У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заявника ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Інгульського районного суду м. Миколаєва від 23 лютого 2026 року.

Короткий зміст рішення слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді Інгульського районного суду м. Миколаєва від 23 лютого 2026 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб ТУ ДБР у м. Миколаєві щодо невнесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення за його заявою від 10.02.2026.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Апелянт просить скасувати ухвалу слідчого судді і постановити нову, якою зобов`язати уповноважених осіб ТУ ДБР у м. Миколаєві внести відомості до ЄРДР про вчинене кримінальне правопорушення.

Зазначає, що подана ним заява містить конкретний виклад обставин, які можуть свідчити про вчинене кримінальне правопорушення, а саме: прокурори та поліцейські сфабрикували справу про зброю (ножі) для прикриття угону його автомобіля; сфабрикували справу про «домашнє насилля» (використавши хворобу його матері), щоб тиснути на суд; вчиняють дії, спрямовані на його фізичне усунення (через незаконне ув`язнення або відправку в зону бойових дій), щоб заволодіти його квартирою.

На думку апелянта, бездіяльність ТУ ДБР у м. Миколаєві щодо невнесення відомостей до ЄРДР про вчинене кримінальне правопорушення за його заявою, створює реальну загрозу його життю.

Встановлені слідчим суддею обставини.

ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Інгульського районного суду м. Миколаєва зі скаргою на бездіяльність уповноважених осіб ТУ ДБР у м. Миколаєві та зобов`язати їх внести відомості до ЄРДР за його заявою від 10.02.2026.В обґрунтування скарги зазначив, що 10.02.2026 він звернувся до ТУ ДБР у м. Миколаєві із заявою про вчинення кримінального правопорушення першим заступником керівника Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 . Проте, всупереч вимогам ст. 214 КПК України, слідчий ТУ ДБР у м. Миколаєві, не вніс відомості до ЄРДР.

Відмовляючи у задоволенні скарги, слідчий суддя дійшов висновку, що доводи скаржника ґрунтуються на суб`єктивній оцінці та не містять конкретних фактичних даних, які б свідчили про існування обставин, які б давали підстави для внесення відомостей до ЄРДР за його заявою. Адже із змісту заяви вбачається, що вся її суть зводиться до незгоди заявника з процесуальними діями прокурора. Доводи скаржника будуються на припущеннях, які не підтверджуються будь-якими доказами.

Позиції учасників судового провадження.

Заявник ОСОБА_5 надіслав клопотання про апеляційний розгляд за його відсутності.

Прокурор про дату та час апеляційного розгляду повідомлений належним чином, до суду не з`явився. Неявка учасників судового провадження не перешкоджає апеляційному розгляду.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів встановила таке.

З матеріалів судового провадження вбачається, що у заяві про вчинення кримінального правопорушення, поданої до ТУ ДБР у м. Миколаєві 10.02.2026, ОСОБА_5 вказав, що він 06.02.2026 звернувся до Київської окружної прокуратури м. Одеси із заявою про вчинення тяжкого злочину, а саме щодо фактів систематичних погроз моєму життю та здоров`ю (погрози фізичною розправою), до організації яких, за його переконанням, причетні діючі працівники Національної поліції України.

Однак, на думку заявника, перший заступник керівника Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_7 , діючи умисно, всупереч інтересам служби та з метою укриття злочинів працівників поліції, відмовився вносити відомості до ЄРДР. Відмову оформив листом. Заявник ОСОБА_5 вважає, що такі дії прокурора слід кваліфікувати як службова недбалість (ст. 367 КК), зловживання владою (ст. 364 КК) та приховування злочину (ст. 396 КК).

Листом ТУ ДБР у м. Миколаєві від 10.02.2026 заяву ОСОБА_5 направило до Одеської обласної прокуратури для проведення перевірки, вказавши, що вона не містить достатніх об`єктивних даних, які можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень.

Таку бездіяльність ТУ ДБР у м. Миколаєві щодо невнесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення ОСОБА_5 оскаржив.

Положення закону, яким керувався суд апеляційної інстанції.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржено, зокрема, бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 214 КПК слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви про вчинене кримінальне правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

Згідно з ч. 4 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення.

За вимогами ч. 5 ст. 214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості, зокрема, про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Виходячи зі змісту ст. 214 КПК України, повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених заявником, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, дізнавач, прокурор. Реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про кримінальне правопорушення, є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки конкретного кримінального правопорушення.

Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події кримінального правопорушення. Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ч. 1 ст. 24 КПК України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Разом з тим, згідно із практикою Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України», право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали.

Проаналізувавши наведені слідчим суддею підстави для відмови в задоволенні скарги заявника на бездіяльність уповноважених осіб ТУ ДБР у м. Миколаєві стосовно невнесення до ЄРДР відомостей за його заявою про вчинення кримінальних правопорушень, колегія суддів вважає такі мотиви обґрунтованими та вмотивованими, викладеними на підставі всебічного аналізу змісту поданої заявником скарги та долучених до неї матеріалів.

Подана ОСОБА_5 заява про вчинення кримінального правопорушення, всупереч твердженням заявника, взагалі не містить даних щодо вчинення кримінальних правопорушень, а містить лише суб`єктивній оцінці та не містять конкретних фактичних даних, які б свідчили про існування обставин, які б давали підстави для кваліфікації дій за вищевказаними статтями.

З урахуванням встановлених слідчим суддею обставин, колегія суддів констатує, що викладені в заяві ОСОБА_5 відомості зводиться до незгоди скаржника з процесуальними діями прокурора. Доводи заявника будуються на припущеннях, які не підтверджуються будь якими доказами.

Колегія суддів зазначає, що кримінальний процесуальний закон не вимагає від заявника зазначення в заяві усіх складових злочину. Разом з цим, відомості не по будь-якій заяві про вчинене кримінальне правопорушення тягнуть за собою процесуальні наслідки у вигляді внесення відомостей до ЄРДР уповноваженою на те особою.

До ЄРДР вносяться відомості щодо обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, яких ОСОБА_5 не наведено, а відтак, не допущено і бездіяльності по невнесенню відомостей до ЄРДР.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки оскаржуване рішення слідчого судді є законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 422, 532 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Інгульського районного суду м. Миколаєва від 23 лютого 2026 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_8