Справа № 138/279/26
Провадження №:1-кп/138/142/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2026 року м. Могилів-Подільський

Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого, судді: ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

в ході розгляду у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької област кримінального провадження № 0000027 від 27.03.2025 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 204, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 204, ч. 1 ст. 204 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області перебуває зазначене кримінальне провадження.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 подав клопотання про скасування арешту майна мотивоване тим, що під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000027 від 27.03.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 199, ч. 1 ст. 204, ч. 2 ст. 204 КК України ухвалою вінницького міського суду Вінницької області було задоволено клопотання про арешт майна та накладено арешт на майно, яке було вилучено 28.08.2025 під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , в тому числі і на грошові кошти в сумі 36 811 доларів США, 7 570 Євро, 167 140 гривень, які належать родині ОСОБА_4 . На даний час у рамках кримінального провадження проведено всі необхідні дії з вказаним майном. Крім того, на даний час родина ОСОБА_4 потребує значних коштів для лікування дитини з інвалідністю за кордоном, надавши підтверджуючі документи. На підставі викладеного просить скасувати арешт на грошові кошти в сумі 36 811 доларів США, 7 570 Євро, 167 140 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав клопотання свого захисника та просив його задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні не заперечив проти задоволення клопотання та просив відкласти судове засідання для відшукування документів щодо валютних коштів, які зберігаються у банку.

Вирішуючи дане клопотання, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюва-ного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 03.09.2025, якою накладено арешт, крім іншого, на грошові кошти в сумі 36 811 доларів США, 7 570 Євро, 167 140 гривень, останні належать ОСОБА_4 , однак в судовому засіданні захисник зазначив, що дані грошові кошти акумульовані обвинуваченим з числа зароблених ним та переданих йому матір`ю та тещею для лікування його сина.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування, так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи, в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти.

Згідно ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

В обгрунтування клопотання про скасування арешту майна захист надав документи про доходи обвинуваченого, які упродовж січня 2020 року листопада 2025 року склали лише 107260 грн. 48 коп., та ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , які ніби то є матір`ю та тещею обвинуваченого, стверджуючи, що усі ці кошти акумулювались ОСОБА_4 для лікування дитини з інвалідністю за кордоном, згідно долучених медичних документів. При цьому родинний зв`язок між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 і ОСОБА_7 та факт передачі ними вказаних в документах коштів обвинуваченому жодними доказами не доведений.

Таким чином, дослідивши дане клопотання з доданими документами, заслухавши думку учасників провадження, суд приходить до висновку про відсутність підстав вважати, що вилучені у ОСОБА_4 та арештовані в подальшому грошові кошти в сумі 36 811 доларів США, 7 570 Євро та 167 140 гривень здобуті законним шляхом, і арешт, накладений на них не підлягає скасуванню.

З огляду на те, що прокурор просив надати час для відшукання документів про передачу вилученої у даному провадженні валюти на зберігання до банку, проти чого захист не заперечував, судове засідання слід відкласти.

Керуючись ст. 22, 27, 93, 100, 162, 174, 314-316, 369-372 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про скасування арешту майна.

Відкласти судове засідання у даному кримінальному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області на 10 годину 00 хвилин 30 березня 2026 року з викликом прокурора, обвинуваченого та захисника.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1