Справа № 720/376/26
Провадження № 1-кп/720/134/26
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2026 року Новоселицький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

перекладача ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Новоселиця кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000022 від 04 лютого 2026 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина р. Молдова, проживаючого по АДРЕСА_1 , молдована, непрацюючого, одруженого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

04 лютого 2026 року приблизно об 11 годині 05 хвилин ОСОБА_6 перебуваючи в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Мамалига», який розташований в с. Мамалига Дністровського (колишнього Новоселицького) району Чернівецької області, з метою перетину Державного кордону України, в порушення вимог постанови Кабінету Міністрів України № 576 від 12 жовтня 1992 року, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України № 622 від 21 серпня 1998 року, носив холодну зброю колючої дії, а саме ніж загальною довжиною 241 мм, який був виявлений в ніші підлокотника керованого ним транспортного засобі марки «Mercedes Vito» номерний знак НОМЕР_1 .

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 263 КК України, а саме носіння іншої холодної зброї без передбаченого законом дозволу.

Обвинувачений ОСОБА_6 винним себе визнав повністю та показав, що дійсно 04 лютого 2026 року приблизно об 11 годині 05 хвилин перевозив в автомобілі власний ніж. У вчиненому щиро розкаявся.

Враховуючи, що обвинувачений свою вину визнав повністю, суд з урахуванням думки учасників судового розгляду в порядку ст. 349 ч. 3 КПК України вважає недоцільним дослідження інших доказів про вищевказані обставини справи, оскільки такі обставини ніким не оспорюються.

Суд, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, вважає, що вина обвинуваченого у носінні іншої холодної зброї без передбаченого законом дозволу, повністю доказана та його дії вірно кваліфіковані органом досудового розслідування за ст. 263 ч. 2 КК України.

При вирішенні питання про призначення покарання суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про винну особу, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, суд враховує, що обвинувачений раніше не судимий, позитивно характеризується по місцю проживання, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває.

Суд відповідно до ст. 66 КК України визнає обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого активне сприяння розкриттю злочину та його щире каяття, яке виразилось у тому, що він визнав свою вину та щиро жалкує про скоєння ним кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

З досудової доповіді органу пробації від 09 березня 2026 року, складеної в порядку ст. 314-1 КПК України з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, вбачається, що імовірність вчинення обвинуваченим повторного правопорушення середній. Зважаючи на поведінку обвинуваченого, його спосіб життя, морально-духовний стан, уповноважений орган пробації вважає доцільним виправлення обвинуваченого без позбавлення волі із застосуванням штрафу, оскільки він не становить високої небезпеки для суспільства.

Приймаючи до уваги, що обвинувачений вину повністю визнав та у вчиненому щиро розкаявся, вперше притягується до кримінальної відповідальності, суд вважає за доцільне призначити йому міру покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, у виді штрафу в мінімальних межах санкції ч. 2 ст. 263 КК України.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ч. 9 ст. 100 КПК України, а наявні судові витрати по справі відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню в дохід держави з обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 370, 371, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 ч. 2 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Речові докази кримінального провадження:

- ніж довжиною 241 мм, який зберігається в камері зберігання речових доказів ВП № 2 (м. Хотин) Дністровського РВП ГУНП в Чернівецькій області, після набрання вироком законної сили, знищити;

- витяги з наказів та посадової інструкції прикордонників по ВПС «Мамалига», які зберігаються в матеріалах кримінального провадження, після набрання вироком законної сили, залишити у справі.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати за проведення судової експертизи по справі в розмірі 1782 (однієї тисячі сімсот вісімдесят дві) гривень 80 копійок.

На вирок може бути подана апеляція до Чернівецького апеляційного суду через Новоселицький районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1