ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/4516/26Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/817/87/26 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ухвала слідчого судді
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2026 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - секретаря ОСОБА_5 , ОСОБА_6

скаржників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі апеляційну скаргу скаржників ОСОБА_8 , ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 березня 2026 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 березня 2026 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на постанову слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львів, ОСОБА_9 від 16.02.2026 р. про закриття кримінального провадження № 0000672 від 11.11.2025 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.366 КК України.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , подали апеляційну скаргу, за змістом якої вважають ухвалу слідчого судді незаконною, такою що винесена з порушенням фундаментального права людини, що гарантує розгляд справи незалежним, безстороннім та встановленим законом судом.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказують, що слідчим суддею при розгляд скарги порушено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки їх було позбавлено права на вмотивоване судове рішення та доступ до правосуддя.

Вказують, що слідчий суддя підмінив предмет розгляду скарги та вдався до оцінки, чи згодні скаржники з рішенням винесеним суддею ОСОБА_10 , в той час як скаржники вказують на незаконність постанови слідчого ОСОБА_9 про закриття кримінального провадження та на недоліки слідчого при проведенні досудового розслідування за фактом протиправних дій, порушення норм права суддею ОСОБА_10 по внесенню завідомо неправдивих відомостей у рішення суду.

На думку апелянтів, слідчий суддя фактично позбавив потерпілих права на повне всебічне та неупереджене розслідування факту вчинення злочину суддею ОСОБА_10 , порушив принцип змагальності, не розглянув доводи скаржників, які вказують на незаконність постанови про закриття кримінального провадження за фактом вчинення суддею ОСОБА_10 протиправних дій внесення до судового рішення завідомо неправдивих відомостей про наявність юридично значимої події, якої фактично не було.

Зазначають, що слідчий суддя процитував норми статей 110 та 91 КПК України, проте не перевірив чи виконав слідчий стандарт всебічного дослідження, передбачений цими нормами.

Крім того вказують, що слідчий суддя не перевірив наявність недоліків досудового розслідування, які 16.03.2026 р. у судовому засіданні були подані скаржниками у письмових поясненнях до скарги.

Стверджують, що суддя Тернопільського окружного адміністративного суду ОСОБА_10 при здійсненні судових функцій умисно вчинила діяння, яке містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.366 КК України. А саме, вчинила інтелектуальне підроблення постанови в адміністративній справі № 819/302/13-а, шляхом умисного внесення у постанову завідомо неправдивих відомостей про юридично значимий факт про фактичне проведення позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ МЕЛВІС у квітні-травні 2008 року, яка фактично не була проведена.

Вважають, що слідчий не надав жодної парової оцінки діям судді ОСОБА_10 , наданих заявниками клопотанням від 20.11.2025 р. та не перевірив факт підміни суддею отриманих у судовому засіданні відомостей про фальсифікацію акту перевірки № 268/23-21135193 від 13.05.2008 р., який складений без фаткичного проведення перевірки, на завідомо неправдиві відомості про не здобуття судом доказів фальсифікації документів, які досліджувалися податковим органом і які були покладені в основу висновків Акта перевірки.

Також зазначають, що слідчий суддя не перевірив повноту досудового розслідування, а вдався до оцінки законності судового рішення, що не було предметом оскарження.

Просять скасувати ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 березня 2026 року та постанову від 16 лютого 2026 року слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_9 про закриття кримінального провадження №0000672 від 11.11.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.366 КК України.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду; пояснення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які підтримали вимоги апеляційної скарги та, з наведених у ній мотивів, просять її задовольнити, скасувати постанову слідчого судді від 16 березня 2026 року, постанову слідчого ТУ ДБР від 16 лютого 2026 р. та повернути матеріали провадження для проведення досудового розслідування; дослідивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів колегія суддів приходить до наступного висновку.

Розглядаючи скаргу на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, слідчий суддя повинен враховувати положення ч. 2 ст. 9 КПК України, яка встановлює, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Зважаючи на ці вимоги, слідчий суддя, при розгляді скарги на постанову про закриття провадження, зобов`язаний з`ясувати питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, а також перевірити не лише дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження посадовими особами органів досудового розслідування, а й підстав його закриття, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.

Ухвала слідчого судді, яку постановляють за результатами розгляду скарги на постанову про закриття кримінального провадження, має містити відповіді на всі доводи скаржника, які зумовили звернення до слідчого судді.

Аналіз матеріалів кримінального провадження та судового рішення, ухваленого за результатами розгляду скарги ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, дає підстави для висновку, що слідчий суддя дотримався цих вимог закону і належним чином мотивував свій висновок про законність і обґрунтованість оскаржуваного апелянтом процесуального рішення, а саме постанови слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львів, ОСОБА_9 від 16.02.2026 р. про закриття кримінального провадження № 0000672 від 11.11.2025 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.366 КК України.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено, що в процесі досудового розслідування було повно та об`єктивно досліджено всі обставини кримінального провадження, а також проведено достатній комплекс слідчих та процесуальних дій, спрямованих на встановлення об`єктивної істини у справі.

Про це свідчить належний правовий аналіз зібраних під час досудового розслідування доказів та проведеного комплексу слідчих дій, викладених слідчим у постанові про закриття кримінального провадження від 16.02.2026 р., а також юридична оцінка результатів досудового слідства, наведена слідчим суддею у прийнятому ним судовому рішенні.

При цьому, слідчим суддею проаналізовано вказану постанову про закриття кримінального провадження на предмет її відповідності вимогам ст.110 КПК України, якою регламентовані вимоги до процесуальних рішень, що приймаються, в тому числі, органом досудового розслідування.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що 15.10.2025 р. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 звернулись до Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові щодо внесення в ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.366 КК України, яке вчинила суддя Тернопільського окружного адміністративного суду ОСОБА_10 .

За змістом вказаної заяви ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , суддя Тернопільського окружного адміністративного суду ОСОБА_10 , при здійсненні судових функцій, умисно вчинила діяння, яке містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.366 КК України, а саме - вчинила інтелектуальне підроблення постанови в адміністративній справі № 819/302/13-а шляхом умисного внесення у постанову завідомо неправдивих відомостей про юридично значимий факт. (а.м.к.п. 5)

Відповідно до ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21.10.2025 р. відомості по вищевказаному факту 11.11.2025 р. внесено до ЄРДР за № 0000672 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. ч.2 ст.366 КК України (в редакції чинній до 01.07.2020 р.) та розпочато досудове розслідування. (а.м.к.п. 9-10)

Під час досудового розслідування слідчим здійснено огляд судового рішення у формі постанови від 04.06.2013 р., ухваленого Тернопільським окружним адміністративним судом (суддя ОСОБА_10 ) у справі № 819/302/13-а, яким відмовлено у позові Товариства з обмеженою відповідальністю МЕЛВІС до Гусятинської міжрайонної державної податкової інспекції Тернопільської області Державної податкової служби про скасування податкового повідомлення рішення Державної податкової інспекції у Гусятинському районі № /0 від 21.05.2008 р., а також досліджено копії документів, наданих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на підтвердження заяви про вчинення злочину.

За результатом проведеного досудового розслідування слідчий дійшов висновку, що в діях судді Тернопільського окружного адміністративного суду ОСОБА_10 відсутні ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.366 КК України, що відображено у прийнятій ним постанові про закриття кримінального провадження від 16.02.2026 р., яку оскаржують апелянти.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 березня 2026 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на постанову слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львів, ОСОБА_9 від 16.02.2026 р. про закриття кримінального провадження № 0000672 від 11.11.2025 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.366 КК України.

Відмовляючи в задоволенні скарги ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, слідчий суддя виходив з обґрунтованості висновку слідчого, що під час досудового розслідування кримінального провадження органом досудового розслідування всебічно та повно досліджені обставини кримінального провадження, проведені необхідні слідчі дії, направлені на встановлення об`єктивної істини, а також наведено мотиви прийняття такої постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КК та КПК. Всім встановленим обставинам дана належна правова оцінка та прийнято рішення, яке відповідає вимогам ст. 110 КПК України.

Аналіз матеріалів кримінального провадження дає колегії суддів підстави для висновку, що під час досудового розслідування були виконані необхідні для встановлення істини слідчі дії, а також заходи, спрямовані для встановлення обставин, передбачених ст. 91 КПК України, здійснено дослідження та аналіз всіх встановлених обставин та обґрунтовано встановлено, що в діях судді Тернопільського окружного адміністративного суду ОСОБА_10 відсутні ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.366 КК України.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги щодо незаконності постанови слідчого про закриття кримінального провадження та постанови слідчого судді, предметом перевірки якого було вказане рішення, колегія суддів враховує, що безпосереднім предметом кримінального правопорушення, в контексті вимог заяви про вчинення злочину, поданої ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , є судове рішення, яке, за твердженням апелянтів, підробила суддя під час розгляду справи, ухвалюючи таке рішення, внісши у нього неправдиві відомості стосовно юридичного факту, а саме про фактичне проведення позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ МЕЛВІС у квітні-травні 2008 р.

В даному випадку це судове рішення у формі постанови, ухвалене Тернопільським окружним адміністративним судом 04.06.2013 р. у справі за позовом ТОВ МЕЛВІС до Гусятинської міжрайонної державної податкової інспекції Тернопільської області Державної податкової служби про скасування податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Гусятинському районі № /0 від 21.05.2008 р. (а.м.к.п.58-60)

Виходячи зі змісту заяви про кримінальне правопорушення, з якою апелянти зверталися в ТУ ДБР, а також інших матеріалів кримінального провадження, які були зібрані слідчим для перевірки вказаної заяви, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що доводи ОСОБА_7 та ОСОБА_8 фактично зводяться до оцінки доказів судом під час розгляду позову ТОВ МЕЛВІС до Гусятинської міжрайонної державної податкової інспекції, з якою вони не погоджуються.

При цьому, твердження апелянтів про інтелектуальне підроблення постанови суду шляхом внесення у службове рішення завідомо неправдивих відомостей про юридично значимий факт в контексті складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.366 КК України, є виключно їх суб`єктивною оцінкою судового рішення, яка базується на тих доводах, які були предметом перевірки суду, отримали відповідну правову оцінку та були перевірені в порядку апеляційного та касаційного розгляду.

Зокрема, апеляційний суд звертає увагу, що постанова Тернопільського окружного адміністративного суду 04.06.2013 р. була оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду, постановою якого від 02.07.2015 р. була скасована, проте ухвалою Вищого адміністративного суду України від 08.06.2016 р. постанову Львівського апеляційного адміністративного суду, від 02.07.2015 р. скасовано, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду 04.06.2013 р. залишено без змін. (а.м.к.п.65-67, 70-71)

Таким чином, обставини справи, які досліджувалися Тернопільським окружним адміністративним судом 04.06.2013 р., в тому числі і щодо проведення позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ МЕЛВІС у квітні-травні 2008 р., перевірені в порядку апеляційного провадження і вказане рішення суду першої інстанції набрало законної сили.

Тому, мотиви апелянтів щодо підробки суддею ОСОБА_10 судового рішення базуються виключно на правовій оцінці одного з доказів у справі та їх незгоді з висновками суду щодо встановлених обставин, що, в свою чергу, не може бути предметом юридичної оцінки таких дій суддею щодо наявності в її діях ознак складу злочину, передбаченого ст.366 КК України.

Узагальнюючи наведене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя прийшов до правильного висновку, що слідчим при вирішенні питання про закриття кримінального провадження, в повній мірі дотримано вимог закону щодо всебічного, повного і неупереджено дослідження усіх обставини кримінального провадження, а також належної обґрунтованості прийнятої постанови, що не викликає сумнівів у правильності прийнятого рішення при проведенні досудового розслідування та при закритті кримінального провадження.

Під час апеляційного розгляду апеляційним судом не встановлено даних, які б вказували на неповноту, неправильність чи неефективність досудового розслідування, а доводи апелянтів носять суб`єктивний характер і не містять аргументованих доказів про залишення недослідженими обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для правильного вирішення справи.

В свою чергу, колегія суддів звертає увагу, що апеляційна скарга не містить обґрунтованих доводів щодо необхідності проведення додаткових слідчих дій, за наслідком яких можна було б спростувати висновки слідчого щодо необхідності закриття кримінального провадження, а тому апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи слідчим суддею, які були б підставою для скасування ухваленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Таким чином колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку, про відсутність підстав для задоволення скарги ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , і скасування постанови слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львів, ОСОБА_9 від 16.02.2026 р. про закриття кримінального провадження № 0000672 від 11.11.2025 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.366 КК України.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16.03.2026 р., якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , на постанову слідчого 16.02.2026 р. про закриття кримінального провадження законною та обґрунтованою і підстав для її скасування, про що ставлять питання апелянти, не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 березня 2026 р., якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на постанову слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львів, ОСОБА_9 від 16 лютого 2026 р. про закриття кримінального провадження № 0000672 від 11 листопада 2025 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.366 КК України без змін.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.