Справа № 347/841/25
Провадження № 1-кп/347/140/26
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" лютого 2026 р. м.Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря с/з ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Косів кримінальне провадження № 0000043 від 17.04.2025 року щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Яблунів, Косівського району, Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, одружений, не судимий, непрацює, депутатом не обирався, на утриманні має одну неповнолітню дитину

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. ч.1 ст. 164КК України

в с т а н о в и в :

Формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним.

Судом, визнано доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 злісно ухиляється від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

Кримінальне правопорушення вчинене за таких обставин.

Так, згідно рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 15 березня 2024 року (справа №347/3/24), ОСОБА_4 , зобов`язаний сплачувати аліменти » особистий рахунок у відділенні Державного Ощадного банку України, утримання малолітньої дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 гривень, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття дитиною, починаючи з 03 січня 2024 року.

Рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 15 березня 2024 року (справа №347/3/24) набрало законної сили 16 квітня 2024 року та Косівським районним відділом державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1.

Однак, ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючі: протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, достовірно знаючи про необхідність сплати аліментів на особистий рахунок у відділенні Державном: Ощадного банку України, на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в розмірі і 1500 гривень, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімум) для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття дитиною - від сплати аліментів злісно ухиляється, у визначеному судовому рішення порядку грошові кошти на утримання дитини не виплачує, що призвело до виникнення заборгованості із сплати таких коштів у розмірі, що сукупно складає 25 092 (двадцять п`ять тисяч дев`яносто дві) гривні.

Тобто, ОСОБА_4 злісним ухиленням від сплати коштів на утримання дитини (аліментів) вчинив дії, спрямовані на невиконання рішення суду, які призвели до виникнення заборгованості із сплати таких коштів у розмірі, що сукупно складають суму виплат за три місяці відповідних платежів.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 грубо порушує обов`язки, покладені на нього рішенням суду та визначені нормами Конституції України і Сімейного кодексу України, та посягає на нормальний розвиток і здоров`я дітей.

ОСОБА_4 будучи зобов`язаним сплачувати грошові кошти, від сплати аліментів злісно ухиляється.

У визначеному порядку згідно рішення суду, грошові кошти на утримання дитини умисно не виплачував.

Заходів щодо працевлаштування з метою погашення заборгованості зі сплати аліментів не вживав, на попередження державного виконавця про необхідність сплачувати аліменти не реагував, тобто злісно ухиляється від сплати встановлених рішення суду коштів на утримання дитини (аліментів).

В результаті чого, через злісне ухилення ОСОБА_4 від сплати коштів (аліментів) на утримання дитини за період із 03.01.2024 року заборгованість по сплаті аліментів, станом на 23 квітня 2025 року становить 25 092 (двадцять п`ять тисяч дев`яносто дві) гривні.

Таким чином ОСОБА_4 злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання неповнолітніх дітей (аліментів), тобто вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 164 КК України.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою винуватість у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні передбаченому ч. 1 ст. 164 КК України визнав повністю та пояснив, що вчинив кримінальний проступок за вказаних в обвинувальному акті обставин.

Додатково пояснив, що аліменти визначені рішенням суду не сплачував через відсутність роботи, однак на даний час він погашає заборгованість по мірі можливості. Просив суд його суворо не карати. Зазначив, що зробив для себе правильні висновки, та буде погашати заборгованість.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними та такими, що не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення.

Захисник ОСОБА_5 не заперечував щодо розгляду кримінального провадження в порядку ч.3 ст. 349 КПК України.

Потерпіла в судове засідання не з`явилася, однак в матеріалах справи міститься письмова заява, про розгляд справи без її участі.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, його винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення доведена зібраними органом досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, які учасники судового провадження не оспорювали та вважали їх дослідження в судовому засіданні недоцільним. Судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності та істинності їх позицій відсутні.

Заслухавши думку учасників судового провадження, роз`яснивши їм зміст ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин і визнав фактичні обставини доведеними наявними у матеріалах кримінального провадження доказами.

Отже, своїми умисними діяннями, які виразились у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (кримінальний проступок), передбачене ч. 1 ст. 164 КК України, а дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за вказаною статтею кримінального кодексу.

Щодо призначення покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на вимоги ст. 65 КК України та роз`яснення, викладені в пункті 1 постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2013 №7, враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують (обтяжують) покарання.

Водночас, згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Так, суд враховує, що інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, на обліку у лікарів психіатра та нарколога обвинувачений не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, скарг на його поведінку до виконкому сільської ради не поступало, громадського порядку не порушував. Ніде не працює.

Суд також враховує ставлення обвинуваченого до скоєного, який вважає, що основною причиною вчинення ним проступку є факт відсутності роботи. При цьому будь-яких активних дій для усунення зазначених обставин обвинувачений ОСОБА_4 не вчиняв.

Пом`якшуючими обставинами передбаченими ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального проступку, як на стадії досудового так і на стадії судового розгляду.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, не встановлено.

Таким чином, об`єктивно з`ясувавши всі обставини в їх сукупності, вирішивши питання, передбачені ст. 368 КПК України та врахувавши обставини, передбачені ст. 65 КК України, в тому числі встановлені судом обставини, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання в межах санкції частини 1 статті 164 КК України у виді громадських робіт, саме такий вид покарання буде достатнім для виправлення особи обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Щодо інших питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Питання речових доказів у кримінальному провадженні вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 349, 368, 371, 373, 374 КПК України, суд -

у х в а л и в :

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 80 (вісімдесят) годин.

Строк відбування покарання рахувати з часу приведення вироку до виконання.

Речові докази, а саме копії матеріалів виконавчого провадження №АСВП НОМЕР_1 - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

В іншій частині вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги через Косівський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1