ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

представника потерпілої

ОСОБА_10 ОСОБА_11 ,

представника цивільного

позивача

в режимі відеоконференції ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 на вирок Чечелівського районного суду міста Дніпра від 27 січня 2026 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003152, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Вироком Чечелівського районного суду міста Дніпра від 27 січня 2026 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнено обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування призначеного основного покарання, якщо він в період іспитового строку два роки - не вчинить нового кримінального правопорушення і буде виконувати покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язано обвинуваченого ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи, навчання.

Цивільний позов ОСОБА_13 та ОСОБА_13 до ОСОБА_7 та ПАТ «Страхова компанія «АРКС» - задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Страхова компанія «АРКС» на користь ОСОБА_13 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 134 408, 41 (сто тридцять чотири тисячі чотириста вісім сорок одна) грн. (сорок одна) коп.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_7 та ПАТ «Страхова компанія «АРКС» на користь ОСОБА_13 та ОСОБА_13 судові витрати, які складаються з витрат на правничу допомогу, у розмірі 5 400 (п`ять тисяч чотириста) грн.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_13 та ОСОБА_13 - відмовлено.

Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_7 , третя особа - ПАТ «Страхова компанія «АРКС» - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 в рахунок відшкодування моральної шкоди 70 000 (сімдесят тисяч) грн.

Стягнуто з ПАТ «Страхова компанія «АРКС» на користь ОСОБА_10 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої здоров`ю внаслідок ДТП, у розмірі 19 025 (дев`ятнадцять тисяч двадцять п`ять) грн. 54 (п`ятдесят чотири) коп.

Стягнуто з ПАТ «Страхова компанія «АРКС» на користь ОСОБА_10 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди за недоотриману середньомісячну заробітну плату внаслідок ДТП у розмірі 7 672,40 (сім тисяч шістсот сімдесят дві) грн. (сорок) коп.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_10 відмовлено.

Арешт на автомобіль марки «SKODA FABIA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_14 , із забороною відчуження, розпорядження, користування, накладений ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 вересня 2023 року - скасовано.

Арешт на автомобіль марки «Mercedes-Benz 308D», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 належить ОСОБА_13 , із забороною відчуження та розпорядження, накладений ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 вересня 2023 року скасовано.

Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у провадженні.

Цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли тілесне ушкодження середньої тяжкості потерпілій ОСОБА_10 та тяжке тілесне ушкодження потерпілій ОСОБА_9 , вчиненого за наступних обставин.

16 серпня 2023 року приблизно о 16 год. 15 хв. ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем «SKODA FABIA», р.н. НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_14 , рухався в середній смузі по проїзній частині проспекту Богдана Хмельницького в Чечелівському районі м. Дніпра, який має три смуги для руху в кожному напрямку з боку вул. Титова в напрямку вул. Шинної. Під час руху ОСОБА_7 , проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки, не маючи будь-яких перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпечного руху, при відсутності зовнішніх факторів, що змушували його порушувати ті або інші вимоги ПДР України, перед початком виконання маневру повороту праворуч з проспекту Б. Хмельницького на вул. Будівельників не переконався, що це буде безпечним, і тим самим створив небезпеку для руху автобуса «Mercedes Sprinter», р.н. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_13 , який рухався в попутному напрямку в крайній правій смузі, внаслідок чого відбулось зіткнення, внаслідок зіткнення вищевказаних транспортних засобів автобус «Mercedes Sprinter», р.н. НОМЕР_3 , виїхав за межі проїзної частини праворуч, де скоїв наїзд на нерухому перешкоду у вигляді електроопори №64 по проспекту Богдана Хмельницького. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажирам автобуса «Mercedes Sprinter», р.н. НОМЕР_3 , спричинені тілесні ушкодження: пасажиру ОСОБА_10 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: тупої травми тіла: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, синця у правій параорбітальній області з переходом в скроневу та лобну область, садна в лобній ділянці справа, тупої травми правого колінного суглобу з закритим багатоуламковим імпресійним переломом зовнішнього виростку правої великогомілкової кістки, з явищами ліпогемартрозу та синцем на передній поверхні правого колінного суглобу з переходом на бічні поверхні, трьох синців на передньо-внутрішній поверхні лівого колінного суглобу, на передній поверхні лівої гомілки на межі верхньої та середньої третини з переходом на внутрішню поверхню, на передній поверхні правого плеча у нижній третині, які за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що зумовлюють тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день), п. 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995р. №6. Пасажиру ОСОБА_9 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: тупої травми грудної клітини з подвійними переломами 7-го, 8-го, 9-го та 10-го ребер справа по лопатковій та навколохребтовій лінії зі зміщенням уламків, з явищами правостороннього гемотораксу та флотуючої грудної клітини, що потребувало оперативного втручання, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища, на підставі: п. 2.1.2 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995р. № 6. Своїми діями водій ОСОБА_7 порушив вимоги п. 10.1., відповідно до якого: «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху». Порушення вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_7 знаходиться у причино-наслідковому зв`язку з настанням дорожньо-транспортної події, внаслідок якої пасажирам автобуса «Mercedes Sprinter», р.н. НОМЕР_3 спричинені тілесні ушкодження: пасажир ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості; пасажирці ОСОБА_9 спричинені тяжкі тілесні ушкодження.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить змінити вирок суду першої інстанції в частині призначення додаткового покарання та розміру відшкодування моральної шкоди потерпілій ОСОБА_10 , а саме скасувати додаткове покарання обвинуваченому ОСОБА_7 у виді позбавлення права керувати транспортними засобами та стягнути з ОСОБА_15 на користь потерпілої ОСОБА_10 в рахунок відшкодування моральної шкоди 45000 грн.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Обгрунтовуючи свої вимоги зазначає, що ОСОБА_7 свою вину в інкримінованому злочині визнав повністю, підтвердив та не оспорював обставини, зазначені в обвинувальному акті, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, з 2019 року співпрацює і є волонтером Громадської організації учасників АТО «Захисник Петрівщини» та волонтерської організації «Допоможемо воїнам Петрівщини» Петрівської ОТГ Олександрівського району Кіровоградської області, допомагав даним організаціям у поїздках на Бахмутському напрямку. Вказав, що потерпіла ОСОБА_9 , якій спричинені тяжкі тілесні ушкодження, наполягала на тому, щоб не застосовувати додаткове покарання обвинуваченому ОСОБА_7 в виді позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки він постійно їй допомагає. Зазначає, що у разі позбавлення права керувати транспортними засобами це унеможливіть подальшу допомогу потерпілій ОСОБА_9 . Вказав, що ОСОБА_7 здійснив переказ грошових коштів в розмірі 5000 грн. на розрахунковий рахунок ОСОБА_10 та у подальшому буде перераховувати грошові кошти потерпілій ОСОБА_10 до повного відшкодування спричиненої моральної шкоди. Зауважив, що можливість відшкодування призначеної моральної шкоди, а також сплату судових витрат, напряму залежить від можливості ОСОБА_7 керувати транспортним засобом, оскільки на теперішній час це єдине джерело його заробітку. Вказав, що ОСОБА_7 на підставі цивільно-правової угоди виконує функцію водія компанії Bolt. Вважає, що розмір призначеної суми відшкодування моральної шкоди ОСОБА_10 в розмірі 70000 грн. має надмірний характер.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу захисника та просили її задовольнити в повному обсязі.

Прокурор, потерпіла ОСОБА_10 та її представник ОСОБА_11 заперечували проти задоволення апеляційної скарги захисника та просили вирок суду залишити без зміни.

Потерпіла ОСОБА_9 у судовому засіданні підтримала апеляційну скаргу захисника та просила задовольнити відповідно до зазначених у ній вимог.

Представник цивільного позивача ОСОБА_12 заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника та просив вирок суду залишити без зміни.

Представник АТ «СК «АРКС» - адвокат ОСОБА_16 в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, надіслав заяву про розгляд справи без участі представника АТ «СК «АРКС».

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи, які не оспорювалися в апеляційній скарзі, не перевіряються. Тому суд апеляційної інстанції виходить з того, що було встановлено вироком районного суду.

Висновки суду першої інстанції про фактичні обставини кримінального провадження, правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч.2 ст. 286 КК України, доведеність його вини ніким з учасників судового розгляду в апеляційному порядку не оспорюються, у зв`язку з чим відповідно до вимог ст. 404 КПК України судом апеляційної інстанції не переглядаються.

Що ж стосується призначеного ОСОБА_7 судом першої інстанції додаткового покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк два роки, яке оспорюється захисником, то апеляційний суд враховує наступне.

Загальні засади призначення покарання, визначені в ст.65 КК України, наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів.

Суд першої інстанції зазначених вимог закону про кримінальну відповідальність дотримався.

Санкція ч. 2 ст. 286 КК України, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, надає можливість суду як призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, так і не застосовувати таке покарання до особи. Вказане положення закону України про кримінальну відповідальність носить альтернативний характер застосування і не є обов`язковим для суду.

У роз`ясненнях, що містяться у п.п. 20, 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 (з наступними змінами і доповненнями) «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначено, що при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України, суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

У кожному випадку призначення покарання за ч.ч.1, 2 ст.ст. 286, 287 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, повязані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів відповідно, що також слідує із роз`яснень згаданої постанови Пленуму Верховного Суду України.

Як убачається з вироку місцевого суду, при призначенні ОСОБА_7 основного покарання та вирішенні питання щодо додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, обставини, що помякшують покарання, щире каяття, добровільне відшкодування матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_9 та пропозиція відшкодування матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_10 , відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , а також дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, з 2019 року співпрацює і є волонтером Громадської організації учасників АТО «Захисник Петрівщини» та волонтерської організації «Допоможемо воїнам Петрівщини» Петрівської ОТГ Олександрійського району Кіровоградської області, допомагав даним організаціям у поїздках на Бахмутському напрямку, а також небезпеку його дій, а саме неумисне порушення правил дорожнього руху, суд дійшов висновку про можливість звільнення останнього від відбування основного покарання з випробуванням та необхідність застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, що буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення нових злочинів як ним, так і іншими особами.

Доводи захисника в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_7 визнав вину, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, з 2019 року співпрацює і є волонтером Громадської організації учасників АТО «Захисник Петрівщини» та волонтерської організації «Допоможемо воїнам Петрівщини» Петрівської ОТГ Олександрівського району Кіровоградської області, допомагав даним організаціям у поїздках на Бахмутському напрямку, мають місце, проте вже були враховані судом першої інстанції при призначенні основного покарання із застосуванням ст. 75 КК України.

Посилання захисника на те, що ОСОБА_7 на підставі цивільно-правової угоди виконує функцію водія компанії Bolt, не беруться судом до уваги, оскільки стороною захисту не було надано доказів того, що керування автомобілем є єдиним засобом для його існування, а позбавлення такого права призвело до втрати ним роботи, джерела доходу або інших, пов`язаних з цим, негативних наслідків. Крім того, захисником не було надано доказів на підтвердження обставини щодо працевлаштування обвинуваченого на роботу на підставі цивільно-правової угоди до компанії Bolt.

Також необхідно зазначити, що закон про кримінальну відповідальність не містить імперативних обмежень щодо можливості позбавлення права керувати транспортними засобами осіб, для яких діяльність, пов`язана з користуванням таким правом, є основним джерелом доходу.

Апеляційний суд враховує і те, що у даному кримінальному провадженні суспільна небезпека від наслідків порушення Правил дорожнього руху значно перевищує особисті інтереси обвинуваченого ОСОБА_7 .

Апеляційний суд вважає, що характер і ступінь суспільної небезпеки цього злочину, грубі порушення Правил дорожнього руху України, які допущені обвинуваченим та, які призвели до настання суспільно-небезпечних наслідків, а саме заподіяння потерпілим середньої тяжкості та тяжких тілесних ушкоджень, свідчить про неможливість виправлення обвинуваченого без призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Крім того, кримінальне правопорушення, передбачене ст. 286 КК України, віднесено до злочинів проти безпеки руху, тому думка потерпілого щодо виду та розміру покарання сама по собі не є вирішальною у цьому питанні.

Із тверджень захисника, наведених в апеляційній скарзі, про постійну необхідність у керуванні транспортним засобом, оскільки обвинувачений допомагає потерпілій ОСОБА_9 та здійснює перекази грошових коштів потерпілій ОСОБА_10 для відшкодування моральної шкоди, не є такими, з яких можна було би зробити висновок про реальну необхідність обвинуваченого у керуванні транспортним засобом.

Апеляційний суд звертає увагу на обґрунтованість висновків суду першої інстанції щодо неможливості не призначення обвинуваченому ОСОБА_7 додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами з урахуванням відповідної з цього приводу судової практики Верховного Суду.

З огляду на фактичні обставини кримінального провадження, положення кримінального закону, мету покарання призначене судом покарання ОСОБА_7 за своїм видом та розміром є обгрунтованим та необхідним.

Підстав для зміни призначеного покарання в частині призначення додаткового покарання ОСОБА_7 з мотивів, про які йдеться в апеляційній скарзі захисника, апеляційний суд не вбачає.

З огляду на це наведені в апеляційній скарзі захисника доводи про необхіність зміни призначеного ОСОБА_7 додаткового покарання щляхом його скасування, не впливають на відповідність призначеного покарання і не містять достатніх даних для скасування призначеного ОСОБА_7 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, про що наполягав в своїй апеляційній скарзі захисник.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про необгрунтованість висновків суду про вирішення цивільного позову ОСОБА_10 , слід зазначити наступне.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні правовідносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

З матеріалів провадження видно, що представником потерпілої ОСОБА_10 адвокатом ОСОБА_11 було заявлено цивільний позов з уточненнями про солідарне стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 та третьої особи страхової компанії «Arx» відшкодування завданої кримінальним правопорушенням моральної шкоди у розмірі 300 000 грн.

Суд першої інстанції, вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди на користь потерпілої ОСОБА_10 врахував, що остання безсумнівно зазнала моральних страждань, зумовлених отриманими тілесними ушкодженнями у виді: тупої травми тіла, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, синця у правій параорбітальній області з переходом в скроневу та лобну область, садна в лобній ділянці справа, тупої травми правого колінного суглобу з закритим багатоуламковим імпресійним переломом зовнішнього виростку правої великогомілкової кістки, з явищами ліпогемартрозу та синцем на передній поверхні правого колінного суглобу з переходом на бічні поверхні, трьох синців на передньо-внутрішній поверхні лівого колінного суглобу, на передній поверхні лівої гомілки на межі верхньої та середньої третини з переходом на внутрішню поверхню, на передній поверхні правого плеча у нижній третині, та емоційними переживаннями з приводу дорожньо-транспортної пригоди, оскільки внаслідок отриманих в результаті ДТП ушкоджень ОСОБА_10 довелося змінити життєві звичаї, а саме: неможливість доглядати свою прибудинкову ділянку, займатися спортом як самостійно, так і зі своїми синами, остання потребувала сторонньої допомоги родини для забезпечення своїх потреб, тривалий час не могла працювати через втрату працездатності, відчуває часті головні болі та стала метеозалежною, у ОСОБА_10 виникла психологічна травма, яка полягає у боязні користуватися автомобільним транспортом, та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд першої інстанції зробив висновок про необхідність стягнення з обвинуваченого на користь потерпілої моральної шкоди в сумі 70 000 гривень.

Надаючи оцінку цим обставинам апеляційний суд вважає, що визначений судом розмір стягнення моральної шкоди з обвинуваченого на користь потерпілої є співрозмірним понесеним потерпілою моральним стражданням.

Доводи захисника про те, що розмір призначеної суми відшкодування моральної шкоди має надмірний характер є безпідставними, оскільки саме з вини обвинуваченого відбулась дана дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої потерпілій ОСОБА_10 спричинено тілесні ушкодження середньої тяжкості, що потягло необхідність її госпіталізації та тривалого лікування та безумовно потягло для позивача моральні страждання, переживання, незручності, порушення звичного укладу життя, перенесення фізичного болю від отриманих травм та інші негативні явища.

Тому рішення суду про задоволення позовних вимог та стягнення з обвинуваченого на користь потерпілої 70 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди є обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги захисника не є підставою для скасування оскаржуваного рішення в частині вирішення цивільного позову, оскільки не впливають на розмір моральної шкоди, яка полягає у втратах немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Як під час розгляду провадження у суді першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду стороною захисту не було надано достатньо доказів на підтвердження факту неспіврозмірності визначеного судом першої інстанції розміру грошового відшкодування із понесеними моральними стражданнями потерпілої.

У зв`язку з викладеним апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції є законним та обгрунтованим, зміні чи скасуванню із зазначених в апеляційній скарзі захисника підстав не підлягає.

Інших істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції повно та всебічно розглянути провадження і постановити законне та обгрунтоване рішення, не встановлено.

З огляду на викладене апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Чечелівського районного суду міста Дніпра від 27 січня 2026 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4