н/п 1-кп/766/2936/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про продовження запобіжного заходу

(повний текст)

06.02.2026

Херсонський міський суд Херсонської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000396 від 11.03.2025 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою ст. 407 Кримінального кодексу України (далі КК України),

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 17.10.2025 (справа 766/15818/25, н/п 1-кс/766/7642/25) стосовно підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 12 грудня 2025 року включно, з визначенням застави в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240, 00 гривень.

05.12.2025 року у вказаному кримінальному провадженні затверджено обвинувальний акт та скеровано його до Херсонського міського суду Херсонської області.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 10.12.2025 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого до 07 лютого 2026 року включно, без визначення застави.

06.02.2026 року у судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого до обвинуваченого на строк 60 днів, на підставі частини третьої ст. 331 Кримінального процесуального кодексу України (надалі КПК)

І. Позиція сторони обвинувачення

Клопотання сторони обвинувачення обґрунтовано тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, покарання за яке передбачено у виді позбавлення волі від п`яти до десяти років, а тому може умисно ухилятися від явки до суду або переховуватись від суду, чим може перешкоджати подальшому розгляду кримінального провадження.

Таким чином прокурор вважає, що має місце ризик передбачений п. 1 частини першої ст. 177 КПК України ризик переховування від органів досудового розслідування та суду.

Також, прокурор вважає, що матеріалами підтверджується наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки обвинувачений може впливати на свідків з метою схиляння їх до зміни наданих ними в ході досудового розслідування показань в суді, щоб уникнути кримінальної відповідальності.

Крім того, прокурор вважає, що необхідно врахувати, що обвинувачений після вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та засудження його до 2 років позбавлення волі із звільненням від покарання у вигляді службового обмеження для військовослужбовців з відрахуванням 15% доходів строком на 2 роки, однак в цей період часу на виправлення не став і знову вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, не виправдавши довіру суду щодо звільнення від покарання у вигляді позбавлення волі.

Також слід врахувати, що обвинувачений на утриманні нікого не має, не одружений, ніде не був працевлаштований, що вказує у сукупності на відсутність у останнього офіційного джерела доходу, що може спонукати його до зміни місця проживання за метою забезпечення свого існування, що призведе до ухилення від правоохоронних органів та суду.

Обґрунтовуючи неможливість застосування запобіжного заходу до обвинуваченого у вигляді застави, прокурор посилається на приписи ч. 4 ст. 183 КПК України, та ч. 8 ст. 176 КПК України, згідно з якими під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, а саме тримання під вартою і суд при цьому має право не визначати заставу.

Прокурор вважає, що найбільш доцільним є застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а інший, більш м`який, запобіжний захід не зможе забезпечити виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків та запобігти наведеним вище ризикам.

ІІ. Позиція сторони захисту

Обвинувачений заперечував проти цього клопотання прокурора і просив у клопотанні відмовити.

Захисник також заперечував проти клопотання, просив суд відмовити у задоволенні або призначити заставу в мінімальному розмірі. Зазначив, що обвинувачений у судовому засіданні вже визнав свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, а тому зазначені прокурором ризики відпали.

ІІІ. Мотиви Суду

Вирішуючи зазначене клопотання сторони обвинувачення, Суд виходить з того, що підставою, як для застосування, так і для продовження запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри, а також ризиків, які дають достатні підстави Суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, що перелічені в диспозиції частини першої ст. 177 КПК (ч. 2 ст. 177 КПК).

Суд звертає увагу, що аргументи прокурора щодо продовження запобіжного заходу стосовно обвинуваченого не змінилися з моменту розгляду відповідного клопотання у судовому засіданні 10.12.2025 року.

За результатами цього розгляду Судом було ухвалено рішення про задоволення клопотання прокурора і продовження стосовно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Мотиви Суду стосовно продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави відносно обвинуваченого викладені у вищенаведеній ухвалі від 10.12.2025. Такі мотиви Суд вважає вичерпними, входячи із наведених аргументів сторін кримінального провадження.

Суд нагадує, що по суті запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення недобросовісної поведінки обвинуваченого або особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа може вдатися до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та/або судовому розгляду або/та створитимуть загрозу суспільству.

Рішення про застосування (продовження) одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи обвинуваченого або особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК конкретним підставам і меті), що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні військового злочину, вчиненого під час воєнного стану. На думку Суду суспільний інтерес в даному випадку полягає розгляді кримінального провадження в максимально стислі строки з метою демонстрації суспільству ефективності правоохоронної та судової системи влади. А тому Суд переконаний, що ізоляція обвинуваченого від суспільства буде сприяти зазначеній меті і унеможливить ухилення обвинуваченим від виконання процесуальних обов`язків.

В названому контексті Суд погоджується з прокурором, що залишаються не змінними ризик переховування від суду, з огляду на тяжкість покарання, що може бути застосовано в разі визнання обвинуваченим винуватим у вчиненні інкримінованих правопорушень, а також ризик вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення.

Отже, вирішуючи клопотання Суд також бере до уваги інші обставини, які вказані прокурором стосовно особи обвинуваченого, зокрема те, що обвинувачений на утриманні нікого не має, не одружений, ніде не був працевлаштований, що вказує у сукупності на відсутність у останнього міцних соціальних зв`язків та офіційного джерела доходу, що могло б утримати обвинуваченого від порушення процесуальної поведінки, а також те, що обвинувачений вже був засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 КК України, і, не виправдавши довіри суду, який призначив покарання не пов`язане з позбавленням волі, вчинив повторне самовільне залишення військової частини та не з`явився вчасно до місця служби більш ніж протягом трьох діб.

Суд дотримується раніш викладеного висновку про те, що на даному етапі кримінального провадження продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого та зможе запобігти ризикам, вказаним у ст. 177 КПК України.

ВИСНОВКИ СУДУ

Суд вважає, що прокурором дотримано стандарт доказування «обґрунтована підозра», в тому числі доведено існування ризиків вчинення обвинуваченим дій, які можуть перешкоджати судовому розгляду кримінального провадження або ж створитимуть загрозу суспільству.

Відтак, за переконанням Суду тяжкість покарання за вчинене кримінальне правопорушення (у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років) є вагомою, хоча і не єдиною, підставою спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності поведінку обвинуваченого та припустити, що обставини, які перелічені в ст. 177 КПК можуть настати при обранні більш м`якого запобіжного заходу чи в разі його скасування.

Водночас Суд вважає, що аргументи сторони захисту не були переконливими в тому, що в разі звільнення обвинуваченого з під варти (отримання ним свободи) є умови, за яких останній дотримається (виконає) свої обов`язки щодо недопущення порушення прав та інтересів, як інших осіб, так і суспільства в цілому та держави і не допустить спроб вчинити дії, що передбачені приписами ст. 177КПК.

Виходячи з перелічених обставин у сукупності Суд зауважує, що в даному випадку (виходячи з позиції сторін і ступеню доведеності обставин) обґрунтована наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК, і вважає за доцільне продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

З цих підстав,

керуючись статтями 176-178, 183, 197, 199, 369-372, 392, 395, 532 КПК України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

2. Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований ухвалою слідчого судді Херсонського районного суду Херсонської області від 17.10.2025, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до «06» квітня 2026 року включно, без визначення розміру застави.

3. Копію ухвали направити прокурору, обвинуваченому, захиснику, Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор» (54030, Миколаївська область, м. Миколаїв, Центральний район, вул. Лагерне поле, 5).

4. Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Херсонського апеляційного суду. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

5. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

СуддяОСОБА_1