Справа №755/1500/23Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/1314/2026Доповідач ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

10 лютого 2026 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 19 вересня 2024 року,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком у кримінальному провадженні №0003235 обвинуваченого:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Зимогір`я, Слов`яносербського р-н, Луганської обл., громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 31 травня 2024 року Солом`янським районним суд м. Києва за ч. 4 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 5 років зі звільненням від відбування покарання, у порядку ст. 75 КК України, з іспитовим строком на 2 роки,

визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 200, ч. 1 ст. 361 КК України та призначенойому покарання:

за ч. 4 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців;

за ч. 1 ст. 200 КК України - у виді штрафу у розмірі 3 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень в дохід держави;

за ч. 1 ст. 361 КК України - у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.

Вирок Солом`янського районного суду міста Києва від 31 травня 2024 року щодо ОСОБА_8 ухвалено виконувати самостійно.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 ухвалено обчислювати з моменту затримання в порядку виконання вироку зарахувавши у нього термін попереднього ув`язнення з 17 квітня 2024 року до 11 липня 2024 року.

Вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим та його дії кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) в умовах воєнного стану, повторно; за ч. 1 ст. 200 КК України, як незаконні дії з засобами доступу до банківських рахунків; за ч. 1 ст. 361 КК України, як несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем, за наступних обставин.

ОСОБА_8 08 жовтня 2022 року близько 23:00 год., тобто під час дії воєнного стану в Україні, знаходився у кімнаті № 108 хостелу, що розташований за адресою: м. Київ, вул. Челябінська, буд. 5-А, де у нього виник протиправний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме мобільного телефону IPHONE 7, що належить ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок викраденого майна, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_8 , таємно викрав мобільний телефон IPHONE 7, 32 GB, (IMEІ: НОМЕР_1 ) рожевого кольору,з сім-картою оператора мобільного зв`язку «лайфселл» з абонентським номером НОМЕР_2 , на балансі якої було 100 грн, що належить ОСОБА_9 .

З викраденим майном ОСОБА_8 залишив місце вчинення злочину, розпорядившись ним на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_9 матеріального збитку на загальну суму 6000 грн.

Крім того, ОСОБА_8 09 жовтня 2022 року у невстановлений в ході досудового розслідування конкретний час та місці, маючи у користуванні викрадений мобільний телефон марки IPHONE 7, належний потерпілому ОСОБА_9 , використовуючи мобільний додаток «ПУМБ Online», який, згідно з Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», є електронним платіжним засобом, та, відповідно до Закону України «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах», є інформаційною (автоматизованою) системою, переслідуючи прямий умисел, направлений на несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем, не санкціоновано, тобто самочинно, без дозволу власника, втрутився в роботу електронного платіжного засобу, що виразилось у вводі персонального ідентифікаційного номеру кредитної картки в АТ «ПУМБ» № НОМЕР_3 , встановленого у вищевказаний платіжний засіб для ідентифікації держателя спеціального платіжного засобу під час здійснення операцій з її використання, використовуючи дані клієнта АТ «ПУМБ» ОСОБА_9 , увійшов у відповідний додаток «ПУМБ Online», чим втрутився у роботу вказаної інформаційної (автоматизованої) системи без дозволу потерпілого ОСОБА_9 .

Також, того ж таки 09 жовтня 2022 року у ОСОБА_8 виник злочинний умисел направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, а саме грошових коштів з банківської карти АТ «ПУМБ» № НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_9 , за допомогою мобільного додатку «ПУМБ Onlinе», що встановлений у викраденому мобільному телефоні IPHONE 7, що належить потерпілому ОСОБА_9 .

Так, ОСОБА_8 в період часу 02:35 год. по 10:20 год. 09 жовтня 2022 року, в умовах воєнного стану, у невстановленому слідством місці, діючи з прямим умислом, спрямованим на таємне заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок викраденого майна, маючи у користуванні викрадений мобільний телефон марки IPHONE 7, належний потерпілому ОСОБА_9 , за допомогою мобільного додатку «ПУМБ Online», таємно заволодів чужим майном, а саме здійснив операції щодо перерахунку грошових коштів з банківської кредитної картки, відкритої в АТ «ПУМБ» № НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_9 , зокрема, здійснив 12 транзакцій (розрахунків) через сервіси інших банків на Інтернет розваги на загальну суму 2280 грн 30 коп, та здійснив грошовий переказ в сумі 1421 грн на картку № НОМЕР_4 , якими розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 3701 грн 30 коп.

Окрім цього, 09 жовтня 2022 року ОСОБА_8 у не встановлений конкретний час та місці, діючи з прямим умислом, спрямованим на незаконні дії з засобами доступу до банківських рахунків, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок викраденого майна, маючи у користуванні мобільний телефон марки IPHONE 7, належний потерпілому ОСОБА_9 , за допомогою мобільного додатку «ПУМБ Online», що є засобом доступу до банківських рахунків, здійснив переказ грошових коштів з банківської кредитної картки, відкритої в АТ «ПУМБ» № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_9 , та незаконно перерахував грошові кошти в сумі 1421,00 грн на банківську картку № НОМЕР_4 .

На вказаний вирок захисник подала апеляційну скаргу, в якій просить вирок змінити в частині призначеного покарання, у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок суворості. Призначати ОСОБА_8 покарання за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 200, ч. 1 ст. 361 КК України у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнивши останнього від відбування покарання строком на 3 (три) роки.

Вважає, щодо покарання призначене судом першої інстанції не відповідає тяжкості кримінального правопорушення, суспільній небезпеці та особі обвинуваченого.

Вказує, що наявні обставини, які пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України, а саме: ОСОБА_8 щиро розкаявся щодо вчинення ним злочинів; активно сприяв розкриттю злочинів; відшкодував потерпілому шкоду в розмірі 8000 грн.

Крім того, обставини, які обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України, під час судового розгляду щодо ОСОБА_8 не встановлено.

Зазначає, що суд мав можливість та законні підстави призначити ОСОБА_8 менш суворе покарання, в межах санкції статті.

Разом з тим, зазначає, що ухвалюючи вирок, суд першої інстанції не прийняв до уваги, що відповідно до правових орієнтирів, визначених у ст.ст. 50, 65 КК України, метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів.

Зазначає, що покарання має бути співмірним злочину, що передбачає врахування способу й об`єкту посягання, тяжкості його наслідків і потенційної суспільної небезпеки особи. Отже, покарання у вигляді позбавлення волі з наступним звільненням від відбування покарання та покладення обов`язків, на думу захисника, було б достатнім та необхідним для досягнення основної мети покарання: кара, виправлення засудженого та попередження скоєння нових злочинів.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 в судове засідання не з`явились, про час і місце апеляційного розгляду належним чином повідомлені. Прокурор не заперечував щодо апеляційного розгляду без участі обвинуваченого та захисника.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 200, ч. 1 ст. 361 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і підтверджуються наявними доказами в їх сукупності, які за згодою учасників судового провадження досліджувались у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, а тому, згідно із ч. 2 ст. 394 КПК України апеляційному оскарженню та перегляду не підлягають.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника щодо суворості призначеного ОСОБА_8 покарання, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції повністю дотримався вимог зазначених норм кримінального закону. Зокрема, суд врахував дані про особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває; має місце проживання, стан здоров`я, спосіб життя, що свідчить про те, що оточуюча його обстановка у сім`ї та побуті, виражає прийнятні соціальні зв`язки; позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання; відношення обвинуваченого до вчиненого, ступінь тяжкості вчинених кримінального правопорушення, а саме: класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій. Обставинами, що пом`якшує покарання, суд першої інстанції визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування потерпілому шкоди, обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Врахувавши зазначені обставини, суд першої інстанції дійшов висновку, що необхідним й достатнім для виправлення та попередження вчинення обвинуваченим нових злочинів буде покарання у межах санкцій ст.ст. 185, 200, 361 КК України у виді позбавлення воліна строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців, штрафу у розмірі 3 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень та обмеження волі строком на один рік відповідно із визначенням остаточного покарання у порядку ч. 1 ст. 70 КК України (поглинення менш суворого покарання більш суворим), з чим погоджується і колегія суддів, оскільки саме таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого і особою винного.

На переконання колегії суддів, таке покарання відповідатиме вимогам статей 50, 65 КК України та принципам законності, індивідуалізації та справедливості.

Також апеляційний суд погоджується з тим, що суд першої інстанції не знайшов підстав для застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК України, оскільки досліджені судом в сукупності обставини свідчать про неможливість його виправлення без реального відбуття покарання.

Колегія суддів вважає, що саме таке покарання буде відповідати тяжкості кримінальних правопорушень, особі засудженого, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основоположних прав особи.

При цьому, зазначені в апеляційній скарзі захисника обставини не знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та були цілком враховані місцевим судом.

Переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції щодо призначеного обвинуваченому покарання та свідчили б про наявність підстав для застосування до нього положень ст. 75 КК України в апеляційній скарзі не наведено та за матеріалами кримінального провадження не встановлено.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого внаслідок суворості, які були б безумовними підставами для скасування чи зміни вироку, в апеляційній скарзі не наведено, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргузахисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 19 вересня 2024 року щодо ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя Суддя Суддя