ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2026 року м. Фастів Київської області

Слідчій суддя Фастівського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Фастів Київської області клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0001274 від 30.10.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

У провадження слідчого судді Фастівського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання ОСОБА_3 в порядку ст. 174 КПК України, у вимогах якого просить скасувати арешт майна накладений ухвалою слідчого судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 06.11.2025 по справі №381/6248/25 на автомобіль марки «Volkswagen» модель «Caddy», державний номерний знак НОМЕР_1 .

Мотивуючи означене клопотання, заявник вказує, що накладений арешт порушує право на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном, а також, що на даний час усі необхідні слідчі дії, зокрема призначені експертизи виконано, підстав у подальшому утриманні автомобіля на спеціальному майданчику протягом тривалого часу під відкритим небом, що призвело до його пошкодження.

В судове засідання ОСОБА_3 не з`явилася, про день та час розгляду клопотання повідомлена належним чином, в прохальній частині клопотання просила розглянути в її відсутність.

Прокурор ОСОБА_4 , який згідно постанови про визначення групи прокурорів від 26.02.2026 є старшим групи, у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений, направив до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, не заперечував проти скасування арешту з автомобіля, так як вилучене майно оглянуто, в тому числі, в ході експертних досліджень.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали клопотання, приходить до наступного висновку.

Слідчим відділом Фастівського РУП ГУ НП України у Київській області розслідувалось кримінальне провадження №0001274 від 30.10.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Так, ухвалою слідчого судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 06.11.2025 по справі №381/6248/25 накладено арешт на майно, в тому числі на автомобільмарки «Volkswagen» модель «Caddy», державний номерний знак НОМЕР_1 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ТОВ «Авентус Лізинг», який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , але перебував у фактичному користуванні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визначено місцем зберігання транспортних засобів, на які накладено арешт, територію майданчика тимчасового затримання транспортних засобів, розташованого за адресою: Київська область, Фастівський район, село Борисів, провулок Боженка, №23.

Згідно Договору купівлі-продажу транспортного засобу від 15 грудня 2025 року, що є об`єктом лізингу за Договором фінансового лізингу №4 107 від 11.12.2024, укладеного між ТОВ «Івентус Лізинг» та ОСОБА_3 , остання отримала у власність транспортний засіб «Volkswagen» модель «Caddy», державний номерний знак НОМЕР_1 . Що також, підтверджується Актом про передачу права власності від 15.12.2025 до Договору фінансового лізингу №4107 від 11.12.2024 та Актом приймання-передачі транспортного засобу від 15.12.2025.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Виходячи із аналізу викладеного, вказана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, із можливістю надання учасникам процесу, доказів та відомостей, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба та доведеності перед слідчим суддею їх законності та переконливості.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, згідно вимог ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Так, як вбачається із вказаної вище ухвали слідчого судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 06.11.2025 метою арешту майна, є визначеною в п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, тобто з метою забезпечення збереження речового доказу у кримінальному провадженні.

Аналізуючи положення кримінально процесуального законодавства з приводу накладення арешту на майно особи, обов`язковою передумовою, яка обґрунтовує необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, є наявність достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину, наявність обґрунтованої підозри, підставу для арешту майна; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, що визначено положенням ч. 2 ст. 173 КПК України.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що слід врахувати необхідність забезпечення справедливого балансу між конкуруючими інтересами відповідної особи і суспільства в цілому. Необхідно зважати й на те, що цілі, згадані в цьому положенні можуть мати певне значення при визначені того, чи забезпечено баланс між вимогами відповідних суспільних інтересів і основоположним правом заявника на власність. В обох контекстах держава користується певним полем розсуду при визначені заходів, які необхідно вжити для забезпечення дотримання Конвенції. Рішення «Sargsyan v. Azerbaijan», n.220.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Нормою ст. 41 Конституції України встановлюється непорушність права особи на володіння, користування і розпорядження своєю власністю.

Судом встановлено, що потреба в арешті обґрунтовувалась тим, що у органу досудового розслідування є необхідність у проведенні ряду слідчих дій, зокрема огляду автомобіля для проведення судової експертизи.

З урахуванням того, що вказаний автомобіль, на який накладено арешт, є приватною власністю ОСОБА_3 , яку фактично обмежено у володінні та користуванні особистим майном, на даний час автомобіль був оглянутий та вивчений експертами, всі дослідження були здійснені, у зв`язку з чим необхідність в його утриманні на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів відпала, тому наявні підстави для скасування накладеного арешту.

Слідчий суддя зазначає, що згідно з правовою позицією Верховного Суду України від 23.01.2024 (справа №569/19829/21), ухвала слідчого судді про скасування арешту майна або про відмову у такому скасуванні призводить до таких же правових наслідків, як і ухвала про арешт майна або відмову в арешті майна, тому положення пункту 9 частини 1 статті 309 у їх взаємозв`язку зі статтями 170, 173, 174 КПК передбачають право на апеляційне оскарження не лише ухвали слідчого судді про арешт майна або відмову у ньому, а також і ухвали про скасування або про відмову у скасуванні арешту майна.

Керуючись ст. 2, 7, 98, 100, 131, 132,170-174, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0001274 від 30.10.2025, задовольнити.

Скасувати арешт майна, що накладений ухвалою слідчого судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 06.11.2025, на автомобіль марки транспортний засіб «Volkswagen» модель «Caddy», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 та повернути вилучений транспортний засіб власнику.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_6