ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/817/40/26 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ухвала слідчого судді
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2026 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

адвоката ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 січня 2026 року,

встановила:

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 січня 2026 року відмовлено у задоволенні уточненої скарги підозрюваного ОСОБА_8 на повідомлення ОСОБА_8 про підозру від 01.09.2025 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 3, 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190. ч. 1 ст. 209 КК України, та повідомлення ОСОБА_8 про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру від 19.12.2025 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 3,4 ст. 190, ч. 2 ст.15 ч.3 ст.190, ч.1 ст.209 КК України у кримінальному провадженні №0001546 від 24.06.2020.

Слідчий суддя обґрунтував своє рішення тим, що слідчим суддею не здобуто доказів порушення вимог ст.ст. 276-278 КПК України при складенні та врученні ОСОБА_8 повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 3,4 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст.209 КК України, в межах досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001546 від 24.06.2020 року, а щодо зміни раніше повідомленої підозри та нову підозру ОСОБА_8 від 19.12.2025 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 3,4 ст. 190, ч. 2 ст.15 ч.3 ст. 190, ч.1 ст.209 КК України у кримінальному провадженні №0001546 від 24.06.2020, слідчий суддя врахував положення п.10 ч.1 ст. 303 КПК України, відповідно до яких повідомлення особі про підозру підлягає оскарженню лише після спливу двомісячного строку з дня повідомлення про підозру у вчиненні злочину, вказав, що на момент звернення 30.12.2025 з даною скаргою двомісячний строк не завершився, тому відсутні підстави для перевірки її, в зв`язку з чим дійшов висновку про відмову у задоволенні уточненої скарги підозрюваного ОСОБА_8 ..

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 січня 2026 року та постановити нову ухвалу, якою скаргу ОСОБА_8 з урахуванням доповнення адвоката ОСОБА_7 від 15.01.2026 задовольнити в повному обсязі, а саме: скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_8 від 01.09.2025 у кримінальному провадженні №0001546 від 24.06.2020 року за ознаками ч.ч. 3, 4 ст. 190. ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України в порядку, передбаченому п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України; скасувати частково повідомлення ОСОБА_8 про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру від 19.12.2025 у кримінальному провадженні № 0001546 від 24.06.2020 року за ознаками ч.ч. 3, 4 ст. 190. ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України в порядку, передбаченому п.10 ч. 1 ст. 303 КПК України в частині епізодів, які були вказані у первісному повідомленні про підозру від 01.09.2025; скасувати частково повідомлення ОСОБА_8 про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру від 19.12.2025 у кримінальному провадженні № 0001546 від 24.06.2020 року за ознаками ч.ч. 3, 4 ст. 190. ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України в порядку, передбаченому ст. 5, 6, 13 Європейської конвенції з прав людини в частині нової підозри за ч. 3 ст. 190 КК України.

Апелянт вважає ухвалу необґрунтованою, оскільки при її постановленні мали місце неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Зазначає, що слідча суддя безпосередньо не дослідила матеріали справи, не дала оцінку доказам сторін, а вказала, що надані матеріали будуть досліджені нею у нарадчій кімнаті, а між виходом слідчої судді до нарадчої кімнати для ухвалення рішення та часом проголошення вступної та резолютивної частини ухвали минуло не більше 3 годин, в той час коли матеріали кримінального провадження налічують 14 томів, що свідчить про те, що суддя не могла належним чином дослідити матеріали справи, що свідчить про заздалегідь прийняте рішення.

Апелянт зазначає, що слідча суддя врахувала зміст ухвал, які винесені тією ж слідчою суддею про застосування запобіжних заходів щодо підозрюваного, в яких зазначено про обґрунтовану підозру ОСОБА_8 , тому вважає, що такі обставини викликають сумнів у її неупередженості.

Звертає увагу, що слідча суддя як докази обґрунтованості підозри врахувала лише покази потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , будь-які інші докази, які були б досліджені суддею і враховані при прийнятті рішення, в ухвалі не зазначені.

Вказує, що ОСОБА_8 є добросовісним набувачем нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , завірений приватним нотаріусом ОСОБА_11 , і він з ОСОБА_9 03.06.2022 вступив в цивільні правовідносини згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна, тому підозра за ч. 4 ст. 190 КК України за заявою ОСОБА_9 є необґрунтованою.

Звертає увагу, що в частині епізодів, що стосуються потерпілої ОСОБА_10 , то тут також наявні цивільні правовідносини між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , правомірність дій ОСОБА_8 , законне набуття ним у власність майна автомобіля, та наявність в ОСОБА_10 обов`язку передати автомобіль покупцю ОСОБА_8 , який є добросовісним набувачем, не існує достовірної інформації чи факту, які б вказували на можливість обґрунтованої підозри за ч. 3 ст. 190 КК.

Щодо кваліфікації за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190 КК України, то автомобіль став власністю ОСОБА_8 з 14.10.2022 на підставі договору купівлі- продажу, всі подальші його дії були спрямовані виключно на витребування у продавця ОСОБА_10 належного йому рухомого майна.

Вважає, що кваліфікація за ч. 3 ст. 190 КК України, то даний епізод виник виключно як спосіб самозахисту ОСОБА_12 , оскільки саме він виступав повноважною особою від ТОВ Укртехногруп, що зобов`язане змонтувати для ОСОБА_9 будинок, однак таке зобов`язання не виконано, таким чином за позичками, починаючи з 2021 року та здійснював банківські платежі на перекриття свого особистого боргу. За розпискою ОСОБА_13 ОСОБА_8 не отримав жодних коштів від ОСОБА_13 . Автомобіль BMW повністю реалізовував ОСОБА_14 на підставі довіреності ОСОБА_13 .

Заслухавши суддю-доповідача, в судових дебатах підозрюваного ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу, просять її задовольнити, в судових дебатах прокурора, який заперечив апеляційну скаргу, вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, просить її залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Згідно з пунктом 10 частини 1 статті 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Під час розгляду слідчим суддею цієї скарги підлягає з`ясуванню дотримання при повідомленні особі про підозру вимог глави 22 КПК України, зокрема, відповідність підозри вимогам статей 276, 277, 278 КПК України.

Так, слідчий суддя повинен перевірити дотримання органом досудового розслідування чи дізнання процесуального порядку повідомлення про підозру, а саме: 1) чи в передбачених законом випадках здійснено повідомлення про підозру; 2) чи уповноваженою особою прийняте процесуальне рішення та здійснено вказану процесуальну дію; 3) чи відповідає повідомлення про підозру вимогам ст. 277 КПК України (щодо змісту такого); 4) чи дотримано порядок та строк вручення повідомлення про підозру (ст.278 КПК України); 5) чи дотримано прав особи, якій повідомлено про підозру.

Відповідно до вимог пункту 3 частини 1 статті 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадку наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Статтею 277 КПК України визначено, що письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором. Повідомлення має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Згідно з частиною 1 статті 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

З матеріалів провадження вбачається, що СУ ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001546 від 24.06.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 3,4 ст. 190, ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 190, ч.1 ст. 209 КК України.

У вказаному кримінальному провадженні 01.09.2025 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 3,4 ст. 190, ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 190, ч.1 ст. 209 КК України, а саме: у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайстві), в особливо великих розмірах, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України (стаття 190 із змінами, внесеними згідно із Законом № 270-VI від 15.04.2008, № 2617-VIII від 22.11.2018); у вчиненні правочину з майном, одержаним внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, особою, яка знала, що таке майно прямо, повністю одержано злочинним шляхом, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 209 КК України (стаття 209 в редакції Закону № 430-IV від 16.01.2003; із змінами, внесеними згідно із Законами № 2258-VI від 18.05.2010, № 4025-VI від 15.11.2011, № 1702-VII від 14.10.2014, № 770-VIII від 10.11.2015; в редакції Закону № 361-IX від 06.12.2019); у придбанні права на майно шляхом обману (шахрайстві), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, вчинене в умовах воєнного стану, що завдало значної шкоди, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України (стаття 190 із змінами, внесеними згідно із Законом № 3342-IХ від 23.08.2023); у закінченому замаху на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайстві) у значній шкоді, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190 КК України (стаття 190 із змінами, внесеними згідно із Законом № 3342-IХ від 23.08.2023).

19.12.2025 старшим слідчим в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_15 за погодженням із прокурором відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_6 у даному кримінальному провадженні було складено письмове повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру ОСОБА_8 від 19.12.2025 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України, а саме: у закінченому замаху на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайстві) у великому розмірі, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190 КК України (стаття 190 із змінами, внесеними згідно із Законами №270-VI від 15.04.2008, №2617-VIII від 22.11.2018); у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайстві), в особливо великих розмірах, за попередньою змовою групою осіб, вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України (стаття 190 із змінами, внесеними згідно із Законом №270-VI від 15.04.2008, №2617-VIII від 22.11.2018); у вчиненні правочину з майном, одержаним внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, особою, яка знала, що таке майно прямо, повністю одержано злочинним шляхом, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 209 КК України (стаття 209 в редакції Закону №430-IV від 16.01.2003; із змінами, внесеними згідно із Законами №2258-VI від 18.05.2010, №4025-VI від 15.11.2011, №1702-VII від 14.10.2014, №770-VIII від 10.11.2015; в редакції Закону №361-IX від 06.12.2019); у придбанні права на майно шляхом обману (шахрайстві), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, вчиненому в умовах воєнного стану, що завдало значної шкоди, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України (стаття 190 із змінами, внесеними згідно із Законом №3342-IХ від 23.08.2023); у закінченому замаху на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайстві) у значній шкоді, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190 КК України (стаття 190 із змінами, внесеними згідно із Законом №3342-IХ від 23.08.2023).

Як слідує зі змісту повідомлення про підозру ОСОБА_8 від 01.09.2025, дане повідомлення про підозру відповідає вимогам закону, зокрема, воно складено слідчим за погодженням із прокурором, у ньому зазначено прізвище та посада слідчого, який здійснював повідомлення, анкетні відомості (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство) особи, якій повідомлено про підозру, найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення, зміст підозри, правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статей закону України про кримінальну відповідальність, стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , а також інші суттєві обставини, які відомі на момент повідомлення про підозру.

Сформульована підозра встановлює межі, у яких слідчий зможе найефективніше закінчити розслідування, а підозрюваний, його захисник та законний представник одержують можливість реалізовувати функцію захисту.

З моменту повідомлення особі про підозру слідчий, прокурор набувають відносно підозрюваного додаткових владних повноважень, а особа, яка отримала статус підозрюваного, набуває процесуальних прав та обов`язків, визначених ст. 42 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому ст. ст. 276-279 КПК України, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його невручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя, на виконання вимог ст. ст. 276 278, 303 КПК України, під час розгляду скарги дійшов правильного висновку про відсутність підстав для скасування повідомленої ОСОБА_8 підозри від 01.09.2025, оскільки повідомлення про підозру за своїм змістом відповідає вимогам ст. 277 КПК України, при цьому матеріали справи не свідчать про порушення передбаченої ст. 278 КПК України процедури повідомлення ОСОБА_8 про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень.

Повідомлення про підозру здійснено за наявності доказів, які слідчий вважав достатніми для висновку, що ОСОБА_8 причетний до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 3,4 ст. 190, ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 190, ч.1 ст. 209 КК України.

Колегія суддів вважає правильними висновки слідчого судді про необґрунтованість посилання сторони захисту на відсутність доказів у повідомленні про підозру, оскільки повідомлення містить фактичні обставини, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

При цьому колегія зазначає, що факт повідомлення особі про її підозру у вчиненні кримінальних правопорушень не є актом обвинувачення цієї особи у вчиненні такого правопорушення, а тому мотиви апеляційної скарги з приводу необґрунтованості підозри, не впливають на висновки слідчого судді щодо обставин повідомлення ОСОБА_8 про його підозру у вчиненні кримінальних правопорушень та обставин проведення досудового слідства.

Колегія суддів враховує, що обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час досудового розслідування та розгляду кримінального провадження по суті.

Слідчий суддя підставно вказав, що у матеріалах кримінального провадження №0001546 від 24.06.2020 докази причетності ОСОБА_8 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України, створюють переконання у тому, що встановлені на даному етапі досудового розслідування обставини з розумною достатністю та вірогідністю пов`язують підозрюваного ОСОБА_8 із вчиненими кримінальними правопорушеннями, передбаченими ч. ч. 3, 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України, і є достатніми на цій стадії кримінального провадження для виникнення у стороннього спостерігача обґрунтованого зв`язку між описаними діями підозрюваного та вчиненими злочинами.

Відомості, які містяться у наведених матеріалах, узгоджуються з обставинами, зазначеними у повідомленні ОСОБА_8 про підозру від 01.09.2025, в цілому свідчить про ймовірність причетності ОСОБА_8 до вчинення інкримінованих йому злочинів, тому повідомлення про підозру ОСОБА_8 від 01.09.2025 містить обґрунтовану підозру ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України.

Тобто, перед слідчим суддею не ставиться питання доведеності поза розумним сумнівом вини підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а лише вирішується питання щодо обґрунтованості підозри.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23.10.1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Крім того, у справі «K.F. проти Німеччини» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Вирішуючи питання в частині оскарження повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру ОСОБА_8 від 19.12.2025 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України, слідчий суддя правомірно взяв до уваги положення п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, відповідно до яких повідомлення особі про підозру підлягає оскарженню лише після спливу двомісячного строку з дня повідомлення про підозру у вчиненні злочину.

Беручи до уваги, що на момент оскарження її 30.12.2025 до слідчого судді двомісячний строк з дня повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру ОСОБА_8 від 19.12.2025 у вчиненні злочинів не завершився, слідчий суддя правомірно вказав, що відсутні підстави для перевірки законності та обґрунтованості вказаного повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру від 19.12.2025.

При цьому посилання захисника на положення п. 1 ст. 6, п. 4 ст. 5, ст. 13 Європейської конвенції з прав людини, вказаних висновків слідчого судді не спростовує, оскільки положення Конвенції закріплюють загальні гарантії захисту прав і свобод людини та не встановлюють процесуального порядку і строків реалізації права підозрюваного на оскарження повідомлення про підозру.

Щодо посилання апелянта на сумніви у неупередженості слідчого судді, то такі обставини вирішуються шляхом заявлення відводів у порядку передбачених кримінальним процесуальним законом, проте такі слідчому судді не заявлялися.

За вказаних обставин апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 січня 2026 року, якою відмовлено у задоволенні уточненої скарги підозрюваного ОСОБА_8 на повідомлення ОСОБА_8 про підозру від 01.09.2025 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 3, 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190. ч. 1 ст. 209 КК України, та повідомлення ОСОБА_8 про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру від 19.12.2025 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 3, 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України у кримінальному провадженні №0001546 від 24.06.2020 - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді