотання прокурора мотивоване існуванням ризиків, які дають підстави вважати, що у випадку необрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обвинувачений може переховуватись від органів досудового розслідування та суду (пункт 1 частини 1 статті 177 КПК України), незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні (пункт 3 частини 1 статті 177 КПК України) та продовжити злочинну діяльність (пункт 5 частини 1 статті 177 КПК України).

Обвинувачений та представник потерпілої проти клопотання прокурора не заперечували. Захисник обвинуваченого просив скасувати відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, посилаючись на необґрунтованість заявлених прокурором ризиків.

В ході досудового розслідування у даному кримінальному провадженні відносно обвинуваченого ОСОБА_7 обрано міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою, який в подальшому продовжено та строк дії запобіжного заходу спливає 21.03.2026 р.

Відповідно до ч.4 ст.199 та ч.3 ст.331 КПК України, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Приймаючи рішення щодо заявленого клопотання сторони обвинувачення суд виходить з такого.

ОСОБА_7 , згідно обвинувального акту, обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів. Санкція статті 152 частини 6 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі, ч.4 ст. 152 КК України - карається позбавленням волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років, ч.4 ст. 185 КК - на строк від п`яти до восьми років, ст.336-2 КК - на строк від п`яти до десяти років.

Тяжкість покарання, що може бути призначене ОСОБА_7 у разі доведеності висунутого обвинувачення, істотно впливає на оцінку ризиків переховування від суду, на що скеровує і усталена практика ЄСПЛ (рішення ЄСПЛ від 20.05.2020 р. у справі Москаленко проти України, від 26.07.2001 р. у справі Ілійков проти Болгарії).

Встановлено також, що обвинувачений ОСОБА_7 судимий неодноразово, у тому числі за вчинення тяжких корисливих злочинів проти власності із застосуванням насильства, звільнившись умовно-дострокового від відбування покарання, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та знову повторно, як-то інкримінується обвинуваченому, вчинив кримінальні правопорушення.

Поміж іншого, ОСОБА_7 на утриманні неповнолітніх дітей не має, не працевлаштований, не має стабільного легального джерела прибутку, що за думкою суду, свідчить про відсутність в обвинуваченого стійких соціальних зв`язків та про його антисоціальну поведінку та дає підстави суду дійти висновку про доведеність ризику можливого переховування ОСОБА_7 від органу досудового розслідування та/або суду, з метою уникнення покарання, яке йому загрожує, у разі доведення вини та ризику вчинення інших кримінальних правопорушень.

Таким чином, у суду є достатньо підстав вважати, що ОСОБА_7 може ухилитися від суду чи вчинити інше кримінальне правопорушення.

Окрім того, тяжкість висунутого обвинувачення та дана стадія кримінального провадження, у якій ще не проведено допит всіх свідків судом, свідчать про можливість прийняття ОСОБА_7 заходів впливу на зазначених осіб з метою надання ними показів на свою користь.

На підставі встановлених фактичних обставин, у суду є достатньо підстав вважати, що ОСОБА_7 може ухилитися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, а також некзаконно впливати на свідків.

За наведених обставин, приймаючи до уваги доведеність заявлених ризиків, суд приходить до висновку, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти заявленим ризикам.

Беззаперечних даних, які б виключали встановлені судом ризики, не встановлено.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 не порушує його права на судовий розгляд упродовж розумного строку, оскільки відповідно до п. 110 Рішення ЄСПЛ «Кудла проти Польщі» тривале тримання під вартою може бути виправдане у кожному окремому випадку за наявності конкретних ознак існуючої необхідності захисту інтересів суспільства, які, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи, встановлений ст. 5 Конвенції.

При цьому, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні "Летельє проти Франції" від 26.06.1991 зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

На підставі викладеного і керуючись ст. 176-178,183 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора задовольнити.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 60 (шістдесяти) діб, а саме до 15.05.2026 року включно.

Розмір застави визначений ухвалою суду від 05.09.2025 року.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, що не зупиняє її виконання.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3