Номер провадження: 11-сс/813/447/26
Справа № 523/1662/26 1-кс/523/1598/26
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 та захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Прересипського районного суду м. Одеси від 24.01.2026 якою в межах к/п №0001267 від 22.10.2025 відносно:

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Пасат, Балтського р-ну, Одеської обл., одруженого, працюючого медичним директором шпиталю ТОВ «Медичний центр МЕДІКАП», інваліда 2-ої групи, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 368-3, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 369-2 КК України застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 21.03.2026, із визначенням застави

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання ст. слідчого в ОВС СВ УСБУ в Одеській обл. ОСОБА_10 та був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою до 21.03.2026 із утриманням у ДУ «Одеський слідчий ізолятор» відносно ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 368-3, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 369-2 КК України із визначенням застави у розмірі 901 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 2 998 528 грн.

Обґрунтовуючи ухвалу, слідчий суддя зазначив, що органом досудового розслідування доведена обґрунтованість підозри ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих злочинів та наявність ризиків, передбачених п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що виправдовує застосування найбільш суворого запобіжного заходу, який водночас не є для підозрюваного безальтернативним.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

Не погодившись із оскаржуваною ухвалою, захисники ОСОБА_7 та ОСОБА_8 подали апеляційні скарги, в яких вказують на те, що вона є необґрунтованою та не узгоджується із практикою ЄСПЛ з таких підстав:

- підозра ОСОБА_9 не доведена органом досудового розслідування та не підтверджується долученими до клопотання слідчого доказами;

- заявлені органом досудового розслідування ризики не доведені та мають характер припущень, оскільки підозрюваний ОСОБА_9 має міцні соціальні зв`язки, одружений, за місцем роботи характеризується виключно позитивно, має незадовільний стан здоров`я, є інвалідом 2 групи та потребує медичного нагляду. Ризик незаконного впливу на свідків не доведений оскільки підозрюваний ОСОБА_9 не має на меті затягувати досудове розслідування, всі необхідні документи були вилучені органом досудового розслідування, що свідчить про відсутність ризику, передбаченого п. 4) ч. 1 ст. 177 КПК України. ОСОБА_9 не притягувався до кримінальної відповідальності, відносно нього відсутні інші кримінальні провадження, що безумовно свідчить про відсутність ризику, передбаченого п. 5) ч. 1 ст. 177 КПК України;

- визначений ОСОБА_9 розмір застави є завідомо непомірним для підозрюваного, суперечить позиціям ЄСПЛ, викладеним зокрема у рішеннях «Істоміна про України, «Мангурас проти Іспанії», «Корбан проти України» та фактично перетворює застосований щодо нього запобіжний захід на безальтернативне ув`язнення.

За таких обставин, захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді від 24.01.2026 та застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, натомість захисник ОСОБА_8 просить застосувати відносно ОСОБА_9 запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою або зменшити розмір альтернативного запобіжного заходу від 20 до 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

У судовому засіданні апеляційного суду захисники підтримали доводи своїх апеляційних скарг та просили їх задовольнити, натомість прокурор заперечував проти їх задоволення.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позиції учасників судового розгляду, перевіривши матеріали судового провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Разом з тим, ч. 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя зазначених вище вимог кримінального процесуального закону дотримався не у повному обсязі з огляду на таке.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Так, відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21.04.2011, заява №42310/04, суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Як вбачається з матеріалів, які надані апеляційному суду, ОСОБА_9 підозрюється у тому, що він, будучи медичним директором шпиталю ТОВ «Медичний центр МЕДІКАП» за невстановлених обставин вступив у злочинну змову із невстановленими в ході досудового розслідування особами з метою одержання неправомірної вигоди для себе, за вчинення дій в інтересах того хто надає таку вигоду, з використанням наданих йому повноважень та з метою одержання від військовозобов`язаних осіб неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення членами експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, для ухилення останніми від мобілізації під час воєнного стану при обставинах, викладених у клопотанні слідчого.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих злочинів підтверджується матеріалами представництва ВБ в Одеській обл. ГУ СБУ; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ; протоколом огляду місця події від 22.01.2026; протоколом обшуку авто ОСОБА_13 та протоколами негласних слідчих розшукових дій.

Що стосується посилання захисника з приводу певних суперечностей щодо дати внесення відомостей до ЄРДР та дати складання рапорту співробітником оперативного підрозділу, в якому зафіксований факт імовірно вчинених злочинів, колегія суддів зауважує, що зазначена обставина поза розумним сумнівом не спростовує обґрунтованість підозри ОСОБА_9 , яка підтверджується серед іншого матеріалами НСРД.

Більш того, на цьому етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Додатково апеляційний суд зауважує, що обґрунтованість підозри залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри, не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку (Рішення Великої Палати у справі Merabishvili проти Грузії від 28.11.2017, заява № 2508/13, параграф 184). Тому, цей стандарт доказування є досить низьким - необхідно встановити чи наявні (або відсутні) факти чи інформація, що в сукупності може переконати слідчого суддю в тому, що особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку про те, що органом досудового розслідування дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_9 із вчиненням інкримінованих злочинів та виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадження з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження.

Що стосується наявності ризиків у вказаному провадженні, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись у кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Як вбачається з обґрунтованих висновків слідчого судді, в даному кримінальному провадженні існують доведені прокурором та слідчим ризики переховування підозрюваного ОСОБА_9 від органу досудового розслідування або суду, незаконного впливу на свідків, знищення, приховання або спотворення речей та документі, які мають істотне значення для провадження та ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та вчинення іншого кримінального правопорушення або продовження вчинення правопорушення, у вчиненні якого вона підозрюється.

Існування вказаних ризиків обумовлене зокрема тяжкістю покарання, яке може бути призначене підозрюваному у разі визнання його винуватим та його обізнаністю про анкетні дані свідків.

Апеляційний суд також враховує, що досудове розслідування триває, встановлюються всі обставини інкримінованих кримінальних правопорушень, займану підозрюваним посаду, що свідчить про існування ризиків, передбачених п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Колегія суддів не виключає існування ризику, передбаченого п. 5) ч.1 ст. 177 КПК України з огляду на умисний характер інкримінованих злочинів та їх корисливий мотив.

Водночас, апеляційний суд приймає до уваги посилання сторони захисту з приводу того, що підозрюваний ОСОБА_9 раніше не судимий та має місці соціальні зв`язки, однак зауважує, що зазначені обставини не спростовують поза розумним сумнівом існування зазначених вище ризиків, окрім того не стали для нього стримуючим фактором при імовірному виборі протиправної поведінки.

Також, колегія суддів приймає до уваги надану медичну довідку щодо стану здоров`я підозрюваного ОСОБА_9 , в той же час зауважує, що в ній не зазначено про неможливість підозрюваного за станом здоров`я утримуватися під вартою. Більш того, особи, які утримуються в умовах слідчого ізолятора мають доступ до медичної допомоги.

Що стосується доводів сторони захисту з приводу не помірного розміру визначеної підозрюваному ОСОБА_9 застави, колегія суддів приходить до таких висновків.

Частина 4 ст. 182 КПК України передбачає, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідноі з приписами п. 3) ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину встановлюється у розмірі від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Разом із тим, абз. 2 зазначеної ч. 5 ст. 182 КПК України визначає, що у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Оскаржуваною ухвалою підозрюваному ОСОБА_9 визначено альтернативний запобіжний захід у виді застави у розмірі 901 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 2 998 528 грн.

На підставі системного аналізу вищевикладених положень кримінального процесуального закону можна дійти висновку про те, що саме слідчий суддя вправі визначити, чи здатна застава у відповідному розмірі забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної особи, а також зауважити на виключності такого випадку.

Приписи КПК України та практика ЄСПЛ орієнтують суд на такі критерії, які слід врахувати при визначенні розміру застави: обставини кримінального правопорушення; особливий характер справи; майновий стан підозрюваного; його сімейний стан, у тому числі матеріальне становище близьких осіб; масштаб його фінансових операцій; дані про особу підозрюваного; встановлені ризики, відповідно до ст. 177 КПК України; «професійне середовище» підозрюваного; помірність обраного розміру застави та можливість її виконання, а також за певних обставин шкода, завдана кримінальним правопорушенням.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, визначаючи розмір застави, слідчий суддя врахував тяжкість інкримінованого злочину, його специфіку та фактичні обставини, а також майновий стан підозрюваного.

Колегія суддів в цілому погоджується із висновками слідчого судді щодо винятковості випадку при визначенні розміру застави відносно підозрюваного ОСОБА_9 при цьому зауважує, що поза увагою слідчого судді залишилася та обставина, що органом досудового розслідування не було обґрунтовано належним чином запропонований розмір застави.

При цьому, у рішенні ЄСПЛ «Істоміна проти України» було встановлено порушення п. 3 ст. 5 Конвенції у зв`язку із не наведенням національними судами відповідного та достатнього обґрунтування для своїх рішень про визначення розміру застави.

Окрім того, у зазначеному рішенні зазначено про те, що «сума шкоди у справі може бути одним із факторів, що виправдовує вищу суму застави, але лише у поєднанні з іншими критеріями серйозністю вчиненого злочину, ризику втечі та інше.»

ЄСПЛ у своїх рішеннях також неодноразово наголошував на тому, шо непомірний розмір застави з статками (майновим станом) підозрюваного, є лише формальним виконанням вимог Європейської конвенції з прав людини, тому у своїх рішення суди повинні керуватись також розмірами прибутків підозрюваного. Це означає, що, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, що загроза її втрати утримувало підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язків, а з іншого - її внесення не призвело до втрати ним та його утриманцями засобів для гідного людяного проживання».

З одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

Так, у клопотанні слідчого зазначено про те, що винятковий розмір застави, який складає 2 998 528 грн. обумовлений вчиненням підозрюваним злочинів в період воєнного стану, наявністю відповідного офіційного доходу, суттєвого розміру неправомірної вигоди, наявність реальних підстав припускати можливе накопичення значних коштів за попередні періоди та наявність великих статків у виді рухомого та нерухомого майна.

В той же час, у практиці ЄСПЛ знаходить відображення неприпустимість переведення тягаря доведення надмірності запобіжного заходу на особу. Такий тягар покладається виключно на сторону обвинувачення.

У цьому контексті колегія суддів зауважує на тому, що щорічний дохід підозрюваного ОСОБА_9 складає близько 1 000 000 грн. на рік, відповідно до матеріалів справи він підозрюється у отриманні неправомірної вигоди у сумі 10 тисяч доларів США, докази вчинення кримінальних правопорушень на постійній основі матеріали справи не містять, посилання органу досудового розслідування на наявність великих статків у виді рухомого та нерухомого майна не підтверджені належними доказами, тим паче, на теперішній час на належне підозрюваному ОСОБА_9 майно накладений арешт.

Водночас, навіть у разі наявності у підозрюваного рухомого та нерухомого майна зазначена обставина вочевидь не може бути безумовною підставою для визначення розміру застави з огляду на необхідність часу для його реалізації.

Відтак, з огляду на специфіку інкримінованого злочину, його вчинення у найбільш несприятливий для держави час, наявність ризиків та відомості про особу підозрюваного і його дохід апеляційний суд приходить до висновку про те, що застава у розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб буде утримувати підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки та не перетворить обраний йому запобіжний захід на безальтернативне ув`язнення.

Відповідно до п. 2) ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу захисників задовольнити частково, скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити частково та застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням альтернативного запобіжного заходу у виді застави у розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, який зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Керуючись ст.ст. 24, 176, 177, 182, 183, 370, 403, 405, 407, 409, 411, 419, 422, 532, 615 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Пересипського районного суду м. Одеси від 24.01.2026, якою в межах к/п №0001267 від 22.10.2025 відносно ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 368-3, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 369-2 КК України застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 21.03.2026, із визначенням застави скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання ст. слідчого в ОВС СВ УСБУ в Одеській обл. ОСОБА_10 задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою із утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» строком до 21.03.2026.

Визначити підозрюваному ОСОБА_9 альтернативний запобіжний захід у виді застави у розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 665 600 грн.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу на депозитний рахунок для зарахування заставних сум за наступними реквізитами:

Отримувач: Одеський апеляційний суд; Код отримувача за

Банк отримувача: ДКСУ, м. Київ; Код банку отримувача: 820172

Рахунок отримувача: UA1086720

Призначення платежу: згідно ухвали суду від 18.02.2026, заставна сума за ОСОБА_9 , судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ..

У разі внесення застави за підозрюваного ОСОБА_9 негайно звільнити його з-під варти та покласти на нього строком до 21.03.2026 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- з`являтись за вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

- не відлучатись з м. Одеси без дозволу слідчого, прокурора або слідчого судді;

- повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю про зміну свого місця проживання та роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками, визначеними слідчим у зазначеному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до ГУ ДМС в Одеській обл. свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну;

Роз`яснити підозрюваному та заставодавцю наслідки невиконання обов`язків передбачених ч.ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4