Справа № 605/89/26
ВИРОК

Іменем України

01 квітня 2026 рокум.Підгайці

Підгаєцький районний суд Тернопільської області

у складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря с/з ОСОБА_2 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000041 від 04 березня 2026 рок відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки с. Зелена, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, працездатної, не працевлаштованої, із середньою спеціальною освітою, неодруженої, раніше не судимої, не депутатки, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2

про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 126 КК України, -

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В :

20 лютого 2026 року близько 02:30год., точного часу судом не встановлено, ОСОБА_3 , перебуваючи в одній із кімнат житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, знаючи про те, що здоров`я та життя будь-якої людини рівною мірою охороняється законом і протиправне посягання на нього є кримінально караним, наблизилася до батька ОСОБА_5 , який в той час стояв повернений до неї спиною в одній з кімнат житлового будинку та тримаючи у правій руці металеву кочергу, нанесла йому один удар в область потилиці, внаслідок чого завдала потерпілому ОСОБА_5 фізичного болю, не спричинивши тілесних ушкоджень.

Таким чином, дії ОСОБА_3 кваліфікуються як умисне завдання побоїв та вчинення інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 126 КК України.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у вчинені кримінального проступку визнала повністю та пояснила, що вона підтверджує обставини, викладені в обвинувальному акті. Пояснила, що такі дії були вчиненні нею, оскільки батько першим її вдарив, а вона почала захищатися і нехотячи вдарила його. Просила її суворо не карати, оскільки вона щиро кається.

Потерпілий в судовому засіданні відмовився надавати пояснення з приводу подій, що відбувалися 20 лютого 2026 року. Зазначив тільки, що примирився з донькою

В судовому засіданні встановлено, що обвинувачена, та інші учасники процесу не оспорюють:

1) подію кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

2) винуватість обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Також судом встановлено, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції.

На підставі частини 3 статті 349 КПК України суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню щодо тих обставин, які ніким із учасників кримінального провадження не оспорюються, і немає сумнівів у добровільності їх позиції, обмежився допитом обвинуваченої та дослідженням характеризуючих даних на особу. При цьому обвинуваченій було роз`яснено наслідки частини 3 статті 349 КПК України у разі проведення судового розгляду у спрощеному порядку.

Допитавши обвинувачену ОСОБА_3 , показання якої є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позиції, дослідивши матеріали кримінального провадження в обсязі, узгодженому сторонами кримінального провадження, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення доведена повністю та кваліфікує її дії за частиною 1 статті 126 КК України як умисне завдання побоїв та вчинення насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

Оцінюючи зібрані в справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченої у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 126 КК України повністю та об`єктивно доведена.

Згідно пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р. „Про практику призначення судами кримінального покарання, визначаючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, суди повинні виходити з класифікації злочинів згідно з статті 12 КК України, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_3 покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого нею проступку, особу обвинуваченої, яка раніше не судима, її позитивну характеристику з місця проживання та вважає, що покарання необхідно обрати в межах санкції частини статті, за якими кваліфіковано кримінальний проступок, у виді штрафу.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченим є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, що обтяжує покарання / вчинення кримінального проступку щодо особи, з якою винна перебуває у сімейних відносинах, вчинення кримінального проступку щодо особи з інвалідністю.

Відповідно до вимог частини 2 статті 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, а згідно із частиною 2 статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Враховуючи вищенаведене, з огляду на особу обвинуваченої, конкретні обставини вчинення проступку, відсутність спричинення тяжких наслідків, наявність по справі обставин, що пом`якшують покарання, приймаючи до уваги відношення обвинуваченої до вчиненого, яка в судовому засіданні запевнила, що в подальшому не допускатиме протиправної поведінки та просила надати їй можливість стати на шлях виправлення, суд дійшов висновку про призначення ОСОБА_6 покарання у виді штрафу у межах санкції статті 126 КК України, оскільки суд, застосовуючи принцип індивідуалізації покарання, переконаний, що таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення, попередження нових злочинів.

Крім того, дане покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Шкоди кримінальним правопорушенням не завдано.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_3 не обирався.

Речові докази відсутні.

Керуючись статтями 100, 370, 371, 374, 472, 474, 475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого частиною 1 статті 126 КК України, і призначити покарання у виді штрафу у розмірі 30 (тридцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень 00 копійок.

На підставі частини 1 статті 26 КВК України зобов`язати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 сплатити штраф у місячний строк з моменту набрання цим вироком законної сили.

Цивільний позов - не заявлений.

Запобіжний захід не обирався.

Шкоди кримінальним правопорушенням не завдано.

Речові докази відсутні.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду з підстав, передбачених статтею 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Відповідно до частини 6 статті 376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя: ОСОБА_1