Справа №504/4613/25
Провадження №1-кс/504/145/26
Доброславський районний суд Одеської області
УХВАЛА

31.03.2026с-ще Доброслав

Слідчий суддя Доброславського районного суду Одеської області ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в залі суду № 5 сщ. Доброслав, клопотання прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_6 про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000287, внесеному до ЄРДР 02.11.2025 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, українця за національністю, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, гранатометника 3 механізованого відділення 1 механізованого взводу механізованої роти ВЧ НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , зі слів раніше судимого за п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч.1 ст. 122, ч. 2 ст. 194 КК України, обвинувальний акт відносно якого переданий 31.03.2026 року до Доброславського районного суду Одеської області, -

ВСТАНОВИВ:

До Доброславського районного суду Одеської області надійшло клопотання прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_6 про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000287, внесеному до ЄРДР 02.11.2025 відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч.1 ст. 122, ч. 2 ст. 194 КК Україниобвинувальний акт відносно якого переданий 31.03.2026 року до Доброславського районного суду Одеської област.

Клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він будучи військовослужбовцем та проходячи військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 на посаді гранатометника 3 механізованого відділення 1 механізованого взводу механізованої роти, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 9, 11, 16, 37, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1 - 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, 02.11.2025 приблизно о 14 год. 00 хв. прийшов додому до ОСОБА_7 , а саме за адресою: АДРЕСА_2 , де останній розпивав горілку разом із ОСОБА_8 та розпочав спільно з ними вживати алкоголь.

Приблизно о 17:00 годині 02.11.2025, більш точний час у ході слідства не встановлений, під час спільного розпивання горілки на ґрунті раптового конфлікту, у ОСОБА_4 , виник умисел, спрямований на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .

З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, бажаючи продовження конфлікту почав висловлюватись на адресу ОСОБА_7 , нецензурною лайкою та погрожувати фізичною розправою.

Після чого, продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру діючи умисно, протиправно ОСОБА_4 , схопив дерев`яну ніжку від стільця, яка лежала поруч на підлозі та почав нею хаотично наносити удари в область голови та тулубу ОСОБА_7 .

В той час потерпілий ОСОБА_7 , намагаючись втекти від ОСОБА_4 , вибіг з будинку на вулицю.

ОСОБА_4 , з метою доведення свого злочинного наміру до кінця, наздогнав ОСОБА_7 , в дворі будинку за вищевказаною адресою де продовжив наносити останньому численні удари ніжкою від стільця по різним частинам тіла, поки потерпілий не впав на землю та перестав чинити опір.

В результаті вказаних противоправних дій, потерпілого ОСОБА_7 , було доставлено каретою швидкої допомоги до Одеської обласної клінічної лікарні з діагнозом політравма, ВЧМТ, перелом кісток черепу, забій головного мозку, множинні рани голови, перелом 2,10,11 ребер, двобічний травматичний пневмоторакс, забій легень, перелом 6,7,8 грудних хребців, перелом лівої лопатки, травматичний шок, які були небезпечними для життя потерпілого ОСОБА_7 , в момент заподіяння, де 09.11.2025 останній помер внаслідок отриманих 02.11.2025 від ОСОБА_4 тяжких тілесних ушкоджень.

Смерть ОСОБА_7 перебуває у прямому причинному зв?язку з отриманими ним тілесних ушкоджень.

Крім того, встановлено, що 02.11.2025 приблизно о 18 год. 35 хв. у ОСОБА_4 , який перебував на території домоволодіння, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_9 , користувачем якого є ОСОБА_7 , на ґрунті неприязних відносин з ОСОБА_7 , виник злочинний умисел на умисне пошкодження будинку ОСОБА_9 , шляхом його підпалу.

Реалізуючи свій злочинний умисел, маючи вільний доступ до вищевказаного будинку, 02.11.2025 приблизно о 19:00 год., більш точний час у ході слідства не встановлений ОСОБА_4 , впевнившись, що його злочинні дії не помітні стороннім особам, зайшов до приміщення кімнати в якій мешкав ОСОБА_7 , де за допомогою власної запальнички, здійснив підпал ковдри.

Після чого, пересвідчившись у загорянні, ОСОБА_4 , втік з місця події.

В результаті вказаних умисних дій було пошкоджено житловий будинок, який належить на праві приватної власності ОСОБА_9 .

Разом з тим, встановлено, що 02.11.2025 приблизно о 18 год. 40 хв. у ОСОБА_4 , який перебував на території домоволодіння, розташованому за адресою: АДРЕСА_3 , який належить на праві приватної власності та користувачем якого є ОСОБА_10 , на ґрунті неприязних відносин з ОСОБА_10 , виник злочинний умисел на умисне пошкодження будинку ОСОБА_10 , шляхом його підпалу.

Реалізуючи свій злочинний умисел, маючи вільний доступ до вищевказаного будинку, 02.11.2025 приблизно о 18:14 год., більш точний час у ході слідства не встановлений ОСОБА_4 , впевнившись, що його злочинні дії не помітні стороннім особам, зайшов до приміщення кімнати в якій мешкала ОСОБА_10 , де за допомогою власної запальнички, здійснив підпал складеного одягу.

Після чого, пересвідчившись у загорянні, ОСОБА_4 , втік з місця події.

В результаті вказаних умисних дій було пошкоджено житловий будинок, який належить на праві приватної власності ОСОБА_10 .

04.11.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 194 КК України.

21.11.2025 ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч.1 ст. 122, ч. 2 ст. 194 КК України.

В теперішній час станом на 31.03.2026 року обвинувальний акт від 27.03.2026 року відносно ОСОБА_4 передано до Доброславського районного суду Одеської області.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: рапортом реєстрації заяв та повідомлень до ЄО від 02.11.2025; протоколом огляду місця події від 02.11.2025; висновком про причини виникнення пожежі від 05.11.2025; протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 03.11.2025; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_9 від 03.11.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 03.11.2025; довідкою від КНП «ООКЛ» ООР» від 02.11.2025; протоколом затримання в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_4 від 03.11.2025; протоколом огляду місця події від 03.11.2025; рапортом реєстрації заяв та повідомлень до ЄО від 03.11.2025; протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 03.11.2025; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_10 від 03.11.2025; протоколом огляду місця події від 03.11.2025; висновком про причини виникнення пожежі від 06.11.2025; повідомленням про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 194 КК України від 04.11.2025; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 04.11.2025; протоколом слідчого експерименту за участю підозрюваного від 04.11.2025; рапортом реєстрації заяв та повідомлень до ЄО від 09.11.2025; протоколом огляду місця події від 09.11.2025; протоколом допиті свідка ОСОБА_11 від 09.11.2025; лікарським свідоцтвом про смерть ОСОБА_7 № 549 від 10.11.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 11.11.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 11.11.2025; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_14 від 11.11.2025 та іншими доказами у їх сукупності, які зібрані у ході досудового розслідування.

05.11.2025 відносно ОСОБА_4 на підставі ухвали слідчого судді Доброславського районного суду Одеської області було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» строком до 31.12.2025, без визначення розміру застави.

25.12.2025 виконувачем обов`язків керівника Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000287 від 02.11.2025 продовжено до трьох місяців, тобто до 04.02.2026.

Ухвалою слідчого судді від 02.02.2026 року строк досудового розслідування продовжений до 03.04.2026 року.

В теперішній час ОСОБА_4 пред`явлено обвинувачення та обвинувальний акт передано до суду.

Прокурор вказує на ризики, передбаченні ст. 177 КПК України, що свідчить про необхідність продовження відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного засобу у вигляді тримання під вартою, а саме:

-переховуватися від органів досудового розслідування та суду;

-незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні;

-перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

-вчинити нове кримінальне правопорушення.

Підставою продовження строку запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінальних правопорушень, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, може здійснити вище зазначені дії.

Прокурор підтримав клопотання, просив його задовольнити, зазначивши, що підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу відсутні.

Підозрюваний та його захисник зазначили, що обвинувачений визнає свою вину у інкримінованих йому злочинах, проти клопотання прокурора не заперечують.

Перевіривши та дослідивши надані матеріали до клопотання, заслухавши думки учасників процесу, суд вважає, що подане клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно з ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Частиною 3 ст. 199 КПК України встановлено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

У разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті (ч. 6 ст. 199 КПК України).

Дослідивши клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення стороною обвинувачення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні матеріалами, а саме: рапортом реєстрації заяв та повідомлень до ЄО від 02.11.2025; протоколом огляду місця події від 02.11.2025; висновком про причини виникнення пожежі від 05.11.2025; протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 03.11.2025; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_9 від 03.11.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 03.11.2025; довідкою від КНП «ООКЛ» ООР» від 02.11.2025; протоколом затримання в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_4 від 03.11.2025; протоколом огляду місця події від 03.11.2025; рапортом реєстрації заяв та повідомлень до ЄО від 03.11.2025; протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 03.11.2025; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_10 від 03.11.2025; протоколом огляду місця події від 03.11.2025; висновком про причини виникнення пожежі від 06.11.2025; повідомленням про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 194 КК України від 04.11.2025; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 04.11.2025; протоколом слідчого експерименту за участю підозрюваного від 04.11.2025; рапортом реєстрації заяв та повідомлень до ЄО від 09.11.2025; протоколом огляду місця події від 09.11.2025; протоколом допиті свідка ОСОБА_11 від 09.11.2025; лікарським свідоцтвом про смерть ОСОБА_7 № 549 від 10.11.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 11.11.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 11.11.2025; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_14 від 11.11.2025 та іншими доказами у їх сукупності, які зібрані у ході досудового розслідування.

Так вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри, слідчий суддя враховує те, що діючий Кримінальний процесуальний кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» («Нечипорук і Йонкало проти України», 42310/04, § 219, 21 квітня 2011 року).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» («K.-F. проти Німеччини», 27 листопада 1997, § 57).

Долучені матеріали кримінального провадження, на даній стадії досудового розслідування є достатніми для висновку щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_4 при цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що слідчий суддя не вирішує питання винуватості особи у вчиненні тих чи інших кримінальних правопорушень, а лише на підставі долучених до клопотання доказів, вирішує питання наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення таких кримінальних правопорушень.

Крім того, питання обґрунтованості повідомленої ОСОБА_4 підозри перевірялося слідчим суддею Доброславського районного суду Одеської області при обранні відносно останнього відповідного запобіжного заходу.

Обставини, які свідчать про те, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшилися та продовжують існувати.

Ухвалою слідчого судді Доброславського районного суду Одеської області від 05.11.2025 відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» строком до 31.12.2025, без визначення розміру застави.

Так, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 194 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні даних кримінальних правопорушень, слідчий суддя приходить до переконання, що ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик у вигляді можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду, на теперішній час не мінімізований та продовжує існувати.

Аналізуючи вказаний ризик в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови)).

Вищевказане в сукупності, на думку слідчого судді, обґрунтовує продовження існування ризику переховування ОСОБА_4 .

Слідчий суддя також погоджується з доводами клопотання про продовження існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України у вигляді можливого незаконного впливу підозрюваним на потерпілу та свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки є достатні підстави вважати, що підозрюваний може на них впливати з метою схилення їх не давати правдиві, послідовні показання у ході досудового розслідування та/або змінити свої показання у подальшому в суді, для уникнення або мінімізації можливої кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, адже свідки безпосередньо не допитані судом, а показання, що надаються на досудовому розслідуванні, не можуть лягти в обґрунтуванні судових рішень, зважаючи на положення ч. 4 ст. 95 КПК України.

Також слідчий суддя вважає, що перебуваючи на свободі, підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки на даний час досудове розслідування триває та не проведено всіх необхідних слідчих (розшукових) дій, з метою отримання належних та допустимих доказів.

Разом з тим, з метою уникнення притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності, останній може вчинити нове кримінальне правопорушення.

Викладене свідчить про наявність обставин, передбачених ч. 3 ст. 199 КПК України, та наявність правових підстав для продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

В теперішній час ОСОБА_4 пред`явлено обвинувачення.

Слідчий суддя враховує, що згідно ч. 1 ст. 176 КПК України, тримання під вартою є найсуворішим запобіжним заходом, при цьому більш м`якими запобіжними заходами по відношенню до нього є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт. Метою ж застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим в ході розгляду клопотання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України).

Підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно ОСОБА_4 в судовому засіданні не встановлено, зокрема, застосування запобіжних заходів у вигляді застави, домашнього арешту та особистого зобов`язання є неможливим з огляду на м`якість, а також встановлені в судовому засіданні ризики, не забезпечать належне виконання підозрюваним обов`язків.

У зв`язку з вищевикладеним, враховуючи те, що ризики не зникли та продовжують існувати, а в рамках кримінального провадження необхідно провести ряд процесуальних дій, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання сторони обвинувачення про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176, 177, 178,179, 193, 194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_6 про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000287, внесеному до ЄРДР 02.11.2025 відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч.1 ст.122, ч. 2 ст. 194 КК України, - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком 60 днів, без визначення розміру застави, в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор», тобто до 29.05.2026.

Строк дії ухвали починається з 31.03.2026 року встановити до 29.05.2026, включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1