Дата документу 19.03.2026Справа № 554/3769/26
Провадження № 1-кс/554/4000/2026
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.03.2026 року м. Полтава

Шевченківський районний суд міста Полтави в складі: слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ відділення поліції № 1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000087 від 13.03.2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Слідчий звернувся до суду з клопотанням посилаючись на те, що 12.03.2026 до чергової частини відділення поліції № 1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області надійшов рапорт о/у СКП ОСОБА_4 , про те що в ході розгляду ЄО було встановлено, що 05.03.2026 року за адресою АДРЕСА_1 невідома особа в період воєнного стану здійснила крадіжку у гр. ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 мобільного телефону марки «Iphone», чим спричинила збитку сума якого встановлюється.

У ході досудового розслідування, 16.03.2026 в приміщенні ВнП №1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області гр. ОСОБА_6 добровільно видав:

Мобільний телефон марки «Iphone 12» в корпусі темно-синього кольору, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , який поміщено в спеціальний пакет НПУ NPU 5182085.

Згідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші цінності та інші речі, набуті протиправним шляхом.

Вищевказані вилучені предмети по факту скоєння кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, постановою слідчого було визнано речовим доказом від 16.03.2026.

Слідчий в судове засідання не з`явився, надав заяву в якій прохав клопотання задовольнити, та розглянути клопотання у його відсутність.

Суд, дослідивши надані докази, приходить до наступного. Згідно п. 7 ч. 2ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Стороною обвинувачення доведено, що вищевказане майно, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту, вказаного в клопотаннях сторони обвинувачення майна, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

На підстав викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого СВ відділення поліції № 1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000087 від 13.03.2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на вилучене за адресою: м. Полтава, вул. Стрітенська 16, ВнП №1 ПРУП ГУНП в Полтавській області:

Мобільний телефон марки «Iphone 12» в корпусі темно-синього кольору, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , який поміщено в спеціальний пакет НПУ NPU 5182085.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1