Справа № 450/5923/25 Провадження № 1-кп/450/303/26
УХВАЛА

судового засідання

04 березня 2026 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі :

головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Пустомити клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000622 від 24.07.2025 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,-

в с т а н о в и в :

В провадженні Пустомитівського районного суду Львівської області перебуває кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000622 від 24.07.2025 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

прокурором подано клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів без визначення розміру застави із утриманням у Державній установі «Львівська установа виконання покарань №19».

Клопотання мотивує тим, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а саме у вчиненні умисного вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині.

Необхідність продовження застосування стосовно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється тим, що ризики передбачені ст. 177 КПК України не зменшились та продовжують існувати. Необхідність застосування стосовно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю таких ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, запобігти яким неможливо іншим чином, без застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Зокрема, ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 може ухилятися від суду, оскільки кримінальне правопорушення, яке інкримінується останньому, передбачене ч. 1 ст. 115 КК України є особливо тяжким та передбачає безальтернативне покарання у виді позбавлення волі строком від семи до п`ятнадцяти років. Будучи обізнаним про покарання, що загрожує обвинуваченому, для уникнення відповідальності, останній може переховуватися від органу досудового розслідування та суду. Разом з цим, слід врахувати те, що ОСОБА_4 у повсякденному житті не має міцних соціальних зв?язків, не працевлаштований, не працює, не навчається, розлучений, а тому, після зміни запобіжного заходу, має можливість залишити своє місце проживання та переховуватись від суду. Вік і стант здоровя обвинуваченого дозволяє застосування до нього запобіжного заходу пов`язаного з позбавленням волі.

Ризик передбачений п. 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України виражається у тому, що ОСОБА_4 перебуваючи на волі матиме можливість впливати на потерпілого та свідків з якими він проживає в одному районі, а у потерпілого він раніше вже бував у дома, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Встановлені раніше ризики не змінилися та не зменшилися, вони існували і продовжують існувати, ці ризики є сталими у часі та у своїй соціальній небезпеці, а тому повністю виправдовують тримання обвинуваченого під вартою до завершення щодо нього судового провадження. Усі перелічені обставини та ризики виправдовують доцільність продовження щодо обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Враховуючи наведене, з метою забезпечення виконання ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов?язків, просить продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 діб, без визначення розміру застави, оскільки більш м?які запобіжні заходи, зважаючи на особу обвинуваченого, тяжкість вчинення кримінального правопорушення а також суспільну небезпеку злочину та обставини його вчинення запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого не в силі. На підставі наведеного просить клопотання задоволити.

Прокурор в судовому засіданні підтримав подане клопотання та просив таке задоволити з підстав викладених в клопотанні, зазначив що обвинувачений не має міцних соціальних зв`язків, а тому має можливість залишити своє місце проживання чи переховуватися від суду у випадку застосування менш суворого запобіжного заходу.

Захисник обвинуваченого в судовому засіданні щодо клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави заперечив, просив врахувати що більшість свідків допитані а ризики зазначені прокурором не обгрунтовані, просив обрати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту з застосуванням електронних засобів контролю.

Обвинувачений в судовому засіданні щодо обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підтримав думку захисника.

Потерпілий ОСОБА_6 клопотання прокурора підтримав та просив таке задовольнити.

Проаналізувавши обвинувальний акт, клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу, з`ясувавши думку учасників процесу, суд, приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступного :

Відповідно до положень ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Ухвалою Пустомитівський районний суд Львівської області від 07.01.2026 року обвинуваченому ОСОБА_4 продовджено запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, строком 60 (шістдесят) днів, тобто до 07.03.2026 року, включно.

За положеннями ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити документи, інше.

Обов`язок доведення цих обставин лежить на прокуророві.

Наведені прокурором у клопотанні доводи свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим ОСОБА_4 , кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, а також про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Так, ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що 24.07.2025 у період часу з 15:30 год. по 16:30 год., перебуваючи в приміщенні кухні на цокольному поверсі житлового будинку АДРЕСА_1 , в ході раптово виниклого конфлікту із ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що відбувся між ними на побутовому ґрунті під час спільного розпивання алкогольних напоїв, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи з прямим умислом, спрямованим на позбавлення життя ОСОБА_6 , тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті останнього та бажаючи їх настання, наніс ОСОБА_6 неодноразові удари тупим твердим предметом в область обличчя, голови, тулуба, внаслідок чого спричинив йому тупу закриту черепно-мозкову травму, що має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент її заподіяння, і перебуває у прямому зв?язку із настанням його смерті. Окрім цього, зазначеними вище діями ОСОБА_4 також умисно заподіяв ОСОБА_6 три синці на правій бічній поверхні шиї, синець в проекції правового плеча, обширний синець на тильній поверхні правої кисті, два синці на лівому плечі, синець на лівому передпліччі та синець на тильній поверхні лівої кисті, котрі мають ознаки легкого тілесного ушкодження, та у причинному зв?язку із настанням смерті не перебувають.Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні умисного вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, тобто у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі "Летельє проти Франції" (Letellie v France, рішення від 26 червня 1991 р.), "особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які роблять виправданим попереднє затримання, принаймні, протягом певного часу.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності підстав, зазначених статтею 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, які зазначені статтею 178 КПК України.

Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі , якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

За положеннями п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

З огляду на наведене, враховуючи стадію кримінального провадження, вирішуючи питання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, зокрема, що останній, перебуваючи на волі може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків; суд враховує, в тому числі, тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, а також, враховуючи характер, ступінь суспільної небезпечності злочину, який інкримінується ОСОБА_4 , інші обставини, суд вважає, що останньому, слід продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, оскільки, інший, менш суворий запобіжний захід не усуне ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, без визначення розміру застави, оскільки така відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України, судом може не визначатись.

Щодо клопотання захисника обвинуваченого про зміну запобіжного заходу на запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, то таке є невмотивоване та задоволенню не підлягає, оскільки ризики зазначені вище продовжують існувати, тому суд приходить до висновку, що підстави для зміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який, відсутні.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183 184, 193, 194, 196, 197, 199, 331 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартоюобвинуваченому ОСОБА_4 ,- задоволити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, строком 60 (шістдесят) днів, тобто до 02.05.2026 року, включно.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню.

Ухвала про продовження запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку її дії.

Копію ухвали вручити прокурору, захиснику, обвинуваченому та скерувати начальнику ДУ «Львівська установа виконання покарань № 19».

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

СуддяОСОБА_1