Справа № 344/4792/26
Провадження № 1-кс/344/2113/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2026 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Слідчого відділу Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області капітана поліції ОСОБА_4 від 30.08.2025 року про закриття кримінального провадження №0000907 від 26.05.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КК України

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області із скаргою в якій просить суд скасувати постанову слідчого Слідчого відділу Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області капітана поліції ОСОБА_4 від 30.08.2025 року про закриття кримінального провадження №0000907 від 26.05.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КК України.

В обґрунтування скарги посилається на те, що слідчий не виконав ухвалу суду від 02.01.2025 року по справі №344/22864/24 і ухвалу суду від 10.03.2025 року про зобов`язання розглянути клопотання ОСОБА_3 від 23.12.2024 року про що повідомити заявника. Клопотання слідчим не розглянуті, заявника про їх розгляд не повідомлено.

Заявник зазначає, що слідчим не здійснено ряд слідчих дій: не допитано заявника та свідків, не перевірено обставини, які заявник зазначив у своїй заяві про кримінальне правопорушення, не встановлено розмір шкоди завданий злочином, не повідомлено потерпілого про закриття провадження у справі.

ОСОБА_3 у судовому засіданні скаргу підтримав, просив скасувати постанову про закриття кримінального провадження.

Слідча подала заяву про розгляд справи без її участі, просить у її задоволенні відмовити та надала на ухвалу суду про витребування матеріали кримінального провадження.

Заслухавши заявника, дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження вважаю наступне.

Згідно із п.3 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно із ч.1 ст.304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Слідчий суддя зазначає, що при проведені досудового розслідування слідчий чи прокурор, з урахуванням конкретних обставин справи, на власний розсуд визначають об`єм перевірочних дій, достатній, за їх переконанням, для прийняття вмотивованого рішення.

Згідно до ст. 2 КПК, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду. Відповідно до положень ч. 2 ст. 9 КПК передбачено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Встановлено, що постановою слідчого Слідчого відділу Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області капітана поліції ОСОБА_4 від 30.08.2025 року кримінальне провадження №0000907 від 26.05.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КК України, закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.382 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що 26.05.2025 до Івано-Франківського РУП надійшла ухвала ІНФОРМАЦІЯ_1 , справа № 344/7755/25 від 20.05.2025 року про зобов`язання уповноваженої особи Івано-Франківського РУП внести відомості до ЄРДР згідно поданої заяви ОСОБА_3 від 30.04.2025 року, яка полягала в інформуванні про невиконання рішення суду ІНФОРМАЦІЯ_2 , який не виконав п. 8 рішення від 31.03.2025 року у справі № 300/1939/25 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно з ч. 2 ст. 13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Під час проведення досудового розслідування встановлено, що суддею ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 , розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_3 до ІНФОРМАЦІЯ_4 про визнання протиправними бездіяльності та дій, визнання незаконним та скасування наказу в частині, зобов`язання до вчинення дій та стягнення моральної шкоди, винесено ухвалу від 31 березня 2025 року про відкриття провадження в справі № 300/1939/25.

Згідно листа директора ІНФОРМАЦІЯ_4 встановлено, що вказана ухвала суду 31.03.2025 направлена ІНФОРМАЦІЯ_5 за допомогою підсистеми «Електронний суд», окремо у вхідній документації не реєструвалась та відповідних резолюцій керівника про контроль виконання не було, оскільки роботою підсистеми «Електронний суд» відповідно до посадової інструкції займається юрисконсульт.

Відповідно до п. 8 вказаної ухвали про відкриття провадження в справі №300/1939/25 ІНФОРМАЦІЯ_2 з надання безоплатної правничої допомоги до суду направлено належним чином засвідчені копії документів, а саме: заяви адвоката ОСОБА_6 , відповіді №Д-786/017/626 від 16.12.2024 та відповіді № Д-104/017/96 від 21.03.2025, що становить їх частину.

В листі директора також вказано, що з метою повного виконання ухвали суду про витребування доказів, 30.04.2025 на адресу суду ІНФОРМАЦІЯ_2 направлено клопотання про поновлення пропущеного строку та приєднання доказів до матеріалів справи, які не були надіслані раніше, a саме договори, що укладались між ІНФОРМАЦІЯ_2 та адвокатом ОСОБА_6 , такі як договір №831Ф від 04.06.2024 та договір №481Ф від 19.12.2024 з адвокатом, який надає клопотання із проханням їх долучити до матеріалів справи.

Крім того в ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження встановлено, що матеріали судової справи № 300/1939/25 не містять застосування жодних засобів процесуального примусу по відношенню до ІНФОРМАЦІЯ_4 чи його працівників за невиконання ухвали суду від 31.03.2025.

Також встановлено, що станом на 03.06.2025 року ухвала в повному обсязі виконана відповідним працівником ІНФОРМАЦІЯ_4 (арк. матеріалів КП 46-47).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Вважаючи вищевказану постанову про закриття кримінального провадження незаконною, скаржник звернувся до слідчого судді з даною скаргою про скасування цієї постанови.

Слідчий суддя звертає увагу, що за загальним правилом, визначеним в ч.1 ст. 92 КПК України збирання доказів, передбачених ст. 91 КПК України, здійснюється сторонами кримінального провадження, зокрема і потерпілим.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після проведення всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки дізнавачем, слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження у їх сукупності.

Так, з метою виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст.2 КПК України, прийняттю слідчим рішення про закриття кримінального провадження має передувати вжиття ним всіх можливих заходів в порядку, передбаченому КПК України, для з`ясування обставин, які мають значення для кримінального провадження.

Органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (рішення у справі «Ассенов та інші проти Болгарії»). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справі «Танрікулу проти Туреччини»).

У п. 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13.01.2011 року у справі "Михалкова та інші проти України" розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана "гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції", що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Отже, слідчий суддя приходить до висновку про те, що слідчим у постанові про закриття кримінального провадження передчасно зроблено висновок про закриття кримінального провадження.

На думку слідчого судді, у постанові від 30.08.2025 року про закриття кримінального провадження не обґрунтовано всіх підстав для закриття кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КК України, при винесенні оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження слідчим не наведено всіх фактичних обставин та відповідних їм доказів, які дозволяють зробити однозначний висновок, який не залишає місця сумнівам про наявність достатніх підстав для закриття кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 382 КК України, та які спростовують посилання скаржника про неповноту дослідження всіх обставин даного провадження.

Зокрема, слідчим не здійснювався тимчасовий доступ до матеріалів адміністративної справи №300/1939/25, при цьому стверджується про те, що оскаржувана ухвала в повному обсязі виконана відповідним працівником ІНФОРМАЦІЯ_4 , посилаючись виключно на надану відповідь ІНФОРМАЦІЯ_4 на запит слідчого.

Крім того, слідчий стверджує, що матеріали судової справи № 300/1939/25 не містять застосування жодних засобів процесуального примусу по відношенню до ІНФОРМАЦІЯ_4 чи його працівників за невиконання ухвали суду від 31.03.2025, разом з тим, доказів такого матеріали кримінального провадження не містять.

Враховуючи вимоги статті 2 та частини 2 статті 9 КПК України висновок слідчого про закриття кримінального провадження є передчасним та не може вважатися обґрунтованим та таким, що відповідає принципам кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя не вбачає підстав вважати оскаржувану постанову про закриття кримінального провадження обґрунтованою та мотивованою.

При цьому, Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (справа «Ассенов та інші проти Болгарії» (Assenov та Others v. Bulgaria). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, inter alia, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справі «Танрікулу проти Туреччини» (Tanhkulu v. Turkey) [ВП], заява № 23763/94, п. 104 і подальші посилання, ECHR 1999-IV, «Ґюль проти Туреччини» (Gul v. Turkey), заява № 22676/93, п. 89, від 14 грудня 2000 року).

За таких обставин слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість вимог скарги та наявність підстав для її задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 284, 303, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Слідчого відділу Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області капітана поліції ОСОБА_4 від 30.08.2025 року про закриття кримінального провадження №0000907 від 26.05.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КК України задоволити.

Постанову слідчого Слідчого відділу Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області капітана поліції ОСОБА_4 від 30.08.2025 року про закриття кримінального провадження №0000907 від 26.05.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КК України скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Довідка: повний текст ухвали виготовлено 24.03.2026 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1