Провадження № 1-кп/185/836/26
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2026 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в період воєнного стану кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001916 від 01 листопада 2025 року, з обвинувальним актом та угодою про визнання винуватості за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженка с. Коломійці Покровського району Дніпропетровської області, громадянки України, яка має середньо-спеціальну освіту, не працюючу, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судиму,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_3

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В :

13 вересня 2025 року приблизно о 12:00 годині ОСОБА_3 в період запровадженого в Україні воєнного стану прийшла за місцем мешкання своєї знайомої ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_3 , де також перебувала їх спільна знайома, та всі разом вживали спиртні напої. В той же день, приблизно о 23:00 годині маючи вільний доступ, перебуваючи в приміщенні коридору зазначеного будинку таємно викрала із кишені халату, що висів у коридорі телефон марки «Motorola» моделі «G 72» об`ємом пам`яті 8/128 Gb, вартістю 4216,67 грн., який належить ОСОБА_6 , чим спричинила останній матеріального збитку на вказану суму.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно в умовах воєнного стану.

21 листопада 2025 року між прокурором Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченою у цьому провадженні ОСОБА_3 в присутності захисника - адвоката ОСОБА_7 була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, яка була надана в підготовче судове засідання.

Згідно даної угоди, обвинувачена ОСОБА_3 згодна з кваліфікацією вчиненого нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, повністю визнала свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язалася визнати її у судовому засіданні.

Сторони погодилися на призначення покарання ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, із звільненням ОСОБА_3 від покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 повністю визнала свою вину у скоєнні інкримінованого їй кримінального правопорушення, у вчиненому щиро розкаялася. Пояснила суду, що угоду вона укладала добровільно і наслідки укладання й затвердження зазначеної угоди для неї зрозумілі, просила затвердити зазначену угоду.

Прокурор просив затвердити угоду в підготовчому судовому засіданні і призначити обвинуваченій узгоджену в угоді міру покарання.

Захисник обвинуваченої - адвокат ОСОБА_5 також просив затвердити укладену між прокурором та обвинуваченою угоду про визнання винуватості, оскільки укладений акт відповідає діючому кримінальному та кримінально-процесуальному законодавству.

Потерпіла ОСОБА_6 до суду не з`явилася, надала письмову згоду прокурору на укладення угоди про визнання винуватості та заяву про розгляд кримінального провадження за її відсутності, претензій до обвинуваченої не має, матеріальна шкода їй відшкодована у повному обсязі.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду про визнання винуватості.

Відповідно до п. 2 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.

Частина 4 статті 469 КПК України передбачає, що угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні, в тому числі, щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжкого злочину.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_3 розуміє, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладення та затвердження зазначеної угоди для прокурора, обвинуваченої є обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст. 394 та 424 КПК України, а для обвинуваченої - також її відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 пункту 1 частини 4 ст. 474 КПК України.

Також судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_3 розуміє, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що укладена угода відповідає вимогам КПК України та КК України, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод та інтересів сторін по справі та інших осіб.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості укладеної між прокурором Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченою у цьому провадженні ОСОБА_3 від 21 листопада 2025 року і призначення обвинуваченій ОСОБА_3 узгодженої сторонами міри покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, із звільненням ОСОБА_3 від покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Міра запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирається.

Процесуальні витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи, на проведення якої було витрачено 1782 грн. 80 коп., слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Питання про речові докази вирішується на підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості від 21 листопада 2025 року укладену між прокурором Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_3 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Визнати ОСОБА_3 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити їй узгоджене сторонами покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

У відповідності до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі, якщо протягом іспитового строку 1 (одного) року вона не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на неї обов`язки, передбачені ст. 76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Стягнути з ОСОБА_3 судові витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи у сумі 1782 (одна тисяча сімсот вісімдесят дві) грн. 80 (вісімдесят) коп. на користь держави.

Речові докази:

- мобільний телефон марки «Motorola» моделі «G 72» IMEI 1 - НОМЕР_1 , IMEI 2 - НОМЕР_2 , об`єм пам`яті 8/128 Gb - переданий під зберігальну розписку потерпілій ОСОБА_6 залишити останній за належністю.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, а саме:

- обвинуваченим, його захисником, законним представником - виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч. 4, ч. 6, ч. 7 ст. 474 КПК України, у тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором - виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику, потерпілому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1