ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2026 року

м. Хмельницький

Справа № 686/33530/25

Провадження № 11-сс/820/126/26

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому апеляційну скаргу представника заявника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 лютого 2026 року про відмову в задоволенні скарги представника заявника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого Територіального управління ДБР, розташованого в місті Хмельницькому, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, -

в с т а н о в и л а:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

19.11.2025 року ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 звернулась до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду із скаргою на бездіяльність слідчого ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, та прийняти рішення, передбачене ст. 214 КПК України. В обґрунтування скарги зазначала, що 10.11.2025 року ОСОБА_5 звернулась до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому із заявою про вчинене кримінальне правопорушення за фактом вчинення неправомірних дій щодо її сина ОСОБА_7 , в тому числі нанесення тілесних ушкоджень, під час його затримання 02.11.2025 року працівниками СБУ, в діях яких вона вбачає ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 365 ч.2 КК України. ТУ ДБР м. Хмельницького відмовив ОСОБА_5 у внесенні відомостей до ЄРДР за її заявою.

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 лютого 2026 року було відмовлено у задоволенні скарги представника заявника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись з ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 лютого 2026 року, представник заявника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу у якій просила скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою скаргу ОСОБА_5 щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань задовольнити.

Зазначає, що згідно з розділу II глави 2 пунктом 3 Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені іншого джерела, повинні відповідати вимогам ст. 214 ч. 5 п. 4 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Тобто для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (як саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особі причетні до його скоєння тощо). Такі обставини можуть бути неповними (в сил недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації такого діяння саме як кримінального правопорушення за певною статтею КК.

Також зазначає, при цьому слід враховувати, що особа, яка звертається із заявою про вчинення кримінального правопорушення, може не володіти докладною інформацією про обставини, втім, таке повідомлення має містити відомості про існування обставин , які прямо чи опосередковано можуть свідчити про наявність ознак вчинення кримінального правопорушення.

Представник заявника ОСОБА_6 вважає, що ОСОБА_5 повідомила обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. Зокрема те, що 02.11.2025 року її сина ОСОБА_7 в порядку ст.280 ч.1 КПК України затримано за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ст.111 ч.2 КК України. Прибувши на місце затримання вона виявила у сина численні тілесні ушкодження у вигляді саден, синців, різного роду ран, що візуально дає підстави зробити висновок про його побиття, зважаючи на те, що ОСОБА_7 після фактичного затримання повністю знаходився під фізичним контролем органів досудового розслідування, зокрема працівників СБУ. А тому є достатні підстави вважати, що такі дії вчинені посадовими особами органів досудового розслідування під час виконання своїх службових обов`язків чи за інших невідомих їй обставин. Про такі протиправні дії ОСОБА_7 зазначив і в протоколі його затримання від 02.11.2025 року. Як наслідок ОСОБА_5 вважає, що в діях невідомих службових осіб СБУ містяться ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 365 ч.2 КК України, про що було надіслано відповідну заяву до ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому.

Звертає увагу суду на те, що незважаючи на зазначені обставини слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області постановив ухвалу про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_5 , яка суперечить ст.214 ч.4 КПК України, чим вийшов за межі наданих йому законодавцем повноважень в рамках КПК України.

Позиції учасників судового провадження

В судове засідання апеляційного суду, будучи належним чином повідомленими заявник ОСОБА_5 та її представник ОСОБА_6 не з`явились. 02.03.2026 року. на адресу суду через підсистему «Електронний суд» ОСОБА_6 надіслала заяву у якій просила розгляд провадження здійснювати за відсутності сторони скаржника.

Перевіривши матеріали судової справи, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за таких підстав.

Мотиви суду.

Згідно зі ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог, передбачених ст. 303 ч.1 п.1 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка зокрема полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

В апеляційній скарзі представник заявника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 оскаржує відмову у задоволенні її скарги на бездіяльність слідчого ТУ ДБР, розташованого у місті Хмельницькому, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_5 від 10.11.2025 року.

Перевіривши доводи апеляційної скарги заявника, колегія суддів вважає їх слушними з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 214 ч.1 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Згідно з частиною ст. 214 ч.4 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

З аналізу положень ст. 214 КПК України вбачається, що слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, тобто сам факт подання заяви не може бути безумовною підставою для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, критерієм внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань заяв і повідомлень є наявність в них фактичних даних, які вказують на ознаки кримінального правопорушення.

Внесення відомостей до ЄРДР також врегульовано Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженим наказом Генерального прокурора України №298 від 30.06.2020 (зі змінами внесеними згідно з Наказом Офісу Генерального прокурора № 231 від 17.08.2023) згідно з пунктом 1 глави 1 розділу ІІ «Порядок формування та ведення Реєстру» якого, до Реєстру вносять відомості, серед яких зокрема час та дата надходження заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; прізвище, ім`я, по батькові (найменування) потерпілого або заявника; інше джерело, з якого виявлені обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; тощо.

До аналогічних висновків дійшов і Верховний Суд, зазначивши у постанові від 30 вересня 2021 року у справі №556/450/18, що за змістом ст. 214 КПК України, підставою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та початку досудового розслідування є подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або самостійне виявлення слідчим, прокурором з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Разом із цим слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР.

При розгляді скарг на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, слідчими суддями не здійснюється оцінка обґрунтованості заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, оскільки процесуальні вимоги передбачають лише обов`язок уповноважених органів здійснити фіксацію наданих особою відомостей про кримінальне правопорушення, які вона надає усвідомлено для реалізації відповідними органами завдань кримінального провадження.

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Між тим, слідчий суддя не врахував чинні вимоги законодавства та практику касаційної інстанції, фактично не взявши їх до уваги під час вирішення питання щодо наявності або відсутності правових підстав для зобов`язання слідчого внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

За результатом перевірки матеріалів встановлено, що 10.11.2025 року ОСОБА_5 звернулась до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому із заявою про вчинене кримінальне правопорушення з додатками та направила його поштовим відправленням цінним листом з описом вкладення за № 703, що було отримано 11.11.2025 року. Зокрема, ОСОБА_5 повідомила наступні обставини, що можуть свідчити про 02 листопада 2025 року сина ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку ст.208 ч.1 КПК України, у рамках кримінального провадження №0000170 від 16.10.2025 року, затримано за підозрою у вчиненні злочину передбаченого частиною 2 статті 111 Кримінального кодексу України. Після фактичного затримання сина, ОСОБА_5 в порядку КПК України, як члена сім`ї повідомлено про його затримання. Заявниця вказує, що під`їхавши на місце затримання у с. Ланок, Веснянського старостату, Старокостянтинівської ОТГ, Хмельницької області, вона виявила наявні у її сина численні тілесні ушкодження у виді садин, синців, різного роду ран, що, як мінімум, візуально дає підстави зробити висновок про його побиття, а зважаючи на те, що ОСОБА_7 після фактичного затримання повністю знаходився під фізичним контролем органів досудового розслідування, зокрема працівників Служби безпеки України. Заподіяння її сину тілесних ушкоджень, породжує у ОСОБА_5 обґрунтовані припущення, що посадовими особами застосовано фізичне насилля та жорстоке поводження, щоб зламати психологічний опір ОСОБА_7 , як затриманої особи. Так, як ОСОБА_5 відомо, якщо особа перебуває під контролем правоохоронного органу, саме цей орган несе відповідальність за забезпечення її життя, здоров`я та безпеки. Це включає обов`язок вживати заходів для запобігання погіршенню стану здоров`я, а в разі потреби надавати медичну допомогу. Із протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 02.11.2025 року вбачається, що ОСОБА_7 пояснив, що під час затримання був побитий невідомими особами, а саме зламали йому нижню частину носу, вибили щелепу, наносили багато ударів по спині, грудній клітині, ногам. Незважаючи на те, що він вказував про асматичні приступи, не давали можливість нормально дихати, одягали кайданки, наступали на спину, тягнули за руки, порвали золотий ланцюжок, погрожували фізичною розправою, вимагали паролі до телефону, крім того погрожували вогнепальною зброєю, а саме револьвером. У підсумку, заявниця вважає, що в діях невідомих службових осіб Служби безпеки України, які здійснювали затримання її сина ОСОБА_7 , застосували насильство фізичного та психологічного характеру та піддали його жорстокому та не людському поводженню, містяться ознаки кримінального правопорушення передбаченого ст. 365 ч.2 Кримінального кодексу України.

Листом за вих. № 3297зкп/х/14-01-01-2977/2026 року від 13.01.2026 року за підписом керівника Першого СВ (з дислокацією у м. Хмельницькому) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому ОСОБА_8 заявнику було відмовлено у внесенні відомостей до ЄРДР у зв`язку із тим, що у зверненні ОСОБА_5 від 10.11.2025 року не встановлено обставин, які б об`єктивно, поза розумним сумнівом, свідчили про вчинення окремими співробітниками Служби безпеки України кримінального правопорушення. Водночас копія звернення ОСОБА_5 скерована до Служби Безпеки України для організації перевірки в межах компетенції. Відомостей про результати перевірки заяви ОСОБА_5 Службою Безпеки України матеріали справи не містять.

Колегія суддів вважає, що лист № 3297зкп/х/14-01-01-2977/2026 року від 13.01.2026 року про відмову у внесенні відомостей до ЄРДР не містить ніяких обґрунтувань та доводів на відсутність конкретики у заяві ОСОБА_5 про ознаки злочину, які б давали підстави для такого рішення.

Аналізуючи апеляційні вимоги ОСОБА_5 , колегія апеляційного суду виходить з того, що відомості, які підлягають внесенню до ЄРДР та їх перелік визначені ст. 214 ч.5 КПК України, відповідно до положень якої до ЄРДР підлягають внесенню, серед інших відомостей, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлені з іншого джерела.

Як вбачається із змісту заяви ОСОБА_5 від 10.11.2025 року, яка була направлена до ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому, вона конкретно повідомила про обставини, які відбулись 02.11.2025 року під час затримання її сина в порядку ст.208 ч.1 КПК України та в подальшому нанесення йому різного роду тілесних ушкоджень працівниками СБУ. Такі ж обставини були викладені у протоколі затримання підозрюваного ОСОБА_7 від 02.11.2025 року, що доданий до скарги ОСОБА_5 по вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що зміст заяви ОСОБА_5 про вчинення кримінального правопорушення відповідає вимогам ст. 214 ч.5 КПК України та містить виклад обставин, що на думку заявника можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення та підлягають перевірці у межах вимог ст. 214 КПК України.

Відтак, слідчий, прокурор чи інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язана була прийняти та зареєструвати таку заяву, внести відомості до ЄРДР та розпочати проведення перевірки в рамках кримінального провадження, відповідно до вимог ст. 214 КПК України.

Всупереч цьому, уповноважена особа ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницький, не знайшла підстав для внесення відомостей до ЄРДР та відмовила у такому, чим порушила вимоги ст. 214 ч.1 КПК України, і тим самим допустила бездіяльність.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що зміст скарги ОСОБА_5 містить достатньо відомостей та виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, які є підставою для уповноважених осіб внести відомості до ЄРДР та у порядку ст. 214 КПК України розпочати досудове розслідування.

Колегія суддів вважає, що з метою належного дотримання процесуальних вимог щодо розгляду скарги на бездіяльність уповноваженої особи, яка полягала у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви про кримінальне правопорушення, слідчому судді необхідно було зважати на те, що такі вимоги не передбачають здійснення оцінки обґрунтованості заяви про кримінальне правопорушення. Уповноважені органи зобов`язані лише здійснити фіксацію наданих особою відомостей про кримінальне правопорушення, які вона надає усвідомлено для реалізації відповідними органами завдань кримінального провадження.

Аналіз ухвали слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 лютого 2025 року у контексті доводів апеляційної скарги та з урахуванням наведених норм КПК України дає підстави колегії суддів для висновку, що під час розгляду скарги представника заявника ОСОБА_5 ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого ТУ ДБР, розташованого у місті Хмельницькому, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_5 від 10.11.2025 року, слідчим суддею в постановленій за результатами розгляду скарги ухвалі не наведено мотивів та підстав її прийняття, які б відповідно до вимог КПК України вказували на вчинення судом дій з метою забезпечення належного реагування на заяву скаржника про кримінальне правопорушення.

Судом залишено поза увагою, що ст. 214 ч.1 КПК України містить імперативний припис, згідно із яким слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування. Частиною четвертою цієї норми КПК України встановлено, що відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Статтею 6 пунктом 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. При цьому статтею 9 Конституції України визначено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Конвенцію було ратифіковано Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», а тому вона є частиною національного законодавства України.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» визначено, що ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами.

Колегія суддів вважає, що з урахуванням наведених норм та засад, визначених КПК України та судовою практикою, враховуючи обставини, наведені заявником щодо наявності в діях працівників Служби Безпеки України кримінального правопорушення щодо ОСОБА_7 підлягають перевірці в межах визначених КПК України з ухваленням відповідного процесуального рішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника заявника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді підлягає скасуванню на підставі ст. 409 КПК України з постановленням нової ухвали згідно ст. 407 ч. 3 КПК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу представника заявника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 лютого 2026 року про відмову в задоволенні скарги представника заявника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого Територіального управління ДБР, розташованого в місті Хмельницькому, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань - скасувати.

Скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого ТУ ДБР, розташованого у місті Хмельницькому, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань - задовольнити.

Зобов`язати уповноважену особу ТУ ДБР, розташованого у місті Хмельницькому, внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_5 від 10.11.2025 року.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3