н/п 1-кп/766/3077/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2026 року Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

представник цивільного позивача (на відеоконференції) ОСОБА_5

розглянувши під час відкритого судового засідання на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР № 0001061 від 24 квітня 2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кодима Одеської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою освітою, одруженого, РНОКПП НОМЕР_1 , військовослужбовця військової служби за призивом під час мобілізації на особливий період, на момент вчинення злочину старший матрос, старший навідник 1 мінометного взводу 2 мінометної батареї НОМЕР_2 батальйону берегової оборони військової частини НОМЕР_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 413 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

26.09.2025 з Херсонської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону до Херсонського міського суду Херсонської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР під №0001061 від 24 квітня 2025 року за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.3 ст.413 КК України.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 27.01.2026 року зазначене кримінальне провадження призначено до судового розгляду.

Як зазначено в обвинувальному акті, ОСОБА_4 проходячи військову службу за призивом під час мобілізації у військовому званні старший матрос, на посаді старшого навідника 1 мінометного взводу 2 мінометної батареї НОМЕР_2 батальйону берегової оборони військової частини НОМЕР_3 , діючи з необережності, а саме кримінальною протиправною недбалістю, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинний був і міг їх передбачити, порушуючи вимоги ст. ст. 9, 11, 16, 49, 121, 122, 144, 146, 148 Статуту Внутрішньої служби Збройних сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п. 17 «Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України», затвердженої наказом Міністра оборони України від 29.06.2005 № 359, які регламентують належний порядок охорони, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів до неї військовослужбовцям, які б унеможливлювали її втрату та крадіжку, доступу до них сторонніх осіб, 15.03.2025 близько 08:00 год, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, перед вибуттям із АДРЕСА_2 , для проходження стаціонарного лікування до лікувального закладу в м. Одеса, в умовах воєнного стану, порушуючи правила зберігання стрілецької зброї та боєприпасів до неї, залишив зберігати без нагляду ввірену йому вогнепальну зброю, а саме 5,45 мм автомат АК-74 № НОМЕР_4 в комплекті та 5,45 мм набої з кулею ПС в кількості 30 штук, на підлозі, біля ліжка в кімнаті будинку за місцем проживання. В подальшому 26.03.2025 року під час непланової перевірки зброї тимчасово виконуючим обов`язки командира 2 мінометного батальйону 4 батальйону берегової оборони військової частини НОМЕР_3 старшим сержантом ОСОБА_6 , було виявлено нестачу вогнепальної зброї, 5,45 мм автомата АК-74 № НОМЕР_4 , залишковою вартістю 2940 (дві тисячі дев`ятсот сорок) гривень 38 (тридцять вісім) копійок та боєприпасів в кількості 30 штук калібру 5,45 мм набої з кулею ПС-30, загальною залишковою вартістю майна 70 (сімдесят) гривень 30 (тридцять) копійок, у зв`язку із порушенням правил їх зберігання, чим завдав збитків державі (враховуючи вимоги ч. 3 ст. 6 Закону України Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі), на загальну суму 29474 (двадцять дев`ять тисяч чотириста сімдесят чотири) гривні 10 (десять) копійок.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 3 ст. 413 КК України як втрата ввіреної для службового користування зброї та бойових припасів внаслідок порушення правил їх зберігання, вчинена в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні ОСОБА_4 заявив клопотання про його звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України. Дане клопотання обґрунтовує тим, що свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні він визнає в повному обсязі, розкаявся, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався та добровільно відшкодував завдані ним збитки.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення заявленого обвинуваченим клопотання.

Представник цивільного позивача не заперечував щодо закриття кримінального провадження, зазначив, що ОСОБА_4 повністю відшкодував заподіяну шкоду. Просив цивільний позов залишити без розгляду.

Вислухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов до такого висновку.

Відповідно до положень ст. 44 КК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Згідно зі ст.45 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення кримінального правопорушення щиро покаялася, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

В силу вимог ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ст. 413 КК України, відноситься до нетяжких злочинів, який не є корупційним (примітка до ст. 45 КК України).

Згідно з п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям можливе в разі вчинення нею вперше злочину невеликої тяжкості або необережного злочину середньої тяжкості. Дійове каяття полягає в тому, що після вчинення злочину особа щиро покаялась, активно сприяла його розкриттю та повністю відшкодувала завдані збитки або усунула шкоду.

Як достовірно встановлено у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вперше вчинив кримінальне правопорушення, свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав в повному обсязі, щиро розкаявся, повністю відшкодував заподіяну шкоду.

Також суд враховує те, що ОСОБА_4 , добровільно відшкодував шкоду, завдану державі втратою майна.

У судовому засіданні також з`ясовано, що обвинуваченому ОСОБА_4 зрозумілі його права, передбачені ст. 285 КПК України, а також те, що дана підстава звільнення є нереабілітуючою.

Оскільки визначені кримінальним законом умови виконано та їх правдивість ні в кого з учасників процесу не викликає сумнівів, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про його звільнення від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.3 ст.413 КК України.

Вирішуючи питання щодо закриття кримінального провадження, вирішенню підлягають і такі питання.

Відповідно до ч.5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч. 5 ст. 257 ЦПК України, суд, залишає цивільний позов без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Порядок вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні регламентований главою 9 КПК України. Нормами кримінального процесуального закону, зокрема ст. 129 КПК України, встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру. Вирішення цивільного позову при звільненні особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження по справі суперечить вказаним вище нормам закону.

Представником цивільного позивача була подана заява про залишення без розгляду цивільного позову у звязку з повним відшкодування матеріальної шкоди.

Тому, у зв`язку зі звільненням обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям, заявлений Військовою частиною НОМЕР_3 цивільний позов слід залишити без розгляду в силу вимог ч.5 ст. 257 ЦПК України, що не суперечить ст. ст. 128, 129 КПК України.

Речові докази та процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись статтями 45 КК України, ч.1 ст. 286, 350, 371, 372, 376, 395 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.3 ст.413 КК України, на підставі ст. 45 КК України у зв`язку із дійовим каяттям, закривши кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001061 від 24 квітня 2025 року.

Позовну заяву Військової частини НОМЕР_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди на загальну суму 29474,10 гривень залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

СуддяОСОБА_1