Справа №638/7514/18
Провадження № 1-кс/638/621/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2026 року м.Харків

Шевченківський районний суд м. Харкова у складі головуючого ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові заяву ОСОБА_3 про відвід судді Шевченківського районного суду м. Харкова ОСОБА_4 від розгляду його скарги у справі № 638/7514/18,

в с т а н о в и в:

Під головуванням слідчого судді Шевченківського районного суду м. Харкова ОСОБА_4 відбувається розгляд справи № 638/7514/18 за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, яка полягає у не розгляді клопотання у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0003955 від 10.08.2017 за ознаками кримінального правопорушення-злочину передбаченого частиною 2 статті 382 КК України.

ОСОБА_3 у скарзі заявлено відвід слідчого судді ОСОБА_4 , в якому заявник просить відвести суддю ОСОБА_4 від розгляду справи №638/7514/18 у зв`язку з наявністю обставин, що викликають сумнів в упередженості судді, що є підставою для відводу, передбаченою п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України.

Заява про відвід слідчого судді обґрунтована тим, що слідчий суддя ОСОБА_4 неодноразово розглядав скарги ОСОБА_3 у цій справі. Частина ухвал, за результатами розгляду скарг заявника були скасовані судом апеляційної інстанції. Всі постанови слідчого судді ОСОБА_4 про відмову в задоволенні клопотань у кримінальному провадженні №0003955 систематично однаково обґрунтовані лише відповідністю тих постанов встановленій формі, відсутня правова оцінка наведеним у скаргах доводам, не наведені мотиви відхилення та не врахування винесених на розгляд суду питання законності процесуальних рішень слідчого. Крім того, заявником неодноразово подавались дисциплінарні скарги до Вищої ради правосуддя щодо судді ОСОБА_4 ОСОБА_3 зазначає, що факт звернення до ВРП є доказом наявності сумніву в неупередженості судді. Зміст ухвал судді ОСОБА_4 , на думку ОСОБА_3 , суперечить приписам КПК України, висновкам Верховного Суду, ухвалі Шевченківського районного суду м. Харкова від 26.12.2025, а тому прямо свідчить про його необ`єктивність та упередженість, що є підставою його відводу.

Заявник ОСОБА_3 та слідчий суддя ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились, що не є перешкодою для розгляду заяви.

Заслухавши пояснення заявника та дослідивши заяву про відвід судді, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 2, 5 ст. 80 КПК України відвід може бути заявлений особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Відвід повинен бути вмотивованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Відповідно до Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної ради ООН № 2006/23 від 27.07.2006, неупередженість є необхідною умовою належного виконання суддею своїх обов`язків, а у п. 2.5 цих принципів визначено, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. При цьому підлягає задоволенню відвід судді від участі в розгляді справи, якщо у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Коментарем до Кодексу суддівської етики, затвердженим рішенням РСУ від 04.02.2016 № 1, роз`яснено, що суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але повинен бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. Довіра з формуванням суспільної думки націлена на правомірні очікування з боку громадськості певної моделі поведінки від суддів, що втілюється у ефективному відправленні судочинства і виступає мірою реалізації завдань справедливого суду (ст. 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого ХІ черговим з`їздом суддів України 22.02.2013).

Аналізуючи зазначені вимоги, суд приходить до переконання, що головною метою відводу/самовідводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти можливій упередженості судді (суддів) під час розгляду конкретної справи, запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді (суддів), оскільки кожна людина має право на справедливий і відкритий розгляд справи незалежним і безстороннім судом (ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод).

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (рішення від 09 листопада 2006 року у справі «Білуха проти України») наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Стосовно об`єктивного критерію при вирішенні того, чи є у кожній конкретній справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній.

При цьому, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що сторони процесу безумовно наділені правом на подання заяви про відвід судді, який здійснює розгляд їх справи, у випадку наявності у них сумнівів в неупередженості останнього, однак така заява має бути належним чином обґрунтована та підтверджена належними доказами.

Такий підхід також кореспондується із принципом диспозитивності, закріпленим у ст. 26 КПК України та положеннями ст. 80 КПК України щодо вмотивованості відводу.

Так, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України (норма, на яку посилається заявник як на підставу відводу) слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

При розгляді даної заяви заявником не надано даних, які б вказували на те, що на теперішній час існують обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в об`єктивності та неупередженості слідчого судді ОСОБА_4 при розгляді скарги на бездіяльність слідчого, яка полягає у не розгляді клопотання у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0003955 від 10.08.2017 за ознаками кримінального правопорушення-злочину передбаченого частиною 2 статті 382 КК України.

Заявлений відвід не містить належних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність таких підстав відводу, що передбачені зазначеними нормами КПК України, оскільки заявником не надано достатніх та беззаперечних доказів, що вказують на необ`єктивність та упередженість слідчого судді при розгляді скарги.

Не можуть бути прийняті до уваги доводи заявника про те, що раніше слідчий суддя ОСОБА_4 ухвалював судові рішення, із якими заявник був не згодний та які у подальшому були скасовані, оскільки самі по собі ці факти не є проявом упередженого ставлення.

Незгода із процесуальними діями судді, вчиненими при розгляді справи, та процесуальними рішеннями, прийнятими суддею, не можуть бути підставою відводу та можуть бути оскаржені заявником у встановленому процесуальним законом порядку, як щодо мотивів з яких виходив суддя при прийнятті рішень, та і щодо відповідності його рішень КПК України та позиціям Верховного Суду.

Суд також відхиляє доводи заявника про те, що підставою відводу є факт подання заявником дисциплінарних скарг до Вищої ради правосуддя стосовно судді ОСОБА_4 , оскільки дані факти є результатом вчинення дій саме заявником, а тому є відображенням його позиції та ніяким чином не відображають ставлення судді до заявника та розгляду справи.

У разі, якщо факт подання скарги призводить до неможливості судді здійснити об`єктивний та неупереджений розгляд справи, тобто відображає ставлення самого судді до розгляду справи, а не заявника, то в такому разі суддя має право заявити самовідвід або повідомити суд, який розглядає заяву про відвід, про такі факти.

В іншому випадку, відвід заявника, на переконання суду, з цих підстав задоволений бути не може.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про те, що підстави до задоволення заяви ОСОБА_3 про відвід слідчого судді ОСОБА_4 відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 75,76, 81, 369-372 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід судді Шевченківського районного суду м. Харкова ОСОБА_4 від розгляду його скарги у справі № 638/7514/18.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1