Справа № 751/1524/26 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/92/26
Категорія - бездіяльність слідчого, прокурора. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

02 березня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю сторін кримінального провадження

підозрюваного ОСОБА_6

захисника адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду м.Чернігова від 19 лютого 2026 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 про визнання необґрунтованим та скасування повідомлення про підозру від 20.06.2025 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) за №0000409 від 10.04.2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 114-1, ч.3 ст. 332, ч.3 ст. 368 КК України.

Слідчий суддя прийшов до висновку, що при врученні 20 червня 2025 року повідомлення про підозру ОСОБА_6 були дотримані вимоги ст.ст. 276-278 КПК України, а також право особи на захист, а тому підстави для скасування повідомлення про підозру відсутні.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою визнати повідомлення про підозру від 20.06.2025 необґрунтованим та скасувати його; органу досудового розслідування забезпечити дотримання прав ОСОБА_6 та вказати на бездіяльність слідства, що призвела до не проведення його допитів понад 8 місяців.

Так, звертає увагу суду, що перебуваючи в лікарні у стані гострого гіпертонічного кризу, йому було зачитано підозру, яку апелянт не підписував. Пам`ятку про процесуальні права та обов`язки підозрюваного підписав під загрозою примусу і лише за кілька годин вже у ГУНП, де утримувався для подальшого перевезення, що є порушенням ст. 42 КПК України та ст. 6 ЄКПЛ. Посилаючись на правову позицію Великої Палати Верховного Суду у справі №536/2475/14-к від 11.12.2019 року, зазначає, що порядок вручення повідомлення про підозру має забезпечувати усвідомлене отримання документу та реальну можливість скористатися правом на захист. Формальне підписання пам`ятки або документа не замінює належного вручення, а недотримання цього порядку може робити процесуальну дію недійсною.

Також стверджує про порушення права на захист, що полягало у не проведенні допитів більше 8 місяців та неповідомленні захисника про готовність до допиту. Вважає, що вручення підозри було непропорційним та необґрунтованим, оскільки рішенням від 24.12.2025 року підтверджено відсутність ризиків.

Окремо звертає увагу на незаконне затримання та поміщення в слідчий ізолятор без наявності відповідного рішення суду, що є порушенням ст. 5 ЄКПЛ, тоді як слідчий суддя розглядав лише підслідність, хоча предметом скарги було незаконне вручення підозри та арешт у тяжкому стані. Також не досліджувався фактичний стан здоров`я, неможливість реалізації прав, примусове вручення підозри та бездіяльність слідства. В даному випадку суд обмежився лише формальним посиланням на норми КПК, вважає автор скарги.

Заслухавши доповідача, підозрюваного та його захисника, які підтримали вимоги апеляційної скарги, ухвалу слідчого суддів вважали незаконною та необґрунтованою, просили її скасувати та скасувати письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 , а також визнати бездіяльність слідства щодо не проведення допиту, прокурора, який вважав скаргу необґрунтованою та безпідставною, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України повідомлення слідчого, прокурора про підозру може бути оскаржено слідчому судді.

Таке рішення може бути оскаржено підозрюваним, його захисником чи законним представником після спливу двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду з обвинувальним актом.

Аналіз наведеної норми закону дає підстави стверджувати те, що під час розгляду слідчим суддею цієї скарги підлягає з`ясуванню дотримання при повідомленні особі про підозру вимог глави 22 КПК України, зокрема, відповідність підозри вимогам статей 276-278 цього Кодексу.

Тобто, слідчий суддя повинен перевірити дотримання органом досудового розслідування чи дізнання процесуального порядку повідомлення про підозру. А саме: 1) чи в передбачених законом випадках здійснено повідомлення про підозру; 2) чи уповноваженою особою прийняте процесуальне рішення та здійснено вказану процесуальну дію; 3) чи відповідає повідомлення про підозру вимогам ст. 277 КПК України (щодо змісту такого); 4) чи дотримано порядок та строк вручення повідомлення про підозру (ст. 278 КПК України); 5) чи дотримано прав особи, якій повідомлено про підозру.

Загальний порядок повідомлення про підозру передбачений главою 22 КПК України, із системного аналізу якої вбачається, що процедуру здійснення повідомлення про підозру особі умовно можна поділити на такі етапи:

1) етап прийняття рішення щодо необхідності здійснення особі повідомлення про підозру, який передбачає перевірку підстав здійснення такого повідомлення згідно з ч. 1 ст. 276 КПК України;

2) етап об`єктивації/вираження сформованого внутрішнього волевиявлення уповноваженої посадової особи щодо прийнятого рішення в зовнішню форму шляхом складання тексту повідомлення про підозру відповідно до вимог, передбачених ст.277 КПК, та його підписання;

3) етап доведення інформації до відома адресата, щодо якого прийняте рішення про повідомлення про підозру, шляхом безпосереднього вручення його тексту особі згідно зі ст. 278 КПК України.

Дотримання встановленої правової процедури повідомлення про підозру означає, що дії процесуальних суб`єктів мають відповідати вимогам закону.

У той же час підозра повинна бути обґрунтованою, оскільки закон вимагає, що особа обов`язково повідомляється про підозру передусім за наявності достатніх доказів для її підозри у вчиненні кримінального правопорушення (п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України). Якщо про підозру повідомляється особа у разі обрання щодо неї запобіжного заходу, у клопотанні слідчого також уже мають бути такі достатні докази, оскільки КПК України встановлює, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення (ч. 2 ст. 177 КПК України). Підставою для ймовірного висновку про причетність особи до вчинення злочину та повідомлення особи про підозру є також сам собою факт затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення (п. 1 ч. 1 ст. 276 КПК України). Цим фактом і обґрунтовується виникнення припущення про вчинення кримінального правопорушення певною особою, яке має бути перевірене під час кримінального процесуального доказування для її спростування або підтвердження та трансформації в обвинувальне твердження, що знайде своє відображення в обвинувальному акті.

Як убачається з матеріалів справи, СУ ГУНП в Чернігівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному №0000409 від 10.04.2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч.3 ст. 332, ч.3 ст. 368 КК України.

Так, слідчий суддя під час розгляду скарги з достатньою повнотою перевірив дотримання вимог процесуального закону щодо змісту повідомлення про підозру, а також дотримання вимог закону щодо строків та порядку вручення ОСОБА_6 повідомлення про підозру.

Колегія суддів зазначає, що для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи недоведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

З мотивувальної частини скарги ОСОБА_6 вбачається, що він оскаржує не саме повідомлення про підозру, хоча про це вказує у резолютивній частині апеляційної скарги, а процедуру вручення такого повідомлення про підозру, що було предметом перевірки слідчого судді.

Зокрема, слідчий суддя зазначив, що 20.06.2025 року о 21 год. 43 хв. ОСОБА_6 вручене повідомлення про підозру від 20 червня 2025 року, складене слідчим відділу СУ ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_10 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України, та пам`ятку про процесуальні права та обов`язки підозрюваного, яке містить особистий підпис ОСОБА_6 .

Також було встановлено, що стан здоров`я дозволяв останньому фізично отримати прийняте відносно нього відповідне процесуальне рішення, у зв`язку з чим, у слідчого не було підстав для його вручення у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.

Апеляційний звертає увагу, що положеннями ч.1 ст. 278 КПК України передбачено, що письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Враховуючи, що повідомлення було складене 20.06.2025 року, відтак, у слідчого був обов`язок вручити повідомлення про підозру ОСОБА_6 саме у цей день.

Колегія суддів підкреслює, що Кримінальний процесуальний кодекс України не передбачає обов`язку і права слідчого відкласти вручення повідомлення про підозру та чекати настання сприятливих обставин для його вручення особі, яка тимчасово відсутня за місцем проживання. В свою чергу, органом досудового розслідування було вчинено всі можливі передбачені законом дії для того, щоб особа, якій повідомляється про підозру, була обізнана про це.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що фактично в одній апеляційній скарзі апелянт порушує питання, які передбачають різний порядок розгляду скарг, а також строки для оскарження тих чи інший дій, або ж бездіяльності посадової особи під час досудового розслідування.

Отже, посилання апелянта на те, що слідчим впродовж 8 місяців не було проведено слідчих дій щодо допиту ОСОБА_6 , то колегія суддів зауважує, що такі дії слідчого є невжиттям певних заходів щодо здобуття доказів у кримінальному провадженні, однак, строки для вжиття таких заходів законом не встановлені, і у даному випадку для визнання їх бездіяльністю, яка б підлягала оскарженню у порядку ст. 303 КПК України, підстави відсутні.

Що стосується доводів апеляційної скарги про зобов`язання забезпечити дотримання процесуальних прав особи, то такі доводи є досить абстрактними і не дають суду можливості перевірити їх та встановити чи спростувати наявність порушень з боку тієї чи іншої процесуальної особи.

Так, питання, які порушуються перед слідчим суддею мають бути конкретними та з посиланнями на факти і докази, оскільки до повноважень слідчого судді належить не абстрактний судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, а перевірка лише тих питань, що винесені на розгляд сторонами та віднесені до повноважень слідчого судді цим Кодексом.

Зокрема, положеннями ч.1 ст. 303 КПК України встановлений вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, а положеннями ч.2 ст. 307 КПК України визначено, які саме рішення вправі ухвалити слідчий суддя за результатами розгляду скарги.

Отже, перевіривши матеріали провадження та з`ясувавши обставини, які за законом мають значення, слідчий суддя, з наведенням докладних мотивів, обґрунтовано дійшов висновку про відсутність підстав для скасування повідомлення про підозру ОСОБА_6 , з чим повністю погоджується і колегія суддів.

На переконання колегії суддів, слідчий суддя у повній відповідності до вимог кримінального процесуального закону під час розгляду скарги обґрунтовано обмежився з`ясуванням лише питання дотримання в ході повідомлення про підозру ОСОБА_6 положень Глави 22 КПК України, у зв`язку з чим відсутні обґрунтовані підстави для задоволення вимог, викладених в апеляційній скарзі.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 422, 424 КПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду м.Чернігова від 19 лютого 2026 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 про визнання необґрунтованим та скасування повідомлення про підозру від 20.06.2025 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000409, без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_11 ОСОБА_12 ОСОБА_13