ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 11-сс/821/134/26 Справа № 699/313/26Головуючий в суді 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК України Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2026 року

м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

власника майна ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси в режимі відеоконференції апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 10 березня 2026 року, якою накладено арешт на майно,

в с т а н о в и в :

04 березня 2026 року слідчий СВ ВП №1 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_9 звернувся до Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області з клопотанням, погодженим прокурором Городищенського відділу Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_10 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000079.

В обгрунтування клопотання вказував, що 03.03.2026 до відділення поліції №1 ЧРУП ГУНП в Черкаській області надійшло повідомлення від наряду ГРПП ОСОБА_11 про те, що був зупинений транспортний засіб марки УРАЛ, н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перевозив лісову продукцію без документів.

Відомості про вказане кримінальне правопорушення зареєстровані до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000079 від 03.03.2026 за попередньою правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 246 КК України, а саме перевезення незаконно зрубаних дерев, що заподіяли істотну шкоду.

03.03.2026 проведено огляд місця події, в ході якого було виявлено та вилучено: автомобіль марки «Урал» д.н.з. НОМЕР_1 ; деревина породи схожої на «ЯСЕН» та «ЯБЛУНЯ» об`ємом 11,2 м3; 2 (дві) бензопили марки «STHIL» оранжевого кольору; товарно-транспортна накладна від 03.03.2026 року та додаток №5 до неї, які поміщені до сейф-пакету ІСR10174219.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль марки «Урал» д.н.з. НОМЕР_2 належить ОСОБА_7 , жителю: АДРЕСА_1 .

Відповідно до товарно-транспортної накладної від 03.03.2026 року та додатку №5, деревина породи «ЯСЕН» та «ЯБЛУНЯ» об`ємом 11.2 м3 належить вантажоодержувачеві ФОП ОСОБА_7

03.03.2026 вилучені в ході огляду місця події, а саме: автомобіль марки «Урал» д.н.з. НОМЕР_1 ; деревина породи схожої на «ЯСЕН» та «ЯБЛУНЯ» об`ємом 11,2 м3; 2 (дві) бензопили марки «STHIL» оранжевого кольору; товарно-транспортна накладна від 03.03.2026 року та додаток №5 до неї, які поміщені до сейф-пакету ІСR10174219 - постановою слідчого визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

З метою збереження речових доказів ініціатор клопотання ставив питання про накладення арешту на вилучене майно, яке може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також необхідні для проведення ряду слідчих дій, зокрема призначення та проведення експертизи.

Ухвалою слідчого судді Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 10 березня 2026 року клопотання задоволено. Накладено арешт на: автомобіль марки «Урал» д.н.з. НОМЕР_1 ; деревина породи схожої на «ЯСЕН» та «ЯБЛУНЯ» об`ємом 11,2 м3; 2 (дві) бензопили марки «STHIL» оранжевого кольору; товарно-транспортна накладна від 03.03.2026 року та додаток №5 до неї, які поміщені до сейф-пакету ІСR10174219.

Визначено, що арешт полягає у забороні відчуження, розпорядження та користування майном.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя виходив з необхідності забезпечення збереження речових доказів та проведення експертизи щодо розміру завданої шкоди.

Не погодившись із ухвалою слідчого судді, представник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання, тимчасово вилучене майно повернути власнику майна.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що слідчим суддею не враховано таких обставин, як законне перевезення вантажним автомобілем «Урал», який належить ОСОБА_7 деревини, на яку є відповідні документи. Крім того, адвокат звертає увагу, що в кримінальному провадженні не повідомлено жодній особі про підозру.

Апелянт зазначає, що матеріали кримінального провадження не містять даних, в чому виразилася невідповідність чи незаконність в перевезенні деревини, оскільки всі документи були надані в судове засідання.

Стороною обвинувачення не було доведено факт незаконної порубки лісу та у клопотанні слідчого не вказано вид арешту, який належить застосувати.

За викладених обставин, адвокат вважає недоведеним, що вилучене майно має значення речових доказів у кримінальному провадженні за ч.1 ст. 246 КК України.

Заслухавши доповідь судді, думку ОСОБА_7 , який підтримав вимоги апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні за наведених у ній підстав, міркування прокурора, який просив залишити ухвалу без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, за таких підстав.

Згідно з положенням п.1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Судове рішення у відповідності до вимог ст. 370 КПК України повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 10 березня 2026 року відповідає вказаним вимогам кримінального процесуального закону.

У відповідності до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1)збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 вказаної статті арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, і збереження речових доказів, при цьому арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що Черкаським РУП ГУНП в Черкаській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000079 внесеного 03.03.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України -перевезення незаконно зрубаних дерев, що заподіяли істотну шкоду.

Так, за матеріалами досудового розслідування, 03.03.2026 до відділення поліції №1 ЧРУП ГУНП в Черкаській області надійшло повідомлення від наряду ГРПП ОСОБА_11 про те, що був зупинений транспортний засіб марки УРАЛ, н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перевозив лісову продукцію без документів.

03.03.2026 проведено огляд місця події, в ході якого було виявлено та вилучено: автомобіль марки «Урал» д.н.з. НОМЕР_1 ; деревина породи схожої на «ЯСЕН» та «ЯБЛУНЯ» об`ємом 11,2 м3; 2 (дві) бензопили марки «STHIL» оранжевого кольору; товарно-транспортна накладна від 03.03.2026 року та додаток №5 до неї, які поміщені до сейф-пакету ІСR10174219, та того ж дня постановою слідчого СВ ВП №1 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_9 вилучене в ході огляду місця події майно визнано речовим доказом.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль марки «Урал» д.н.з. НОМЕР_2 належить ОСОБА_7 , жителю: АДРЕСА_1 .

Відповідно до товарно-транспортної накладної від 03.03.2026 року та додатку №5, деревина породи «ЯСЕН» та «ЯБЛУНЯ» об`ємом 11.2 м3 належить вантажоодержувачеві ФОП ОСОБА_7 .

Задовольняючи клопотання слідчого та накладаючи арешт на деревину, транспортний засіб, бензопилу та товарно-транспортну документацію, шляхом встановлення заборони відчужувати, користуватися та розпоряджатися цим майном, слідчий суддя виходив з того, що дане майно визнане речовим доказом у справі, а тому з метою забезпечення збереження речових доказів, яке може бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення, є необхідність у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження.

З таким висновком погоджується і колегія суддів з огляду на таке.

Застосовуючи заходи забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Згідно з п.1 ч.2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого повинно бути зазначено правові (законні) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна. Вказана норма також узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Звертаючись з клопотанням про накладення арешту на вилучене в ході огляду місця події майно, яке визнане речовим доказом, слідчий мотивував необхідністю забезпечення збереження речових доказів, що узгоджується з метою, передбаченою п.1 ч.2, вимогами ч. 3 ст. 170 КПК України та завданнями кримінального провадження.

З огляду на проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000079, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України, майно, а саме: автомобіль марки «Урал» д.н.з. НОМЕР_1 ; деревина породи схожої на «ЯСЕН» та «ЯБЛУНЯ» об`ємом 11,2 м3; 2 (дві) бензопили марки «STHIL» оранжевого кольору; товарно-транспортна накладна від 03.03.2026 року та додаток №5 до неї, яке виявлено при огляді місця події та визнано у кримінальному провадженні речовими доказами, може бути засобом та/або знаряддям вчинення даного кримінального правопорушення або зберегло на собі сліди кримінального правопорушення, а тому з метою збереження речових доказів, які відповідають критеріям ст. 98 КПК України, та проведення необхідних слідчих дій для встановлення фактичних обставин кримінального правопорушення, колегія суддів вважає, що такий захід забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, є виправданим заходом втручання в права особи, якій належить це майно, для запобігання знищенню, пошкодженню, приховуванню, відчуженню майна, та відповідатиме завданням кримінального провадження на даній стадії досудового розслідування.

Колегія суддів критично оцінює доводи апелянта з приводу неврахування слідчим суддею відсутності підозри у кримінальному провадженні, оскільки слідчий звернувся із клопотанням про накладення арешту на вилучене майно з метою збереження речових доказів, що відповідно до вимог статей 170, 171 КПК України не вимагає наявності у кримінальному провадженні пред`явленої підозри.

Апелянт наполягає, що деревина перевозилась законно з відповідними дозвільними документами, натомість такі доводи адвоката не підтверджується матеріалами справи.

Так, до клопотання слідчого долучено товарно-транспортну накладну, яка була вилучена під час огляду 03.03.2026.

Відповідно до Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 № 2344-III товарно-транспортна накладна є єдиним для всіх учасників транспортного процесу (крім фізичних осіб, які здійснюють перевезення вантажу за рахунок власних коштів та для власних потреб) документом, призначеним для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, який складається у паперовій та/або електронній формі та містить обов`язкові реквізити, передбачені цим Законом та правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом.

Водночас товарно-транспортна накладна не є підтвердженням законності вантажу, в даному випадку деревини, яка перевозиться.

Долучені адвокатом копії квитанцій про оплату лісопродукції від 26.02.2025 та копії товарно-транспортних накладних (ліс) від 26.02.2025, 14.03.2025 з додатками, колегія суддів оцінює критично, оскільки з наданих документів неможливо об`єктивно встановити факт, що вилучена 03.03.2026 деревина передбачена цими документами.

В зв`язку з викладеним, необхідність у проведенні слідчих (процесуальних) дій для встановлення дійсних обставин кримінального правопорушення, потребує застосування на цій стадії такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Щодо тверджень ініціатора апеляційної скарги про відсутність в клопотанні виду арешту майна, який просив накласти слідчий, колегія суддів зазначає, що клопотання слідчого відповідає вимогам ст. 171 КПК України, а спосіб арешту майна, відповідно до ч.4 ст. 173 КПК України, обирається слідчим суддею при задоволенні клопотання про арешт майна. Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя визначив способи арешту, у вигляді заборони користуватися, розпоряджатися та відчужувати майно.

Вирішуючи питання застосування заходу забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя не надає оцінку зібраним у кримінальному провадженні доказам та їх достатності, оскільки на цій стадії слідчий суддя лише на підставі зібраних даних з`ясовує необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження для досягнення його ефективності та відповідність речових доказів критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, тому твердження апелянта про відсутність доведеності факту незаконної порубки лісу на даний час є передчасним.

Інші підстави, з яких апелянт вважає, що ухвала слідчого судді в оскаржуваній частині підлягає скасуванню є безпідставними.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку. У відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги за наведених у ній мотивів, а тому ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін, як законна та обґрунтована, постановлена з урахуванням матеріалів досудового розслідування.

Керуючись статтями 170, 171, 405, 407, 419, 422 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 10 березня 2026 року, якою накладено арешт на майно без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення іоскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді