Справа № 201/3116/26
Провадження № 1-кс/201/843/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2026 року м. Дніпро

Соборний районний суд міста Дніпра у складі: слідчого судді ОСОБА_1 , з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора відділу Луганської обласної прокуратури ОСОБА_3 (ВКЗ), розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого 2 відділення 2 відділу СУ ГУ СБУ в Донецькій і Луганській областях ОСОБА_4 , погодженого прокурором відділу Луганської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, у кримінальному провадженні № 0000124, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.02.2025 року, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий виклад клопотання.

Слідчий за погодженням із прокурором звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому зазначив про встановлені обставини кримінального провадження, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, набуття ОСОБА_5 статусу підозрюваного у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, який до слідчого за викликами не з`являється, перебуває на тимчасово окупованій території, його оголошено у розшук, про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому просив в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України обрати йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Позиції учасників.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав в повному обсязі з підстав, вказаних в клопотанні.

Встановлені слідчим суддею обставини.

Відповідно до статей 1-3, 6 Конституції України - Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава; Суверенітет України поширюється на всю її територію; Україна є унітарною державою; Територія України в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною; Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність; Державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову; Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Згідно зі статтями 17, 19, 65, 68 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. На території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом. На території України не допускається розташування іноземних військових баз. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України; Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у березні-квітні 2014 року у м. Луганськ та в інших населених пунктах Луганської області розпочалася збройна агресія Російської Федерації (далі РФ) шляхом неоголошених та прихованих вторгнень підрозділів збройних сил та інших силових відомств РФ, організації та підтримки терористичної діяльності та діяльності, направленої на окупацію Луганської області та порушення територіальної цілісності України.

У подальшому, 24.02.2022 Російською Федерацію здійснено повномасштабне військове вторгнення на територію України, у зв`язку із чим розпочато збройну агресію та ведення агресивної війни проти України з метою повалення конституційного ладу, територіальної цілісності та захоплення території України.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб та у подальшому строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022, № 58/2023 від 06.02.2023, № 254/2023 від 01.05.2023, №451/2023 від 26.07.2023, № 734/2023 від 06.11.2023, № 49/2024 від 05.02.2024, №271/2024 від 06.05.2024, № 469/2024 від 23.07.2024, від 28.10.2024 № 740/2024, від 14.01.2025 № 26/2025, від 14.07.2025 № 478/2025, від 20.10.2025 № 793/2025, №41/2026 від 12.01.2026 із затвердженням Верховною Радою України шляхом прийняття відповідних Законів України.

У результаті вищезазначених подій, значна частина території Луганської області опинилась під контролем регулярних з`єднань і підрозділів збройних сил та інших військових формувань Російської Федерації, підпорядкованих і скеровуваних ними російських радників та інструкторів, окупаційних адміністрацій Російської Федерації на території Луганської області.

Відповідно до п. 7 ст.1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації.

Згідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, який затверджений наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 року № 376, вся територія Луганського району Луганської області, у т.ч., місто Луганськ, з 07.04.2014 є тимчасово окупованою РФ територією України.

З 23.09.2022 по 27.09.2022 на усій тимчасово окупованій території Луганської області та на т.зв. «закордонних дільницях» на території РФ було проведено незаконний референдум з питання «входження Луганської народної республіки до складу Російської Федерації на правах суб`єкта Російської Федерації».

30.09.2022 підписано т.зв. «Договір між Російською Федерацією та Луганською народною республікою про прийняття до Російської Федерації Луганською народною республікою та утворення у складі Російської Федерації нового суб`єкта» (мовою оригіналу: «Договор между Российской Федерацией и Луганской народной республикой о принятии в Российскую Федерацию Луганской народной республикой и образовании в составе Российской Федерации нового субъекта»), який у подальшому ратифіковано федеральним законом держави-агресора, внаслідок чого з листопада 2022 року розпочалася перереєстрація та створення нових незаконних органів державної влади т.зв. «Луганської Народної Республіки», як суб`єкта РФ.

На тимчасово окупованій території м. Луганськ представниками так званої «лнр», підконтрольними державі-агресору РФ, організовано та розпочато діяльність незаконних органів влади, реалізацію деяких функцій яких покладено на так звані «державні казенні установи (мовою оригіналу: «государственные казенные учреждения»).

Частинами 2, 8 наказу голови «лнр» «Про систему та структуру виконавчих органів лнр» від 30.03.2023 № УГ-270/23, встановлено, що виконавчими органами «лнр» у тому числі являються й міністерства, серед яких т.зв. «міністерство праці та соціальної політики лнр» (мовою оригіналу: «Министерство труда и социальной политики луганской народной республики».

Відповідно до т.зв. «положення про міністерство праці та соціальної політики лнр» (мовою оригіналу: «положения о министерстве труда и социальной политики луганской народной республики»), затвердженого т.зв. «указом голови лнр» № УГ-77/23 від 15.06.2023, а саме: п. 1.1. «міністерство праці та соціальної політики лнр є виконавчим органом державної влади лнр, який здійснює функції з нормативного правового регулювання, контролю, надає державні послуги у сфері праці, соціальної співпраці та трудових відносин, рівня життя та доходів населення, оплати праці, охорони праці, сприяння зайнятості населення, трудової міграції, соціального захисту та соціального обслуговування населення, реабілітація інвалідів, дітей-інвалідів, опіки та піклування щодо неповнолітніх громадян, повнолітніх недієздатних або частково дієздатних громадян, захисту прав та законних інтересів дітей, соціальної підтримки сім`ї та дітей; управління державним майном, забезпечення реалізації державної політики з управління державною цивільною службою лнр, а також координує у встановлених випадках діяльність у цій сфері інших виконавчих органів лнр та підприємств, установ, організацій, віднесених до сфери його компетенції.

Пунктом 1.4. вищевказаного т.зв. «положення» встановлено, що «міністерство праці та соціальної політики лнр» здійснює свою діяльність безпосередньо та через свої підвідомчі державні установи та державні унітарні підприємства у встановленому законодавством луганської народної республіки порядку.

Так, розпорядженням т.зв. «уряду луганської народної республіки» від 28.10.2022 №1622-р/22 «Про створення державної бюджетної установи «єдиний виплатний центр міністерства праці та соціальної політики луганської народної республіки» (мовою оригіналу: «О создании Государственного бюджетного учреждения «Единый выплатной центр Министерства труда и социальной политики Луганской Народной Республики» створено т.зв. «Государственное бюджетное учреждение «Единый выплатной центр Министерства труда и социальной политики Луганской Народной Республики» (мовою оригіналу).

В подальшому, розпорядженням т.зв. «уряду луганської народної республіки» від 11.03.2024 № 74-р/24 «про зміну типу державної бюджетної установи «єдиний виплатний центр міністерства праці та соціальної політики луганської народної республіки» (мовою оригіналу: «Об изменении типа Государственного бюджетного учреждения «Единый выплатной центр Министерства труда и социальной политики Луганской Народной Республики»») змінено тип «державної бюджетної установи «єдиний виплатний центр міністерства праці і соціальної політики луганської народної республіки» та створено «державну казенну установу луганської народної республіки «республіканський центр соціального захисту населення» (мовою оригіналу: «Государственное казенное учреждения Луганской Народной Республики «Республиканский центр социальной защиты населения».

Відповідно до статуту «державної казенної установи луганської народної республіки «республіканський центр соціального захисту населення», затвердженого «наказом міністерства праці та соціальної політики лнр» № 82 від 12.03.2024, а саме: п. 1.2. «установа» є некомерційною організацією, яка надає послуги з метою забезпечення реалізації передбачених законодавством російської федерації повноважень у сфері соціального захисту населення.

Згідно п. 1.4. «статуту» засновником «установи» є «уряд луганської народної республіки», а функції та повноваження засновника і головного розпорядника бюджетних коштів виконує «міністерство праці та соціальної політики луганської народної республіки».

Згідно п. 1.5. вищевказаного «статуту» - установа є юридичною особою, має самостійний баланс, відокремлене майно на праві оперативного управління, особові рахунки, відкриті в установленому порядку, а також круглу печатку зі своїм найменуванням та найменуванням «мінпраці лнр», необхідні для здійснення діяльності бланки та штампи, а також інші засоби індивідуалізації.

Відповідно до п. 1.11.-1.13. «статуту» - у своїй діяльності установа керується «конституцією російської федерації, федеральними законами та іншими правовими актами російської федерації, законами та іншими правовими актами луганської народної республіки, актами мінпраці лнр, а також цим статутом». Юридична адреса (місцезнаходження) установи: луганська народна республіка, 291001, місто Луганськ, вулиця Володарського, будинок 59, кімната № 108. Установа має філії, безпосередньо через які здійснює свою діяльність у містах та районах луганської народної республіки.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», окупаційна адміністрація Російської Федерації - сукупність державних органів і структур Російської Федерації, функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольних Російській Федерації самопроголошених органів, які узурпували виконання владних повноважень на тимчасово окупованих територіях та які виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України, в тому числі органи, організації, підприємства та установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріусів та суб`єктів адміністративних послуг.

Викладене свідчить, що так звана « державна казенна установа луганської народної республіки «республіканський центр соціального захисту населення» є структурним підрозділом (складовою частиною) органу державної влади так званої «ЛНР», а отже зайняття посад у вказаному структурному підрозділі є фактичним зайняттям посади у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.

Встановлено, що в червні-липні 2024 року, але не пізніше 04.07.2024, більш точну дату під час досудового розслідування встановити не виявилося за можливе, громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , усвідомлюючи здійснення відкритої російської агресії, яка розпочалась 24.02.2022 повномасштабним російським військовим вторгненням на територію України, метою якого є повалення конституційного ладу, територіальної цілісності та захоплення території України, перебуваючи на тимчасово окупованій території м. Луганськ Луганської області, керуючись своїми особистими інтересами, маючи умисел на зайняття керівної посади в незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території, в тому числі окупаційній адміністрації держави-агресора, та реалізуючи його, погодився на пропозицію невстановлених під час досудового розслідування представників окупаційної влади російської федерації та «луганської народної республіки», в порушення вимог Конституції і Законів України добровільно, умисно зайняв посаду так званого «першого заступника директора державної казенної установи луганської народної республіки «республіканський центр соціального захисту населення»» (мовою оригіналу: «первого заместителя директора Государственного казенного учреждения Луганской Народной Республики «Республиканский центр социальной защиты населения»»), яка пов`язана з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території, в тому числі окупаційній адміністрації держави-агресора.

Так, відповідно до п. 4.3. «статуту державної казенної установи луганської народної республіки «республіканський центр соціального захисту населення» (далі мовою оригіналу): «Директор Учреждения: 1) осуществляет оперативное руководство деятельностью Учреждения; 2) без доверенности действует от имени Учреждения, представляет его в учреждениях, предприятиях и организациях, в судах как на территории Российской Федерации, так и за ее пределами; 3) в пределах, установленных трудовым договором и настоящим У ставом, заключает сделки, договоры (контракты), соответствующие целям деятельности Учреждения, выдает доверенности, открывает счета в финансовом органе Луганской Народной Республики и в Управлении Федерального казначейства по Луганской Народной Республики в порядке, предусмотренном действующим законодательством; 4) в пределах, установленных настоящим Уставом, распоряжается имуществом Учреждения; 5) в пределах своей компетенции издает приказы и дает указания, обязательные для исполнения всеми работниками Учреждения; 6) назначает на должность и освобождает от должности работников, заключает с ними трудовые договоры, определяет их функциональные обязанности, утверждает должностные инструкции; 7) применяет к работникам Учреждения меры дисциплинарного взыскания - поощрения в соответствии с законодательством Российской Федерации; 8) осуществляет мероприятия по улучшению условий труда, соблюдению техники безопасности, требований производственной санитарии и пожарной безопасности; 9) выполняет иные функции в соответствии с настоящим Уставом».

Відповідно до пункту 4.4. вищевказаного статуту (далі мовою оригіналу): «на период временного отсутствия (отпуск, командировка, временная нетрудоспособность) директора Учреждения его обязанности выполняет заместитель директора или иное лицо, назначенное приказом Минтруда ЛНР».

Частинами третьою та четвертою пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про хабарництво» від 26.04.2002 № 5 передбачено, що організаційно-розпорядчі обов`язки це обов`язки по здійсненню керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форми власності. Такі функції виконують, зокрема, керівники міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, державних, колективних чи приватних підприємств, установ і організацій, їх заступники, керівники структурних підрозділів, їх заступники, особи, які керують ділянками робіт.

Громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у добровільному зайнятті громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Щодо обґрунтованої підозри.

Згідно зі ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Оскільки чинне законодавство не розкриває поняття обґрунтованої підозри, враховуючи ст. 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі "Murray v.United Kingdom", 14310/88, 28.10.94, п. 55).

Уявлення про "обґрунтовану підозру" має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка оголосила про підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні такого кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- протоколами оглядів від 29.12.2025, 05.01.2026, 08.01.2026 Інтернет-ресурсів, відповідно до яких виявлено та зафіксовано в мережі Інтернет відомості про добровільне зайняття посади громадянином України ОСОБА_5 так званого «першого заступника директора державної казенної установи луганської народної республіки «республіканський центр соціального захисту населення»» (мовою оригіналу: «первого заместителя директора Государственного казенного учреждения Луганской Народной Республики «Республиканский центр социальной защиты населения»») та перебування останнього на тимчасово окупованій території Луганського району Луганської області;

- протоколами допитів свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 які підтвердили добровільне зайняття посади громадянином України ОСОБА_5 так званого «першого заступника директора державної казенної установи луганської народної республіки «республіканський центр соціального захисту населення»» (мовою оригіналу: «первого заместителя директора Государственного казенного учреждения Луганской Народной Республики «Республиканский центр социальной защиты населения»») та перебування останнього на тимчасово окупованій території Луганського району Луганської області;

- протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які впізнали на пред`явлених фотознімках ОСОБА_5 серед інших осіб;

- протоколами оглядів публікацій в мережі Інтернет за участю свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , під час яких зафіксовано факт зайняття посади громадянином України ОСОБА_5 так званого «першого заступника директора державної казенної установи луганської народної республіки «республіканський центр соціального захисту населення»» (мовою оригіналу: «первого заместителя директора Государственного казенного учреждения Луганской Народной Республики «Республиканский центр социальной защиты населения»»);

- іншими матеріалами досудового розслідування.

Щодо належного повідомлення про підозру та набуття статусу підозрюваного.

У ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , тобто на території, яка віднесена до тимчасово окупованої Російською Федерацією території України.

Крім того, відповідно до інформації, розміщеної на офіційному сайті АТ «Укрпошта» за посиланням https://www.ukrposhta.ua/ua/news/57016-robota-ukrposhti-na-teritorijah-de-vedutsja-vonni-bojovi-dii-abo-jaki-perebuvajut-u-timchasovij-okupacii-otochenni-blokuvanni, в умовах правового режиму воєнного стану, введеного у країні відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022 (зі змінами), затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, тимчасово не працюють ВПЗ у тих населених пунктах, де відбуваються бойові дії та обстріли, ВПЗ, які зруйновані внаслідок цього, та ВПЗ, що розташовані на території, що тимчасово окупована ворогом.

Таким чином є достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 перебуває на тимчасово окупованій території Луганської області.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 111 КПК України повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію. Повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Главою 11 КПК України визначається порядок виклику слідчим, прокурором, судовий виклик і привід.

Відповідно до ч. 8 ст. 135 КПК України повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення йому такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про його виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

У зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації, воєнним станом в Україні, захопленням Луганського району Луганської області, у т.ч., міста Луганськ, та проведенням бойових дій, беручи до уваги те, що існують достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 перебуває на тимчасово окупованій території України та обґрунтовану неможливість вручити повістку про виклик особи, з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, в газеті «Урядовий кур`єр» №9 (8201) від 13.01.2026, яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора від 13.01.2026 опубліковано повістку про виклик особи громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , о 10 год. 00 хв. 17.01.2026, 18.01.2026, 19.01.2026 за зазначеною в повістці адресою органу досудового розслідування для проведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні за № 0000124 від 24.02.2025, вручення письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, допиту в якості підозрюваного тощо.

Жодного разу у призначений час громадянин України ОСОБА_5 у призначене місце не з`явився, про неможливість та причини неприбуття не повідомив.

Відповідно до ч. 1 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Так, 21.01.2026 стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України та у зв`язку з неявкою останньої за викликом до слідчого слідчого відділу 3 управління ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях і неможливості йому безпосереднього вручення письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, в газеті «Урядовий кур`єр» №17 (8209) від 21.01.2026, яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та 21.01.2026 на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора опубліковано повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, а також повістка про виклик підозрюваного ОСОБА_5 на 10 год. 00 хв. 25.01.2026, 26.01.2026, 27.01.2026 за зазначеною в повістці адресою органу досудового роз слідування для проведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні № 0000124 від 24.02.2025 для вручення письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, допиту в якості підозрюваного та виконанні слідчих, процесуальних дій в рамках досудового розслідування вказаного кримінального провадження.

Жодного разу у призначений час підозрюваний ОСОБА_5 у призначене місце не з`явився, про неможливість та причини неприбуття не повідомив.

Таким чином 21.01.2026 у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 набув статусу підозрюваного у добровільному зайнятті громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Щодо ризиків.

Слідчий суддя вважає доведеними вказані ризики, передбачені пунктами 1 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому слідчий суддя враховує, що як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися, а обов`язки, про покладення (продовження) яких клопоче орган досудового розслідування у разі обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, - бути у взаємозв`язку з ними. Однак, в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються. При встановленні ризиків кримінального провадження слідчий суддя застосовує стандарт достатності підстав вважати, що підозрюваний може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню. Оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, слідчий суддя має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду свідчать такі обставини:

- тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 в разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, в якому він підозрюється. Санкція ч. 5 ст. 111-1 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої;

- перебування підозрюваного ОСОБА_5 на тимчасово окупованій території (Луганського району Луганської області) з початку військової агресії рф та оголошення воєнного стану (тобто, з 24.02.2022) по теперішній час, відсутність інформації про його в`їзд на підконтрольну органам державної влади України територію;

- спосіб вчинення злочину (здійснює колабораційну діяльність умисно, під час воєнного стану, що має негативні наслідки для всієї територіальної громади та України в цілому, знаходиться на тимчасово окупованій території, співпрацюючи з окупаційною адміністрацією, що з великою часткою ймовірності спонукатиме його до втечі у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу).

Про наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, ризик того, що підозрюваний ОСОБА_5 знищить, сховає або спотворить будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, свідчить наявність у ного доступу до відповідних документів (накази, розпорядження, посадова чи службова інструкція, інша документація, у тому числі, кадрова щодо зайняття посади громадянином України ОСОБА_5 так званого «першого заступника директора державної казенної установи луганської народної республіки «республіканський центр соціального захисту населення»» (мовою оригіналу: «первого заместителя директора Государственного казенного учреждения Луганской Народной Республики «Республиканский центр социальной защиты населения»»).

Перебування підозрюваного ОСОБА_5 поряд з вказаними документами та об`єктами з одночасною відсутністю доступу до них органу досудового розслідування, свідчить про наявність у підозрюваного можливості знищити чи сховати вказані докази.

Про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, свідчить те, що підозрюваний ОСОБА_5 , здійснюючи повноваження директора має можливість незаконно впливати на свідків, які мають зв`язки на окупованій території.

Про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, або вчинити інше кримінальне правопорушення свідчить те, що підозрюваний ОСОБА_5 продовжує добровільно займати посаду так званого «першого заступника директора державної казенної установи луганської народної республіки «республіканський центр соціального захисту населення»» (мовою оригіналу: «первого заместителя директора Государственного казенного учреждения Луганской Народной Республики «Республиканский центр социальной защиты населения»») у окупаційній адміністрації держави-агресора Російської Федерації, і далі має можливість здійснювати діяльність у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, шляхом вчинення інших протиправних дій.

Щодо розшуку.

У зв`язку із переховуванням від органу досудового розслідування, постановою прокурора від 28.01.2026 на підставі ст. 281 КПК України підозрюваного ОСОБА_5 оголошено в розшук.

Щодо перебування підозрюваного на окупованій території.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 цього Закону адміністративна межа між тимчасово окупованою територією та іншою територією України визначається Кабінетом Міністрів України.

Той факт, що підозрюваний ОСОБА_5 перебуває на тимчасово окупованій території України підтверджується вищевказаними матеріалами кримінального провадження.

Висновки.

З огляду на те, що у судовому засіданні знайшли своє підтвердження ті обставини, що ОСОБА_5 набув статусу підозрюваного у кримінальному провадженні, підозра є обґрунтованою, доведення органом досудового розслідування наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а також факт того, що сукупність доказів у своєму зв`язку вказують слідчому судді на достатність підстави вважати, що підозрюваний перебуває на тимчасово окупованій території України, його оголошено у розшук, слідчим суддею встановлено достатні підстави для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу за відсутності підозрюваного, відповідно до приписів ч. 6 ст. 193 КПК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжним заходом є тримання під вартою.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке входить до вищевказаного переліку, підозра є обґрунтованою, доведення органом досудового розслідування наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, до нього може бути застосований виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а тому клопотання підлягає задоволенню.

Щодо застави.

Згідно з абз. 7 ч. 4 ст. 183 КК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Згідно з абз. 8 ч. 4 ст. 183 КК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке входить до переліку, перебуває на тимчасово окупованій території України, розмір застави слідчий суддя не визначає.

Інші питання.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Згідно ч. 4 ст. 197 КПК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі ч. 6 статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.

Визначення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, тобто визначення, таким чином строку тримання особи під вартою, здійснюється лише під час застосування щодо особи запобіжного заходу, що відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України, можливе після затримання особи, а слідчий суддя, суд не пізніш як через сорок вісім годин з часу доставки такої особи до органу досудового розслідування, зобов`язаний розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід за обов`язкової присутності такого підозрюваного, обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-178, 183, 193, 194, 197 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В:

Клопотання - задовольнити.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, у кримінальному провадженні № 0000124, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.02.2025 року, обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

На підставі ч. 6 ст. 193 КПК України розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою після затримання особи і не пізніш, як через сорок вісім годин з часу його доставки до місця кримінального провадження.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення, але може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1