Справа № 489/1371/26
Провадження № 1-кс/489/1178/26
У Х В А Л А

23 лютого 2026 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Інгульського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб ТУ ДБР у м. Миколаєві щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою, якою просить визнати протиправною бездіяльність уповноважених осіб ТУ ДБР у м. Миколаєві та зобов`язати їх внести відомості до ЄРДР за його заявою від 10.02.2026.

В обґрунтування скарги зазначає, що 10.02.2026 він звернувся до ТУ ДБР у м. Миколаєві із заявою про вчинення кримінального правопорушення першим заступником керівника Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 (ст.ст. 367, 396 КК України службова недбалість та приховування злочину).

Проте, всупереч вимогам ст. 214 КПК України слідчий ДБР не вніс відомості до ЄРДР протягом 24 годин.

ОСОБА_3 в судове засідання для розгляду скарги не прибув, у скарзі, з огляду на введення воєнного стану в Україні, загрозу ракетних обстрілів та віддаленість його місця проживання від суду, просить розглянути скаргу за його відсутності.

Представник суб`єкта оскарження - ТУ ДБР у м. Миколаєві, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду скарги, у судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Так, згідно п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена, зокрема бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Кримінальний кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від кримінально-протиправних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання кримінальним правопорушенням (частина 1 статті 1 КК).

Для здійснення цього завдання Кримінальний Кодекс України визначає, які суспільно небезпечні діяння є кримінальними правопорушеннями та які покарання застосовуються до осіб, що їх вчинили (частина 2 статті 1 КК).

Кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення (частина 1 статті 11 КК).

Згідно ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення,зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР.

Відповідно до ч. 2 ст. 214 КПК України, досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Приписи ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За приписами п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України та п. 1 Розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 298 від 30.06.2020 до ЄРДР, крім іншого, має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Вищезазначені положення закону дають підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні та обґрунтовані відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Такі висновки узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 30.09.2021 (справа № 556/450/18). Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність події кримінального правопорушення, а саме час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення. Якщо ж зі змісту заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР і це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Таким чином, закон передбачає необхідність попереднього вивчення слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.

У заяві про вчинення кримінального правопорушення, поданої до ТУ ДБР у м. Миколаєві 10.02.2026 ОСОБА_3 вказав, що він 06.02.2026 звернувся доКиївської окружної прокуратури м. Одеси із заявою про вчинення тяжкого злочину, а саме: щодо фактів систематичних погроз моєму життю та здоров`ю (погрози фізичною розправою), до організації яких, за його переконанням, причетні діючі працівники Національної поліції України.

Однак, на думку заявника, перший заступник керівника Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_5 діючи умисно, всупереч інтересам служби та з метою укриття злочинів працівників поліції, відмовився вносити відомості до ЄРДР. Відмову оформив листом. ОСОБА_6 вважає, що такі дії прокурора слід кваліфікувати як службова недбалість (ст. 367 КК), зловживання владою (ст. 364 КК) та приховування злочину (ст. 396 КК).

ТУ ДБР у м. Миколаєві листом від 10.02.2026 заяву ОСОБА_3 направило до Одеської обласної прокуратури для проведення перевірки, вказавши, що вона не містить достатніх об`єктивних даних, які можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень.

Таку бездіяльність ТУ ДБР у м. Миколаєві щодо невнесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення ОСОБА_3 вважає протиправною та оскаржує слідчому судді.

Слідчий суддя доходить висновку, що доводи скаржника ґрунтуються на суб`єктивній оцінці та не містять конкретних фактичних даних, які б свідчили про існування обставин, які б давали підстави для кваліфікації дій за вищевказаними статтями. Адже із змісту заяви вбачається, що вся її суть зводиться до незгоди скаржника з процесуальними діями прокурора. Доводи скаржника будуються на припущеннях, які не підтверджуються будь якими доказами.

Скаржник і прокурор мають власне бачення правозастосування. Наявні між ними розбіжності врегульовані законодавцем та прямо передбачені положеннями Глави 26 КПК України, з можливістю оскарження таких розбіжностей у порядку судового контролю.

Згідно зі ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Процесуальна незалежність - один із елементів особливого статусу представника сторони обвинувачення. Вона не є особистим привілеєм, а має публічно-правове призначення для забезпечення неупередженості, безсторонності і справедливості під час здійснення своїх повноважень та передумовою для верховенства права та основоположною гарантією справедливого досудового розслідування. Бездіяльність прокурора може бути предметом розгляду в порядку судового контролю.

Верховний Суд України в постанові від 15.04.2008 у справі № 21-319во07 зазначив: «Законність процесуальних актів і дій (бездіяльності), вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися, за межами передбаченого законом процесуального контролю. Намагання зробити це в конкретній справі є протиправним втручанням і посяганням на процесуальну незалежність».

Скаржнику достатньо звернутись в порядку ст. 303 КПК України до слідчого судді, тоді як проведення досудового розслідування обмежить гарантії незалежності прокурора при здійсненні ним професійних обов`язків. Зниження рівня гарантій прокурора опосередковано призведе до обмеження реалізації прав представників сторони обвинувачення.

Таким чином, повідомлення скаржника про притягнення прокурора до кримінальної відповідальності за своїм змістом і суттю, не є повідомленням про злочин, оскільки не містить конкретних і достатніх даних про можливе вчинення особою саме кримінального правопорушення, передбаченого певною статтею Кримінального кодексу України, тобто сукупності обов`язкових ознак конкретного злочину, які дозволяють відмежовувати таке діяння від інших правопорушень, що не становлять суспільної небезпеки. Викладені в повідомленні відомості не свідчать про кримінальну протиправність діянь та їх караність за кримінальним законом, у зв`язку з чим вони не підлягають внесенню до ЄРДР.

Положення Закону України «Про прокуратуру» передбачає інститут дисциплінарної відповідальності прокурора.

Крім того передбачений механізм судового контролю (п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України).

Таким чином, відмова першого заступника керівника Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_7 у внесенні відомостей до ЄРДР, оформлена листом (відсутній в матеріалах справи) може бути предметом оскарження слідчому судді на підстав п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України.

За таких обставин слідчий суддя дійшов висновку, що у уповноважених осіб ТУ ДБР у м. Миколаєві були відсутні підстави для внесення відомостей за заявою ОСОБА_3 від 10.02.2026, а тому в задоволенні його скарги має бути відмовлено.

На підставі викладеного, керуючись положеннями ст.ст. 2, 214, 303, 306-307, 309, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Миколаєві щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення за його заявою від 10.02.2026 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1