Справа: № 148/869/26
Провадження №1-кс/148/192/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2026 року м. Тульчин

Слідчий суддя Тульчинського районного суду

Вінницької області ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання старшого слідчого Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, у кримінальному провадженні № 0000106 від 25.03.2026, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 127 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні слідчого відділення Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області перебувають матеріали об`єднаного кримінального провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000106 від 25.03.2026 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146 та ч. 1 ст. 127 КК України.

До Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області 25.03.2026 надійшла заява від ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає, за адресою: АДРЕСА_1 , про те, що 23.03.2026 в період з 12:00 год. по 17:00 год. її чоловік ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наніс їй тілесні ушкодження та незаконно позбавив волі заявниці, а саме в приміщенні погребу домогосподарства прив`язав заявницю металевим ланцюгом за шию, тим самим заподіяв сильного фізичного болю, моральних страждань з метою покарання та залякування.

По вказаному кримінальному провадженні у невідкладному випадку, пов`язаному із врятуванням життя людей, а саме: ОСОБА_4 , а також з безпосереднім переслідуванням особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, крім того з метою відшукання речових доказів, фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, які будуть мати значення для кримінального провадження органом досудового розслідування Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області в порядку ст. 233, 234 КПК України, проведено обшук житлових та не житлових приміщень, що розташовані на території домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 .

До постановлення ухвали слідчого судді, 25.03.2026 в період з 15:36 год по 15:43 год, на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України та з дозволу власника домогосподарства ОСОБА_5 , проведено обшук території домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 .

В ході вказаного обшуку власник домогосподарства ОСОБА_5 , добровільно вказав на підвальне приміщення погріб де знаходиться металевий ланцюг, який він використовував для утримання дружини ОСОБА_4 . Вказаний металевий ланцюг вилучено та поміщено до спеціального пакету з підписами понятих та слідчого, а в подальшому визнано речовим доказом по кримінальному провадженню, оскільки може містити на собі сліди, на підставі яких можливо встановити наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження. Далі в порядку ч. 2 ст. 208 КПК України ОСОБА_5 було затримано.

Так, постановою слідчого від 25.03.2026 вилучений металевий ланцюг визнано речовим доказом.

На думку старшого слідчого, на сьогоднішній день вищевказаний вилучений об`єкт не арештовано, що перешкоджає подальшому кримінальному провадженню, унеможливлює проведення з ним слідчих дій у відповідності до вимог КПК України, а також може призвести до втрати доказів по справі та визнання їх недопустимими.

Старший слідчий у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність, заявлені вимоги просив задовольнити у повному обсязі.

Неявка сторін кримінального провадження у судове засідання, відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України, не перешкоджає розгляду даного клопотання.

В зв`язку з чим, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Таким чином, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

На підставі частини 2 цієї ж статті, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, щодо яких є достатні підстав вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

На підставі ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З огляду на вищенаведене слідчий суддя вважає, що клопотання слід задовольнити, зокрема застосувавши заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту на металевий ланцюг, оскільки він є доказом, який необхідно для встановлення істини у кримінальному провадженні і проведення належного досудового розслідування.

На підставі викладеного і керуючись ст. 170, 172, 173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно - металевий ланцюг, шляхом заборони його використання і відчуження, залишивши на зберіганні в камері зберігання речових доказів Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області.

Визначити строк дії ухвали щодо зберігання вказаного майна до вирішення питання в порядку визначеному КПК України.

Виконання ухвали доручити старшому слідчому СВ Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області капітану поліції ОСОБА_6 .

Ухвала слідчого судді щодо накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: