Провадження № 1-кп/522/1737/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2026 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000120 від 21.01.2024 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, із середньою освітою, не працевлаштованого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси м. Одеси знаходиться кримінальне провадження № 0000120 від 21.01.2024 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Під час підготовчого судового засідання прокурор просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту у відкритому судовому засіданні.

В судовому засіданні при розгляді питання доцільності продовження запобіжного заходу обвинуваченому, прокурор просив обрати продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачений та його захисник заперечував щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просили обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Вивчивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, допитавши обвинуваченого, а також заслухавши прокурора та захисника, приходжу до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_5 необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з наступних підстав.

Доцільність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою пов`язана з тим, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке є тяжким злочином, санкцією якого передбачено максимальне покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років, будучи раніше судимим, інкримінований злочин скоєно в період відбування покарання із випробуванням, а отже з метою уникнення такої відповідальності він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Згідно із практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, а саме: запобігання спробам з боку обвинуваченого переховуватися від суду, що підтверджується тим, що ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, санкція статті якої передбачає передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років.

Крім того, ОСОБА_5 раніше був судимий, офіційно не працевлаштований, тобто не має постійного джерела доходу, тому перебуваючи на свободі, усвідомивши можливість отримання покарання у вигляді позбавлення волі на тривалий термін може переховуватись від слідства та суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків у кримінальному провадженні, показання яких мають важливе значення у вказаному кримінальному провадженні, так як, відповідно до ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо.

Обвинувачений ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований, будучи раніше судимим, скоїв кримінальне правопорушення, з корисливих мотивів у зв`язку з відсутністю засобів для існування, не виключаються спроби вчинення інших кримінальних правопорушень останнім, що свідчить про те, що на шлях виправлення він не став та належних висновків для себе не зробив, ігноруючи та спростовуючи будь-які принципи правового життя в суспільстві, правові обмеження щодо вчинення протиправних дій у суспільстві, за вище описаних обставин, вчинив тяжке кримінальне правопорушення, перебуваючи на свободі він може зникнути, що призведе до тяганини під час судового розгляду.

Наявність ризиків, які дають підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити одну чи кілька із наведених дій як другу складову підстави обрання запобіжного заходу означає наявність даних, які свідчать про обґрунтовану ймовірність вчинення ним таких дій.

Враховуючи те, що не один більш м`який запобіжний захід не забезпечить запобіганню наведеним ризикам, так як не забезпечить надійного механізму контролю за діями обвинуваченого, дії якої потребують виняткового контролю, є необхідність у продовженні ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Керуючись гл. 18, ст.ст. 176, 177, 178, 183, 191, 314-316, 291, 334, 342-355, 384 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Продовжити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» терміном на два місяці, а саме до 22 травня 2026 року включно.

Роз`яснити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що у будь-який момент ним, іншою фізичною особою або юридичною особою (заставодавцем) може бути внесена застава відповідно до ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 13.08.2024 року (справа № 522/1329/24, провадження № 1-кс/522/4553/24) у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто у сумі 60560,00 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят гривень 00 коп.) гривень.

Обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки строком до 22.05.2026 року, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України: 1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора в розумні строки; 2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; 3) не відлучатися з міста Одеси та Одеської області без дозволу прокурора або суду; 4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт, інші документи, що дають право на виїзд/в`їзд з України; 5) утримуватись від спілкування з потерпілим ОСОБА_6 та свідками ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .

Роз`яснити обвинуваченому наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомленим, не з`явився за викликом до прокурора, суду, без поважних причин не повідомив про причину своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави суддя вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя: ОСОБА_1

23.03.2026