Провадження №1-кп/523/913/26
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2026 року м.Одеса

Пересипський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора Пересипської окружної прокуратури м.Одеси - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

обвинуваченого (підсудного) - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0001156, внесене до ЄРДР 25.06.2025 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, інваліда 3-ї групи, неодруженого та офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не має судимості в силу ст.89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.308 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Підсудний ОСОБА_5 , страждаючи на наркоманію (діагноз F.11.22 - розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності), 28.11.2016 розпочав лікування в Комунальному некомерційному підприємстві «Центр профілактики та боротьби з ВІЛ-інфекцією/СНІДом» Одеської міської ради, розташованого за адресою: м.Одеса, вул.Отамана Головатого 30.

Відповідно до встановлених медичних показань лікарем вказаного медичного закладу підсудному ОСОБА_5 було призначено лікування із застосуванням препарату замісної підтримувальної терапії (далі - ЗПТ) - «Бупренорфіну гідрохлорид», який є лікарським засобом, що містить наркотичну речовину бупренорфін, включену до Списку №1 «Наркотичні засоби, обіг яких обмежено» Таблиці II Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 №770, а щоденну дозу препарату було визначено у кількості 14мг.

Під час звернення за медичними послугами до Комунального некомерційного підприємства «Центр профілактики та боротьби з ВІЛ-інфекцією/СНІДом» Одеської міської ради, підсудний ОСОБА_5 30.07.2020 надав інформовану згоду шляхом підписання відповідних документів, за якими він зобов`язався не звертатися під час свого лікування до інших медичних закладів з метою проходження лікування із застосуванням наркотичних та психотропних лікарських засобів.

Згодом, у невстановлений час, підсудний ОСОБА_5 дізнався від осіб, які разом із ним перебували на програмі ЗПТ, що замісна підтримувальна терапія функціонує за відсутності єдиної бази даних пацієнтів, які перебувають на таких програмах, внаслідок чого усвідомлюючи можливість введення в оману медичних закладів, що провадять програми ЗПТ відповідно до наказу МОЗ України від 27.03.2012 №200 «Про затвердження порядку проведення замісної підтримувальної терапії осіб із психічними та поведінковими розладами внаслідок вживання опіоїдів», з метою отримання надмірної щоденної дози препарату, який містить наркотичний засіб бупренорфін, у вказаного підсудного у невстановлений досудовим розслідуванням час виник злочинний умисел на незаконне заволодіння наркотичними засобами шляхом шахрайства для подальшого неконтрольованого їх використання.

Продовжуючи отримувати в Комунальному некомерційному підприємстві «Центр профілактики та боротьби з ВІЛ-інфекцією/СНІДом» Одеської міської ради препарат «Бупренорфін гідрохлорид», підсудний ОСОБА_5 , діючи умисно та реалізуючи злочинний умисел, спрямований на заволодіння наркотичними засобами шляхом шахрайства, всупереч вимогам Конвенції ООН про боротьбу з незаконним обігом наркотичних засобів та психотропних речовин, законів України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними», а також «Порядку проведення замісної підтримувальної терапії хворих із опіоїдною залежністю», затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України №200 від 27.03.2012, звернувся за лікуванням до ще одного медичного закладу, а саме до наркологічного відділення №2 під управлінням ТОВ «АДДІМЕД», яке розташоване за адресою: м.Одеса, вул.Стовпова, будинок №19-А.

Так, 29.12.2022 підсудний ОСОБА_5 , знаходячись у приміщенні наркологічного відділення №2 під управлінням ТОВ «АДДІМЕД» по вул.Стовпова 19-А в м.Одесі, діючи умисно, з метою заволодіння наркотичним засобом шляхом шахрайства, ввів в оману медичного працівника зазначеного закладу - лікаря ОСОБА_6 , якій письмово, під особистий підпис, шляхом підписання інформованої згоди на участь у програмі замісної підтримувальної терапії із застосуванням препарату, повідомив недостовірну інформацію, що він не перебуває в інших програмах ЗПТ, у тому числі в закладах інших областей України, де йому вже призначені наркотичні засоби.

Нехтуючи попередженням про кримінальну відповідальність згідно зі ст.ст.305-320 Кримінального кодексу України за порушення правил перебування на програмі ЗПТ, підсудний ОСОБА_5 написав заяву про прийняття до замісної підтримувальної терапії в наркологічному відділенні №2 під управлінням ТОВ «АДДІМЕД» з метою отримання препарату, що містить наркотичний засіб - бупренорфін, в результаті чого отримав призначення лікаря ОСОБА_6 на щоденне отримання препарату «Tab.Buprenorphinihydrochloride», який містить наркотичний засіб бупренорфін, щоденна доза якого становила 16мг.

У подальшому, 29.12.2022 підсудний ОСОБА_5 , отримуючи в медичному закладі Комунальному некомерційному підприємстві «Центр профілактики та боротьби з ВІЛ-інфекцією/СНІДом» Одеської міської ради наркотичний лікарський препарат «Бупренорфін гідрохлорид», який містить в собі наркотичний засіб - бупренорфін, діючи умисно, реалізуючи злочинний умисел на заволодіння наркотичним засобом - бупренорфін, внаслідок обману отримав на програмі замісної підтримувальної терапії на базі наркологічного відділення №2 належного ТОВ «АДДІМЕД» препарат «Tab.Buprenorphinihydrochloride», який містить в собі наркотичний засіб - бупренорфін в дозуванні 16мг, тим самим шахрайським шляхом заволодів вказаним наркотичним засобом.

Підсудний ОСОБА_5 повністю визнав свою провину в обсязі висунутого обвинувачення у кримінальному провадженні, не оспорюючи при цьому час, місце, спосіб та мотиви вчиненого ним при наведених вище обставинах, а будучи допитаним в судовому засіданні пояснив суду про обставини інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Так, підсудний ОСОБА_5 під час допиту в суді показав, що дійсно за викладеними в обвинувальному акті обставинами він, отримуючи замісну терапію в «Центрі профілактики та боротьби з ВІЛ-інфекцією/СНІДом» Одеської міської ради по вул.Отамана Головатого в м.Одесі, вирішив шляхом обману заволодіти додатковою дозою наркотичного засобу, для чого одноразово звернувся і отримав в підприємстві «АДДІМЕД» додаткову дозу наркотичного засобу для особистого вживання. Висловлює жаль з приводу скоєного, просить суд не позбавляти його волі і дати йому шанс довести своє виправлення, запевняє у своїй подальшій доброчесній поведінці.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд за попереднім обговоренням з учасниками судового провадження змісту цієї норми закону, визнав недоцільним за клопотанням прокурора дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, з`ясувавши, що сторони процесу правильно розуміють зміст цих обставин, а також роз`яснивши їм про відсутність права оскарження фактичних обставин кримінального провадження в апеляційному порядку, суд упевнився в добровільності та істинності їх позиції.

Ураховуючи викладене, суд вважає, що винність підсудного ОСОБА_5 у скоєнні ним кримінального правопорушення, фактичні обставини якого ним та іншими учасниками провадження не оспорюються, об`єктивно та повністю підтверджується наявними в матеріалах досудового розслідування доказами, дослідження яких, окрім допиту підсудного, не здійснювалось в повному обсязі, згідно з ч.3 ст.349 КПК України.

Приймаючи до уваги наведені обставини та отримавши покази підсудного ОСОБА_5 , судом встановлено, що вказаний підсудний своїми умисними діями вчинив заволодіння наркотичним засобом шляхом шахрайства, а відтак його дії вірно кваліфіковані стороною обвинувачення за ч.1 ст.308 КК України.

Так, з огляду на ч.1 ст.308 КК України, кримінальна відповідальність за цією нормою закону настає за викрадення, привласнення, вимагання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів чи заволодіння ними шляхом шахрайства, що карається позбавленням волі на строк від трьох до шести років.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.65, ч.2 ст.50 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень, та при призначенні покарання суду слід врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також слід виходити з того, що покарання має бути призначене відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу й у межах санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яке передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Внаслідок означених вимог закону, при призначенні покарання підсудному ОСОБА_5 , суд приймає до уваги характер, спосіб і обставини вчиненого ним кримінально-протиправного діяння, що мало місце під час дії воєнного стану в державі та в умовах збройної агресії рф проти України, суспільну небезпечність інкримінованого кримінального правопорушення у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та те, що в силу ст.12 КК України скоєне підсудним кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких злочинів, а також судом ураховується у певній мірі висновки досудової доповіді органу пробації щодо підсудного, стан його здоров`я та характеризуючі особу дані.

Так, за матеріалами провадження і досудової доповіді органу пробації слідує, що підсудний ОСОБА_5 не має судимості в силу ст.89 КК України, але раніше притягався до кримінальної відповідальності, зокрема за злочин у сфері незаконного обігу наркотичних засобів; свою провину в обсязі висунутого обвинувачення у розглядуваному кримінальному провадженні визнав повністю і надав в суді зізнавальні покази, але відшкодування вартості отриманого шахрайським шляхом наркотичного засобу не здійснював; перебуває на обліку КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» ООР з приводу «психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання наркотичних речовин (опіати), синдром залежності»; на обліку КНП «Міський психіатричний диспансер» ОМР не значиться; забезпечений місцем реєстрації та постійного проживання в м.Одесі; є інвалідом 3-ї групи та страждає низкою захворювань; офіційно не працевлаштований, неодружений, але зі слів - має неповнолітню дитину, 2012 року народження.

Сукупність наведених обставин свідчить про певну схильність підсудного ОСОБА_5 до кримінально-протиправної поведінки і нехтування ним правилами законослухняної поведінки в суспільстві, про відсутність у нього критичного ставлення до скоєного і осуду вчиненого, про його небажання займатися суспільно-корисною працею під час дії воєнного стану в Україні, що одночасно обумовлює можливість його виправлення і недопущення вчинення ним нових кримінальних правопорушень без ізоляції від суспільства із застосуванням інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням та обов`язкового здійснення стосовно нього соціально-виховних і наглядових заходів.

Зважаючи на визнання підсудним ОСОБА_5 своєї провини та надання ним в суді зізнавальних показів, суд за приписами ст.ст.66, 67 КК України, до обставин, що пом`якшують покарання підсудного, відносить визнання ним своєї провини в обсязі доведеного обвинувачення, а обставин, що обтяжують покарання зазначеного підсудного, як визначено у обвинувальному акті та з чим також погоджується й суд, не встановлено.

Положення ж ч.ч.1, 3 ст.75 КК України встановлюють, що якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене ч.3 ст.127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, у разі не вчинення останнім протягом визначеного іспитового строку нового кримінального правопорушення і виконання покладених на нього обов`язків.

На підставі викладеного, в умовах диспозитивності й змагальності судового процесу, дотримуючись принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання у розглядуваному кримінальному провадженні, беручи до уваги досліджені під час судового розгляду характер, спосіб, обставини і суспільну небезпечність вчиненого підсудним ОСОБА_5 кримінального правопорушення, а також ураховуючи характеризуючі дані про особу підсудного, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих його покарання обставин, суд у контексті ст.ст.50, 65 КК України в цілому погоджується з висловленою під час судових дебатів пропозицією сторін провадження з приводу призначення підсудному покарання із застосування інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням, внаслідок чого доходить висновку про те, що виправлення вказаного підсудного й недопущення вчинення ним нових кримінальних правопорушень можливе в умовах суспільства, з призначенням покарання у виді позбавлення волі у визначених санкцією ч.1 ст.308 КК України межах, із застосуванням інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням та з покладенням на підсудного низки відповідних обов`язків в порядку ст.ст.75, 76 цього ж Кодексу.

Питання щодо долі речових доказів у кримінальному провадженні, суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.22, 26, 100, ч.3 ст.349, 369-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.308 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ст.75, п.п.1-2 ч.1, п.п.2-4 ч.3 ст.76 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки, якщо протягом визначеного іспитового строку зазначена особа не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

В порядку ч.4 ст.76 КК України, ст.163 Кримінально-виконавчого кодексу України, виконання вироку в частині звільнення від відбування призначеного покарання та нагляд за засудженим ОСОБА_5 , - покласти на Пересипський районний відділ філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області Міністерства юстиції України.

В порядку ст.100 КПК України, речові докази у кримінальному провадженні: список пацієнтів «ЗПТ» КНП «Центр профілактики та боротьби з ВІЛ-інфекцією/СНІДом», медичну карту амбулаторного хворого №365 на ім`я ОСОБА_5 , які зберігаються в матеріалах досудового розслідування, - продовжити зберігати у означених матеріалах кримінального провадження.

Копії вироку вручити під розписку прокуророві та ОСОБА_5 , надати для відома іншим заінтересованим особам, а також направити до Пересипського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області та ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, - для виконання в межах їх відповідних повноважень.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Пересипський районний суд міста Одеси до Судової палати по кримінальних справах Одеського апеляційного суду, протягом 30 днів з дня проголошення.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1