Провадження № 1-кс/592/267/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2026 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Сумах) ТУ ДБР у місті Полтаві ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Сумської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні №0016208 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.09.2025 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Суми, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

установив:

Суть питання, що вирішується ухвалою.

Слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся з клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , яке мотивує тим, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.04.2025 за №91-РС ОСОБА_4 призначено на посаду навідника 2 десантно-штурмового відділення 1 десантно-штурмового взводу 3 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Під час проходження військової служби, військовослужбовець ОСОБА_4 , відповідно до положень Військової присяги та вимог ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен свято і непорушно додержуватися Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених за посадою.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 29.07.2025 за №211 ОСОБА_4 направлено на лікування до шпиталю військової частини НОМЕР_2 , що розташовувалась у АДРЕСА_2 з 29.07.2025.

Однак, військовослужбовець ОСОБА_4 грубо порушуючи встановлений порядок проходження військової служби, 10.08.2025 в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, п. п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити лікування у шпиталі військової частини НОМЕР_2 , діючи з прямим умислом, з особистих мотивів, з метою тимчасового ухилення від військової служби, в умовах воєнного стану, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України, самовільно залишив місце служби пункт тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_2 , у АДРЕСА_2 , звідки попрямував до місця мешкання АДРЕСА_1 .

Перебуваючи за місцем мешкання ОСОБА_4 проводить час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не вживає жодних заходів для прибуття до військової частини або звернення до правоохоронних, інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього.

До теперішнього часу до місця розташування військової частини НОМЕР_1 чи до НОМЕР_2 ОСОБА_4 не повертався та до виконання службових обов`язків не приступав.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у тому, що своїми умисними діями, які виразились у самовільному залишенні місця служби військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України.

У ході досудового розслідування, з метою виклику ОСОБА_4 до слідчого для вручення повідомлення про підозру, пам`ятки про процесуальні права та обов`язки підозрюваного, допиту в якості підозрюваного, слідчим Четвертого СВ ТУ ДБР у м. Полтаві надано направлено повістки про виклик останнього за місцем його проживання з вимогою прибути до Четвертого СВ ТУ ДБР у м. Полтаві, проте, ОСОБА_4 не з`явився.

З метою встановлення місцезнаходження ОСОБА_8 надано доручення за результатами якого, встановити місцезнаходження підозрюваного не вдалося. Виходячи з відповіді на доручення, підозрюваний на неодноразові дзвінки, у тому числі з використанням інтернет месенджерів не відповідає.

За результатами викликів, здійснених шляхом направлення повісток за місцем проживання ОСОБА_4 , забезпечити його явку до органу досудового розслідування не представилося можливим. Про реальне місце свого проживання ОСОБА_4 слідчого, прокурора та командування військової частини НОМЕР_1 , не повідомляє. На даний час на його адресу скеровано 6 повісток про виклик, здійснено виїзд до місця мешкання, до місця мешкання його родичів та близьких осіб, коло яких визначено законом, про те встановити його місце знаходження не видалось за можливе.

Так ОСОБА_4 розуміючи що він вчинив тяжке кримінальне правопорушення, направлене проти встановленого порядку несення військової служби, в умовах воєнного стану, за яке передбачено покарання від 5 до 10 років позбавлення волі, переховується від органів досудового слідства та органів військової служби правопорядку.

Враховуючи вищевикладене, 18.12.2025 ОСОБА_4 , повідомлено про підозру про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

У зв`язку з тим, що місцезнаходження останнього не встановлено повідомлення про підозру вручене під розписку, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи та представникам військової частини, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 278 КПК України у спосіб, передбачений ст.ст. 133, ч. 1 ст. 135, 136, 137 КПК України.

Також, йому поштовим зв`язком направлено копію повідомлення про підозру пам`ятку підозрюваного та повістку про виклик на, з вимогою прибуття до Четвертого СВ ТУ ДБР у м. Полтаві, для допиту останнього в якості підозрюваного та вручення клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, однак підозрюваний не з`явився до органу досудового розслідування.

22.12.2025 досудове розслідування у кримінальному провадженні зупинено і ОСОБА_4 оголошено в розшук.

Враховуючи вищевикладене, 18.12.2025 ОСОБА_4 , повідомлено про підозру про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

22.12.2025 досудове розслідування у кримінальному провадженні зупинено і ОСОБА_4 оголошено в розшук.

Слідство вважає, що є достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також ризикам, передбаченим п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

З метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, впливати на свідків, вказують на наявність підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 діб без визначення розміру застави.

Позиція сторін.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою з наведених у ньому підстав та мотивів підтримав.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні покладався на розсуд суду.

Встановленні слідчим суддею обставини. Мотиви, з яких слідчий суддя виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши сторони кримінального провадження та перевіривши надані докази, приходжу до таких висновків.

Слідчим суддею встановлені наступні обставини.

При розгляді клопотання слідчим суддею з пояснень підозрюваного ОСОБА_4 встановлено, що він показання дає добровільно, до нього не застосовувалось насильство та інші незаконні дії.

Четвертим слідчим відділом (з дислокацією у м. Сумах) ТУ ДБР, розташованого у місті Полтаві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.09.2025 за № 0016208, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

18.12.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 , виходячи лише з фактичних даних, що містяться в долучених до клопотання матеріалах кримінального провадження, зокрема: матеріалами службового розслідування, проведеного за фактом самовільного залишення місця служби ОСОБА_4 ; протоколами допиту свідків військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 ; іншими матеріалами кримінального провадження №0016208 від 05.09.2025 в їх сукупності, обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років.

При встановленні факту наявності обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_4 , також враховується і усталена судова практика з цього питання Європейського суду з прав людини, який в своїх рішеннях від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine, п. 175) та від 20.03.1997 у справі «Луканов проти Болгарії» (Lukanov v. Bulgaria) визначив, що суд (слідчий суддя), оцінюючи докази на предмет доведеності обставин, передбачених п. 1 ч.1 ст. 194 КПК, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо «існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення».

В іншому своєму рішенні у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), ЄСПЛ вказав, що «наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин». При цьому, слід зазначити, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу (п. 55 рішення від 28.10.1994 у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» (John Murray v. the United Kingdom), заява № 14310/88) (ч. 5 ст. 9 КПК України).

Ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовуються тим, що ОСОБА_4 , усвідомлюючи невідворотність покарання за вчинення інкримінованого йому злочину, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років (тяжкий злочин), може ухилятись від органів досудового розслідування та суду, про що свідчить тривалий період його відсутності у військовій частині без поважних причин з 10.08.2025 по 18.12.2025, хоча він мав реальну можливість повідомити компетентні органи про своє місце перебування та повернутися до військової частини.

Ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовуються тим, що перебуваючи на волі ОСОБА_4 може впливати на свідків у кримінальному провадженні з метою схилити їх у будь-який спосіб до зміни або відмови від раніше наданих ними показань чи взагалі надання будь-яких показань, так як вказані особи не допитані судом.

В обґрунтування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слід послатися на той факт, що ОСОБА_4 є військовослужбовцем військової служби за контрактом тому у разі не застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою він може продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється та уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин, що унеможливить виконання ним покладених на нього обов`язків у кримінальному провадженні та порушить принципи визначені ст. 2 КПК України та розумні строки досудового розслідування.

Отже, в даному кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування до особи одного із запобіжних заходів, передбачених ст.176 КПК України.

Згідно ч.1 ст.177 КПК України метою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам визначеним у п.п.1-5 ч. 1 вказаної норми права.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути обрано до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно ч.8 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

На підставі абз.3 п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України, а тому слідча судді визначає заставу 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 66 560 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.176-178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 205, 206, 309, 370, 372 КПК України, слідчий суддя,

постановив:

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою до 19.04.2026 включно.

Визначити заставу 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 66 560 (шістдесят шість тисяч п`ятсот шістдесят) грн. 00 коп.

У разі внесення застави зобов`язати ОСОБА_4 прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду, а також покласти обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

не відлучатися з міста м. Суми без дозволу слідчого, прокурора або суду;

повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

Роз`яснити підозрюваному та заставодавцю, що якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини свого неприбуття, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, та також в разі невиконання обов`язків заставодавцем, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчих, які здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні.

Копію ухвали про застосування запобіжного заходу негайно вручити підозрюваному, захиснику, прокурору та слідчому.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Сумського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_9