КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/2075/2026 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 лютого 2026 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

представника власника майна ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_9 та адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах ТОВ «Київавтотрейд» на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 13 січня 2026 року в кримінальному провадженні №0003255 від 29.11.2025 про накладення арешту на майно, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно.

Просив накласти арешт на майно, а саме на: автомобіль марки «PORSCHE TAYCAN», чорного кольору д.н.з. « НОМЕР_1 », vin T3: НОМЕР_2 , який на праві власності належить ТОВ «Київавтотрейд» ().

В обґрунтування клопотання зазначив, що слідчим відділом Голосіївського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0003255, відомості щодо якого внесені 29.11.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 25.11.2025 близько 13 годині 00 хвилин, невстановлена особа, на ім?я ОСОБА_10 , зв`язавшись по моб тел: НОМЕР_3 , під приводом обміну USDT, за допомогою крипт-обмінника, шляхом обману, шахрайським шляхом заволоділа грошовими коштами, у сумі 17 000 доларів США, завдавши матеріального збитку ОСОБА_11 , у великих розмірах.

Встановлено, що до скоєного причетна ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКП НОМЕР_4 ), тел. НОМЕР_5 , користується автомобілем «PORSCHE TAYCAN», д.н.з. « НОМЕР_1 », vin T3: НОМЕР_2 .

24 грудня 2025 року у період часу з 10 год. 43 хв. по 10 год. 57 хв. на підставі ухвали слідчого судді проведено обшук транспортного засобу ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , яка користується транспортним засобом «PORSCHE TAYCAN», д.н.з. « НОМЕР_1 », vin T3: НОМЕР_2 , в ході проведення обшуку було вилучено: автомобіль, марки «PORSCHE TAYCAN», чорного кольору д.н.з. « НОМЕР_1 », vin T3: НОМЕР_2 , про що зазначено у протоколі обшуку.

Постановою слідчого СВ Голосіївського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_13 від 24.12.2025 вищевказаний транспортний засіб визнано речовим доказом в рамках кримінального провадження №0003255 від 29.11.2025.

Прокурор вказував, що не застосування такого заходу забезпечення як арешт майна може призвести до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі такого майна, а настання цих наслідків перешкоджатиме встановленню істини у даному кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 13 січня 2026 року клопотання задоволено.

Накладено арешт у кримінальному провадженні №0003255, відомості щодо якого внесені 29.11.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, на майно, яке виявлено та вилучено в ході проведення обшуку транспортного засобу, за адресою: АДРЕСА_1, а саме на транспортний засіб - автомобіль марки «PORSCHE TAYCAN», чорного кольору д.н.з. « НОМЕР_1 », vin T3: НОМЕР_2 , який на праві власності належить ТОВ «Київавтотрейд» ().

Задовольняючи клопотання слідчий суддя дійшов до висновку, що не вжиття вказаних заходів може призвести до непередбачених наслідків, у тому числі до приховування, пошкодження, зникнення, втрати, знищення вищевказаного майна, а також його незаконного відчуження.

Не погоджуючись із ухвалою слідчого судді, адвокат ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_9 , 17.01.2026 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити нову про відмову у задоволенні клопотання.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначив, що ухвала слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 13 січня 2026 року є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Не погоджуючись із ухвалою слідчого судді, адвокат ОСОБА_8 , який діє в інтересах ТОВ «Київавтотрейд», 27.01.2026 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та в задоволенні клопотання про арешт майна відмовити.

Просив поновити строк на оскарження, оскільки повний текст ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 13 січня 2026 року був отриманий 22.01.2026.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначив, що даний транспортний засіб не містив матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а тому він не може бути речовим доказом скоєння кримінального правопорушення.

Він не зберігає на собі речових доказів, не підлягає спеціальній конфіскації, не може бути конфіскацією майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, не може являтись відшкодуванням шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, так як є власністю ТОВ «Київавтотрейд». ТОВ «Київавтотрейд» не має ніякого відношення до скоєного кримінального провадження, а тому клопотання про накладення арешту на транспортний засіб: PORSHE TAYCAN, чорного кольору д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_6 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 від 18.03.2023, який на праві власності належить ТОВ «Київавтотрейд», ІПН є безпідставним і в задоволені його необхідно відмовити.

При розгляді даного клопотання слідчим суддею порушено вимоги п.6 ст. 173 КПК України, згідно якого ухвалу про арешт тимчасово вилученого майна слідчий суддя, суд постановляє не пізніше сімдесяти двох годин із дня находження до суду клопотання, інакше таке майно повертається особі, у якої його було вилучено. Як свідчать матеріали справи клопотання прокурора надійшло до Голосіївського районного суду м. Києва 29.12.2025, а розглянуто 13.01.2026, тобто через 15 днів.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи представника власника майна та захисника ОСОБА_7 , в підтримку поданих апеляційних скарг, з наведених в них підстав, перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

З матеріалів судового провадження вбачається, що слідчим відділом Голосіївського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0003255, відомості щодо якого внесені 29.11.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Встановлено, що до скоєного причетна ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКП НОМЕР_4 ), тел. НОМЕР_5 , користується автомобілем «PORSCHE TAYCAN», д.н.з. « НОМЕР_1 », vin T3: НОМЕР_2 .

24 грудня 2025 року у період часу з 10 год. 43 хв. по 10 год. 57 хв. на підставі ухвали слідчого судді проведено обшук транспортного засобу ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , яка користується транспортним засобом «PORSCHE TAYCAN», д.н.з. « НОМЕР_1 », vin T3: НОМЕР_2 , в ході проведення обшуку було вилучено: автомобіль, марки «PORSCHE TAYCAN», чорного кольору д.н.з. « НОМЕР_1 », vin T3: НОМЕР_2 , про що зазначено у протоколі обшуку.

Постановою слідчого СВ Голосіївського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_13 від 24.12.2025 вищевказаний транспортний засіб визнано речовим доказом в рамках кримінального провадження №0003255 від 29.11.2025.

Колегією суддів встановлено, що повний текст ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 13 січня 2026 року було отримано 22.01.2026 року, а тому строк на подання апеляційних скарг не пропущений.

З висновками слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні прокурора доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції. При цьому були, досліджені матеріали судового провадження, вислухано доводи прокурора в підтримку поданого клопотання, заперечення представника власника майна та представника володільця майна щодо його задоволення, а також з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

При винесенні ухвали слідчим суддею, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, були враховані наведені в клопотанні прокурора правові підстави для арешту майна, можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні, а також обставини кримінального провадження №0003255 від 29.11.2025, та відношення до нього вказаного майна, а тому слідчий суддя обґрунтовано задовольнив вказане клопотання прокурора про арешт майна, з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст. 170 КПК України.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, всупереч твердженням апелянтів обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на вище зазначене майно, з тих підстав, що зазначене в клопотанні майно, підпадає під ознаки речових доказів, а також постановою слідчого від 24.12.2025 вищевказане майно визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні, оскільки майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Крім того, ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

З огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

З огляду на наведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено відношення майна до матеріалів кримінального провадження, а також встановлено мету арешту майна відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, а саме збереження речових доказів, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вилучене майно, з підстав того, що воно відповідає критеріям речових доказів, визначених ст. 98 КПК України.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на майно.

Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження колегія суддів не вбачає. Обставини кримінального провадження на час прийняття рішення вимагали вжиття такого методу державного регулювання, як накладення арешту.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.

Твердження апелянтів про необґрунтованість накладення арешту на майно є такими, що не відповідають матеріалам провадження. Крім того, слідчим суддею суду першої інстанції накладено арешт на майно відповідно до вимог ст. ст. 132, 170, 173 КПК України на підставі належно досліджених доводів органу досудового розслідування.

Доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах ТОВ «Київавтотрейд» про те, що ТОВ «Київавтотрейд» не має жодного відношення до скоєного кримінального правопорушення, не впливають на правильність висновків слідчого судді, оскільки арешт майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна.

Щодо доводів апелянта адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах ТОВ «Київавтотрейд» про те, що слідчим суддею порушено вимоги п.6 ст. 173 КПК України, спростовується матеріалами клопотання, а саме відповідно до долученого до матеріалів клопотання копії конверту (а.с.31) на якому зазначено, що конверт відправлено 25.12.2025 до Голосіївського районного суду м. Києва, відповідно трекінгу «Укрпошти» конверт отримано Голосіївським районним судом м. Києва 29.12.2025, розподілено відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду 08.01.2026.

09.01.2026 на підставі розпорядження №17 керівника апарату суду ОСОБА_14 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.

12.01.2026 здійснено повторне автоматизоване визначення слідчого судді, замінено слідчого суддю ОСОБА_15 на ОСОБА_1

13.01.2026 розглянуто клопотання про арешт майна слідчим суддею Голосіївського районного суду м. Києва, тобто в межах строку визначеного ч.6 ст.173 КПК України.

Зважаючи на викладене, в сукупності з обставинами провадження, колегія суддів встановила, що слідчий суддя, накладаючи арешт, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, арешт застосував правомірно, а тому доводи апелянтів стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Всі інші зазначені в апеляційних скаргах обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку. У відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

На підставі вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги, слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 376, 407, 418, 422 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_9 та адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах ТОВ «Київавтотрейд» залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 13 січня 2026 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

______________ ______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4