КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києвіапеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду міста Києвавід 13 лютого 2026 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Оболонськогорайонного суду міста Києва від 13.02.2026 задоволено клопотання слідчого відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором Оболонської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 , та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 11.04.2026 включно, взявши його під варту в залі суду.

Цією ж ухвалою визначено підозрюваному ОСОБА_8 заставу у розмірі 750 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 2 496 000 гривень.

У разі внесення застави покладено на ОСОБА_8 наступні обов`язки:

- прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора або суду;

- не відлучатися із міста Києва без дозволу слідчого, прокурора;

- повідомляти слідчого, прокурора про зміну свого місця проживання та місце роботи;

____________________________________________________________________________________

Справа № 756/2046/26 Слідчий суддя - ОСОБА_10

Апеляційне провадження № 11-сс/824/2665/2026 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

- утримуватись від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначав, що стороною обвинувачення не доведено обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Повідомлення про підозру та клопотання слідчого не містять жодних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_8 є суб`єктом інкримінованого йому злочину, а також наявності в його діях суб`єктивної та об`єктивної сторони.

Також стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Підозрюваний ОСОБА_8 продемонстрував належну процесуальну поведінку, добровільно виконував усі вимоги слідчого.

Усі можливі речі та документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, вже знаходяться у розпорядженні органу досудового розслідування, в результаті проведених обшуків за місцем проживання та роботи ОСОБА_8 .

В матеріалах клопотання зазначений лише один свідок, анкетні дані якого підозрюваному невідомі.

Крім того, ОСОБА_8 має постійне місце проживання в місті Києві, міцні соціальні зв`язки, на його утриманні перебувають неповнолітня дитина та дружина - інвалід ІІ групи, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно.

Визначений слідчим суддею розмір застави є завідомо непомірним для підозрюваного та його родини. Під час проведення обшуку за місцем проживання підозрюваного були вилучені усі заощадження сім'ї ОСОБА_8 .

Ухвала слідчого судді не містить обґрунтування застосування виключного випадку та визначеного розміру застави, який перевищує визначений п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір у 9 разів.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_8 , який приймав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку, та його захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_5 , який в режимі відеоконференцзв`язку заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, слідчим відділом Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002743 від 10.11.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Згідно даних клопотання, ОСОБА_8 , обіймаючи посаду завідувача та лікаря ветеринарної медицини лікарні ветеринарної медицини Солом`янського району, яка є установою ветеринарної медицини, що здійснює профілактичні, діагностичні, лікувальні та інші протиепізоотичні заходи, лабораторні дослідження щодо безпечності товарів, науково-дослідні та контрольні роботи, на які покладено контрольно-наглядові функції в галузі ветеринарної медицини, або уповноважені на здійснення таких функцій.

У невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 10.11.2025, ОСОБА_8 , попередньо змовившись з іншими лікарями ветеринарної медицини, невстановленими на даний час представниками Державного науково-контрольного інституту біотехнології і штамів мікроорганізмів (адреса: м. Київ, вул. Донецька, буд. 30, ), який проводить лабораторні дослідження сироватки крові тварин на наявність антитіл до вірусу сказу, маючи корисливий мотив на отримання неправомірної вигоди, вирішив вчиняти умисні корупційні правопорушення.

Так, 06.01.2025гр. ОСОБА_11 , будучи власником домашньої тварини та маючи намір оформити офіційні документи, за допомогою яких можливий виїзд за межі території України домашньої тварини, звернувся до ОСОБА_8 , як до офіційного лікаря ветеринарної медицини з проханням оформлення документів, які надають право виїзду за кордон його тварині. В подальшому спілкуванні ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_11 про те, що вказані документи виготовляються тривалий час, однак можливе їх швидке оформлення, за умов, які необхідно обговорити при особистій зустрічі.

22.01.2026, приблизно о 12:20 год. ОСОБА_11 прибув до лікарні ветеринарної медицини Солом`янського району, яка розташована за адресою: м. Київ, вул. Добрузька, 8, для заздалегідь обумовленої зустрічі зі ОСОБА_8 .

Під час особистої зустрічі ОСОБА_11 та ОСОБА_8 останній повідомив, що може виготовити необхідні документи протягом 7 днів, однак за це потрібно буде сплатити додаткові грошові кошти в сумі 7 000 гривень, маючи на увазі неправомірну вигоду.

27.01.2026, приблизно о 14:40 год. ОСОБА_11 прибув до лікарні ветеринарної медицини Солом`янського району, яка розташована за адресою: м. Київ, вул. Добрузька, 8, для оформлення необхідних документів. Під час особистої зустрічі ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_11 , що він може виготовити необхідні документи у разі надання йому 11 700 гривень, на що ОСОБА_11 погодився. В подальшому ОСОБА_8 здійснив чипування та ввів щеплення проти сказу домашній тварині ОСОБА_11 - коту на прізвисько « Ліза ».

В подальшому, ОСОБА_8 , будучи службовою особою, використовуючи надані йому владні повноваження з оформлення офіційних ветеринарних документів, діючи на виконання злочинного плану, усвідомлюючи протиправний характер одержання неправомірної вигоди, перебуваючи в лікарні ветеринарної медицини Солом`янського району, отримав від ОСОБА_11 11 700 гривень в якості неправомірної вигоди за видачу офіційних ветеринарних документів, до яких внесено завідомо неправдиві відомості, зазначивши, що відправить вищевказані документи службою доставки ТОВ "Нова пошта".

04.02.2026 року ОСОБА_11 отримав відправлення у поштоматі «Нової пошти», всередині якого знаходився: ветеринарно-санітарний паспорт на домашню тварину ОСОБА_11 № НОМЕР_1 , до якого було внесено завідомо неправдиві відомості щодо видачі 30.09.2025 вказаного паспорта уповноваженим лікарем ветеринарної медицини ОСОБА_13 , а також щодо здійснення вакцинування проти сказу 30.09.2025; оригінал документу «Результат лабораторного випробування сироватки крові на наявність антитіл до вірусу сказу» № 049406 від 30.01.2026, який виданий представниками Державного науково- контрольного інституту біотехнології і штамів мікроорганізмів (, адреса: місто Київ, вулиця Донецька, будинок ЗО), в якому також зазначено завідомо неправдиву інформацію про дату здійснення вакцинації домашньої тварини ОСОБА_11 (тип вакцини: Biofel PCHR, серія: 575432А) - 30.09.2025, а також щодо дати відбору крові для проведення дослідження - 30.10.2025; ветеринарний сертифікат для країн ЄС, складений англійською та польською мовами № ІВ 344062 на 8 арк, виданий представниками відділу прикордонного інспекційного контролю Західного міжрегіонального Головного управління державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на державному кордоні.

За таких обставин, ОСОБА_13 , переслідуючи корисливий мотив, спрямований на вчинення корупційного правопорушення, зловживаючи своїм службовим становищем, діючи за попередньою змовою групою осіб невстановленими досудовим розслідування представниками «Державного науково-контрольного інституту біотехнології і штамів мікроорганізмів», отримав від ОСОБА_11 неправомірну вигоду у сумі 11 700 гривень.

11.02.2026 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у одержанні службовою особою неправомірної вигоди за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 3 ст. 368 КК України.

12.02.2026 слідчий відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва із клопотанням, погодженим прокурором Оболонської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 , про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, із визначенням застави у розмірі 1500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 4 992 000 гривень.

Ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 13.02.2025 задоволено клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 11.04.2026 включно, взявши його під варту в залі суду.

Цією ж ухвалою визначено підозрюваному ОСОБА_8 заставу у розмірі 750 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 2 496 000 гривень.

У разі внесення застави покладено на ОСОБА_8 наступні обов`язки:

- прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора або суду;

- не відлучатися із міста Києва без дозволу слідчого, прокурора;

- повідомляти слідчого, прокурора про зміну свого місця проживання та місце роботи;

- утримуватись від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З такими висновками колегія суддів погоджується частково, виходячи з наступного.

Як убачається з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінальних правопорушень, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальні правопорушення чи продовжити кримінальні правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальні правопорушення чи продовжити кримінальні правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінальних правопорушень; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами у їх сукупності.

Вирішуючи питання про наявність обґрунтованої підозри, поняття якої не міститься в національному законодавстві, слід виходити з його визначення, наведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» де зазначено, що обґрунтована підозра - це існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої йому підозри.

Крім того, як вірно зазначив слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, слідчим доведено існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження; вчинити інше кримінальне правопорушення.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_8 із визначенням застави у порядку ч. 3 ст. 183 КПК, оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Викладені в апеляційній скарзі захисника доводи про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_8 підозри колегія суддів вважає безпідставними, оскільки слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на вищенаведені дані, у слідчого судді наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності події та складу кримінальних правопорушень, винуватості особи в його вчиненні, оцінка належності та допустимості зібраних у справі доказів вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

З наведених підстав, доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_8 не є службовою особою, а відтак не є суб`єктом інкримінованих йому дій, а також відсутність в його діях об`єктивної та суб`єктивної сторони інкримінованого йому злочину, колегія суддів вважає передчасними.

Доводи захисника про недоведеність вказаних у клопотанні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними.

У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Зважаючи на викладене, а також, враховуючи дані про особу підозрюваного ОСОБА_8 в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим у клопотанні ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки достатніх стримуючих факторів, які б свідчили про протилежне, в матеріалах справи відсутні.

Оцінюючи наявність ризику незаконно впливати на свідків та інших учасників у цьому ж кримінальному провадженні, колегія суддів виходить із встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України порядку отримання показань від свідків та підозрюваних у кримінальному провадженні на різних його етапах, та вважає, що ризик такого впливу зберігається до отримання показань безпосередньо судом під час розгляду справи по суті.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про існування у кримінальному провадженні інших ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, з огляду на конкретні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , на тяжкість покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні зазначених злочинів, та дані про особу підозрюваного.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що слідчий суддя належним чином не врахував вимоги ч. 4 ст. 182, ч. 3 ст. 183 КПК України при визначенні підозрюваному застави у виді 750 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 2 496 000 гривень, та не обґрунтував необхідність визначення застави саме в такому розмірі.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінальних правопорушень, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити в особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні. Розмір застави повинен визначатися виходячи з особи обвинуваченого, його майнового стану і його відносин з особами, які надають забезпечення, іншими словами, враховувати той факт, чи буде втрата забезпечення чи дії проти поручителів у випадку неявки обвинуваченого в суд достатнім стримуючим фактором для обвинуваченого, щоб не здійснити втечу.

Разом з цим, при визначенні розміру застави слід не допускати встановлення такого її розміру, що є завідомо непомірним для особи та призводить до неможливості виконання застави. З одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

Хоча кримінальним процесуальним законодавством і передбачено можливість слідчого судді у виключних випадках призначати вищий розмір застави, ніж передбачений п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, однак таке рішення слідчого судді має надати ретельний аналіз обставин справи, щоб обґрунтувати таку «виняткову» заставу.

Застава в кримінальному провадженні - це запобіжний захід, метою якого є забезпечення виконання підозрюваним обов`язків (явка до суду, запобігання переховування, тощо), а не покарання, компенсація шкоди чи засіб тиску.

На переконання колегії суддів, слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі не надав оцінку всіх релевантних факторів, які підлягають встановленню під час визначення ОСОБА_8 розміру застави, та не навів жодного обґрунтування визначення розміру застави на такому високому рівні.

Той факт, що затриманий залишається під вартою після прийняття рішення про можливість звільнення під заставу, свідчить про те, що національні суди не виявили необхідної ретельності при встановленні належного розміру застави («Гафа проти Мальти» (Gafa v. Malta), § 73; «Колакович проти Мальти» (Kolakovic v. Malta), § 72).

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні "Istomina v. Ukraine" від 13.01.2022 (заява № 23312/15), «гарантія, передбачена пунктом 3 статті 5 Конвенції, покликана забезпечити не відшкодування будь-якої шкоди, завданої внаслідок підозрюваного злочину, а лише присутність обвинуваченого на судовому засіданні. Таким чином, розмір застави має встановлюватися головним чином з огляду на обвинуваченого, його майно та його чи її відносини з особами, які мають надати особисту поруку, іншими словами, на ступінь впевненості щодо можливої перспективи того, що втрата застави або позов проти гарантів у разі неявки підсудного в судове засідання буде діяти як достатній стримуючий фактор, щоб запобігти бажанню втекти з його або її боку… Оскільки йдеться про основне право на свободу, гарантоване статтею 5, органи влади повинні надзвичайно обережно встановити відповідний розмір застави, і вирішити, чи є необхідним продовження тримання під вартою. Серйозність звинувачень проти обвинуваченого не може бути вирішальним фактором, що виправдовує суму застави» (§25 рішення).

Як встановлено колегією суддів під час апеляційного розгляду, підозрюваний ОСОБА_8 раніше не судимий, має постійне місце проживання та реєстрації, працевлаштований, характеризується позитивно.

Відомостей про майновий стан підозрюваного, який би давав підстави для висновку про можливість внесення підозрюваним застави у визначеному слідчим суддею розмірі, в матеріалах провадження відсутні та в ході апеляційного розгляду прокурором не надано.

З урахуванням наведених обставин, а також враховуючи загальну суму неправомірної вигоди в розмірі 11 700 гривень, одержання якої інкриміновано ОСОБА_8 , на переконання колегії суддів, визначена слідчим суддею застава у виді 750 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 2 496 000 гривень, є такою, що не співвідноситься з даними про особу підозрюваного ОСОБА_8 , та необхідність у її застосуванні в такому розмірі у кримінальному провадженні не доведена, на підставі чого колегія суддів вважає її завідомо непомірною для підозрюваного.

Враховуючи вищевказані відомості та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання ним обов`язків здатна застава у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 266 240 гривень у національній грошовій одиниці, із покладенням на підозрюваного обов`язків, у разі внесення застави, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

На переконання колегії суддів, такий розмір застави буде співмірним з існуючим в кримінальному провадженні ризиками, особою підозрюваного, в повній мірі зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання ним обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

За таких обставин, виходячи з положень п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про часткове задоволення клопотання слідчого та застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням застави.

При постановленні нової ухвали, колегія суддів враховує вимоги ч. 4 ст. 196 КПК України, відповідно до якої, слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Згідно ч. 1 ст. 219 КПК, строк досудового розслідування обчислюється з моменту повідомлення особі про підозру до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотанням про закриття кримінального провадження або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Як визначено п. 4 ч. 3, ч. 4 ст. 219 КПК України, досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Предметом апеляційного оскарження є ухвала слідчого судді, яка переглядається, виходячи з тих обставин кримінального провадження, які існували на день її постановлення.

Як убачається із матеріалів судового провадження, у межах кримінального провадження № 0002743 ОСОБА_8 повідомлено про підозру 11.02.2026, а тому з урахуванням положень п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України, станом на день постановлення слідчим суддею оскаржуваної ухвали граничним днем закінчення строку досудового розслідування було 11.04.2026.

За таких обставин, при постановленні нової ухвали, колегія суддів може визначити строк дії такої ухвали лише до граничного дня закінчення строку досудового розслідування, тобто до 11.04.2026.

Визначаючи строк дії покладених на ОСОБА_8 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, у випадку внесення застави, колегія суддів, з урахуванням вимог ч. 7 ст. 194, п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України, вважає за необхідне визначити строк дії таких обов`язків на два місяці, однак у межах строку досудового розслідування, тобто до 11.04.2026 включно.

За таких обставин, виходячи з положень п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу захисника слід задовольнити частково, ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити частково, та застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 11.04.2026, із визначенням застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 266 240 гривень у національній грошовій одиниці, та покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, у випадку внесення застави, строком до 11.04.2026.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 176-178, 182, 183, 193, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду міста Києвавід 13 лютого 2026 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором Оболонської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 , задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування кримінального провадження, а саме до 11 квітня 2026 включно.

Визначити ОСОБА_8 заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 266 240 гривень у національній грошовій одиниці.

Застава може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на розрахунковий рахунок Київського апеляційного суду (м. Київ, вул. Солом`янська, 2-а, код ЄДРПОУ суду 42258617, банк ГУ ДКС України в місті Києві, код банку - 820172, номер рахунку за стандартом IBAN: UA1082186)

У разі внесення застави у визначеному судом розмірі, вважати, що до підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді застави.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, у разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_8 наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду у кримінальному провадженні;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, обчислювати з дня внесення застави до 11 квітня 2026 року.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3