УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 712/3006/26

Провадження №1-кс/712/1340/26

05 березня 2026 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

слідчого ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у судовому засіданні у залі суду у м. Черкаси клопотання начальника відділення розслідування злочинів вчинених у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_3 , за погодженням прокурора Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, відомості у якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000011 від 02.02.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2, ч. 3 ст. 332 України, -

ВСТАНОВИВ:

Начальник відділення розслідування злочинів вчинених у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_3 звернулась до суду з указаним клопотанням.

Досудовим розслідуванням встановлено, що Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану» №2102-ІХ від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022, строком на 30 діб.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до Указу Президента України № 65/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини 2 статті 102 пунктів 1, 17, 20 частини 1 статті 106 Конституції України оголошено загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва. Місцевим органам виконавчої влади у взаємодії з територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, за участю органів місцевого самоврядування та із залученням підприємств, установ, організацій усіх форм власності, фізичних осіб-підприємців організувати та забезпечити в установленому порядку зокрема: своєчасне оповіщення і прибуття громадян, які призиваються на військову службу, здійснення призову військовозобов`язаних, резервістів на військову службу, їх доставки до військових частин та установ Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України.

Указ Президента України № 65/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» № 2105-ІХ від 03.03.2022 відповідно до якого загальна мобілізація проводиться протягом 90 діб із дня набрання чинності зазначеного Указу.

Крім цього, строк проведення загальної мобілізації продовжено 12.01.2026 Указом Президента України № 41/2026 «Про продовження строку проведення загальної мобілізації», який затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» № 4758-ІХ від 14.01.2026 відповідно до якого загальна мобілізація продовжується протягом 90 діб із дня набрання чинності зазначеного Указу.

Згідно з ст. 15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» на строкову військову службу призиваються придатні для цього за станом здоров`я громадяни України чоловічої статі, яким до дня відправлення у військові частини виповнилося 18 років, та старші особи, які не досягли 25 річного віку і не мають права на звільнення або відстрочку від призову на строкову військову службу. Організація підготовки та проведення призову громадян України на строкову військову службу здійснюється міськими (районними) державними адміністраціями (виконавчими органами міських рад) у взаємодії з відповідними районними (міськими) територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, а відповідно до ст. 22 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» граничний вік перебування на військовій службі (в тому числі в резерві), встановлюється для військовослужбовців, які проходять військову службу під час особливого періоду до 60 років та 65 років в залежності від рангу.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених Указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану як встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.

Згідно з правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 (в редакції Постанови № 285 від 13.03.2025), виїзд за межі України громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років, які підлягають мобілізації на час введення на території України надзвичайного або воєнного стану, заборонено.

Відповідно до пункту 2-1 «Правил перетинання державного кордону громадянами України», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57, у разі введення на території України воєнного стану право на перетин державного кордону мають право особи, які мають дружину (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю і супроводжують таких дружину (чоловіка) для виїзду за межі України, за наявності документів (їх нотаріально засвідчених копій), що підтверджують родинні зв`язки, інвалідність.

Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_5 , будучи обізнаним про дію воєнного стану та проведення загальної мобілізації в Україні, діючи всупереч вищевказаним нормам законодавства України, переслідуючи корисливий мотив, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці лютого 2026 року, вирішив організувати незаконне переправлення громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років через державний кордон України під час дії воєнного стану, виїзд яким заборонений, шляхом укладання фіктивних шлюбів з особами, які мають статус осіб з інвалідністю, за грошову винагороду, що в подальшому слугуватиме підставою для уникнення призову за мобілізацією до Збройних сил України та подальшого незаконного виїзду за межі України.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 о 14 год. 22 хв. 09.02.2026 діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, перебуваючи в приміщенні відокремленого підрозділу «Відділення № 9 ПТ «Ломбард «Онікс»» (Максименко, Калашніков, Кутовий), яке розташоване за адресою: вул. Байди Вишневецького 34, м. Черкаси в ході розмови з ОСОБА_7 повідомив останньому, що має знайому на ім`я « ОСОБА_8 », яка має статус особи з інвалідністю ІІ групи та згідна одружитися з ним, що в подальшому стане підставою для виїзду ОСОБА_7 за межі України. Також останній повідомив, що після оформлення шлюбу ОСОБА_7 автоматично буде надано відстрочку від призову за мобілізацією, у зв`язку з доглядом за інвалідом, додавши, що за організацію укладення шлюбу та виїзд за кордон необхідно надати 10 000 доларів США.

В подальшому, ОСОБА_5 близько 10 год. 08 хв. 16.02.2026 діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, перебуваючи в приміщенні відокремленого підрозділу «Відділення № 9 ПТ «Ломбард «Онікс»» (Максименко, Калашніков, Кутовий), яке розташоване за адресою: вул. Байди Вишневецького 34, м. Черкаси в ході зустрічі з ОСОБА_7 повідомив останньому, що 17.02.2026 планує зустрітися з « ОСОБА_8 » з метою обговорення деталей та умов укладення шлюбу, додавши на необхідності надання йому грошових коштів в сумі 10 000 доларів США.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_5 об 17 год. 30 хв. 17.02.2026 діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, здійснив телефонний дзвінок ОСОБА_7 під час якого повідомив останньому, що жінка на ім`я « ОСОБА_8 » погодилася на укладення шлюбу, але має певні умови, деталі яких ОСОБА_5 повідомить при зустрічі.

В подальшому ОСОБА_5 близько 14 год. 36 хв. 24.02.2026 та близько 14 год. 46 хв. 26.02.2026, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, перебуваючи в приміщенні відокремленого підрозділу «Відділення № 9 ПТ «Ломбард «Онікс»» (Максименко, Калашніков, Кутовий), яке розташоване за адресою: вул. Байди Вишневецького 34, м. Черкаси в ході зустрічей з ОСОБА_7 повідомив останньому, що запропонована ним схема незаконного перетину кордону України працює, жінка на ім`я « ОСОБА_8 » згідна на укладення шлюбу, однак зустріч з нею та процес одруження розпочнеться виключно після передачі йому грошових коштів в сумі 10 000 доларів США, запевнивши при цьому, що він виступить гарантом та буде зберігати кошти до укладення шлюбу та подальшого перетину кордону України.

Так, ОСОБА_5 , близько 16 год. 00 хв. 04.03.2026, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, перебуваючи в автомобілі марки «Toyota» моделі «Camry» д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходився напроти приміщенні відокремленого підрозділу «Відділення № 9 ПТ «Ломбард «Онікс»» (Максименко, Калашніков, Кутовий), що розташоване за адресою: вул. Байди Вишневецького 34, м. Черкаси одержав від ОСОБА_7 для себе грошові кошти в сумі 10 000 (десять тисяч) доларів США, що згідно офіційного курсу гривні щодо іноземних валют, встановленого Національним банком України станом на 04.03.2026, складає 434 548 (чотириста тридцять чотири тисячі п`ятсот сорок вісім гривень), за організацію незаконного переправлення ОСОБА_7 через державний кордон України, шляхом укладення шлюбу з жінкою на ім`я « ОСОБА_8 » яка має статус особи з інвалідність ІІ групи.

04.03.2026 о 18 год. 52 хв. наза адресою м. Черкаси, вул. Байди Вишневецького 34 (напроти ТРЦ «Любава»),за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3ст. 332 КК України, затримано в порядку ст. 208 КПК УкраїниКалашніковаОлександраСергійовича, ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, українця, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , засновника та бенефеціарного власника ПТ «Ломбар «Онікс»» ( ОСОБА_9 , Калашніков, Кутовий).

05.03.2026 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 ККУкраїни, а саме уорганізації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вчиненій з корисливих мотивів.

Причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованогойому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

-заявою гр. ОСОБА_7 від 27,01.2026 та 17.02.2026;

-протоколами допиту свідка ОСОБА_7 від 19.02.2026, 05.04.2026;

-протоколом огляду від 04.03.2026;

-протоколом огляду від 04.03.2026;

-протоколом обшуку від 04.03.2026;

-протоколом огляду та ідентифікації грошових коштів від 04.03.2026;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 05.03.2026;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 05.03.2026;

-іншими матеріалами кримінального провадження.

Враховуючи зібрані докази на даному етапі досудового розслідування, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ч. 3 ст. 332 КК України карається покаранням у виді позбавленням волі на строк від семи до дев`яти років з конфіскацією майна.

Європейський суд з прав людини у п. 184 рішення Великої Палати у справі «Мерабішвілі проти Грузії» (Merabishvili v. Georgia) від 28.11.2017, заява № 72508/13, вказав, що «обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри, не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку».

Метою застосування до ОСОБА_5 виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам передбаченим ст. 177 КПК України, зокрема, спробам з його боку переховуватися від правоохоронних органів та суду, впливати на свідків у кримінальному провадженні, або ж вчинити інше кримінальне правопорушення, що негативно відобразиться на повноті та достовірності досудового розслідування.

Так, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Характер інкримінованого правопорушення пов`язаний з корисливою спрямованістю. Санкція ч. 3 ст. 332 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з конфіскацією майна.

Отже, очікування можливого суворого вироку може мати значення при визначенні ризику переховування. Також ОСОБА_5 має паспорт громадянина України для виїзду за кордон та чотирьох неповнолітніх дітей, а тому, може безперешкодно виїхати за межі України.

Крім того, перебуваючи на волі та використовуючи свої зв`язки з працівниками у різних сферах діяльності, останній в подальшому може безперешкодно чинити тиск на основного свідка у кримінальному провадженні ОСОБА_7 , а також інших свідків сторони обвинувачення у провадженні.

Відтак, не будучи обмеженим у спілкуванні із свідками, ознайомившись зі змістом їх показань, протоколи допиту яких є у додатках до клопотання про застосування запобіжного заходу, а також з іншими зібраними доказами, останній матиме можливість з метою уникнення кримінальної відповідальності самостійно або за допомогою третіх осіб впливати на них.

Крім того, вчинене ОСОБА_5 кримінальне правопорушення пов`язане з допомогою в ухиленні від мобілізації особи в умовах повномасштабної агресії російської федерації, що на даний час викликає підвищений суспільний інтерес.

На підставі вищевикладеного, вважаю за необхідне застосувати запобіжний захід відносно ОСОБА_5 виключно у вигляді тримання під вартою, оскільки лише такий запобіжний захід належним чином попередить настання перерахованих вище ризиків та забезпечить належне виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків.

З огляду на викладене, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом.

За змістом п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При визначенні розміру альтернативного запобіжного заходу слід врахувати тяжкість кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_5 , обставини вчинення кримінального правопорушення, який вчинено під час воєнного стану, та його роль, індивідуальні особливості підозрюваного, майновий та сімейний стан підозрюваного, розмір отриманої неправомірної вигоди, тому є підстави вважати, що у разі визначення альтернативного запобіжного заходу слід визначити заставу у сумі 266240 гривень.

У відповідності до вимог п. 7 ст. 194 КПК України на підозрюваного ОСОБА_5 необхідно покласти наступні обов`язки на строк не більше двох місяців:

1) прибувати до суду, прокурора чи слідчого за кожною вимогою;

2) не відлучатись із м. Черкаси без дозволу слідчого, прокурора;

3) повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи;

4) утримуватися від спілкування із свідками у цьому кримінальному провадженні, зокрема, ОСОБА_7 та іншими свідками сторони обвинувачення, за винятком участі у слідчих та процесуальних діях.

У судовому засіданні прокурор, слідчий підтримали клопотання та просили його задовольнити.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні просив обрати менш суворий запобіжний захід або визначити заставу у найменшому розмірі у межах встановлених законом, врахувавши, що ризики не обгрунтовані, підозрюваний раніше не приятгувався до кримінальної відповідальності, має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей.

Підозрюваний підтримав думку захисника.

Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши зміст та мотиви клопотання і додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ч. 2 ст. 177 КПК України).

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу, суд, відповідно до ст. 178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний установити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор (п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК).

Обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується матеріалами кримінального провадження рапортом від 03.03.2026 р., довідкою від 04.03.2026 р., протоколом огляду від 03.03.2026 р., протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 03.03.2026р., протоколами допиту свідка від 04.03.2026 р., протоколами допиту від 03.03.2026 р.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя виходить з практики Європейського суду з прав людини, а саме: рішення «Нечипорук і Йонкало проти України», п. 175; «Cebotari v. Moldova», п. 48; «Fox, Campbell and Hartley v. the UK», n. 32, яка вказує на те, що слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин, та в даному випадку вважає, що дані, які вказують на обґрунтовану підозру, та навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться в долучених в обґрунтування клопотання матеріалах.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою кримінального кодексу ця особа підлягає відповідальності.

Сторона обвинувачення в обґрунтування клопотання посилалась на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Із системного аналізу змісту ч. 2 ст. 177 і п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК убачається, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу - щодо встановлення наявності заявлених стороною обвинувачення ризиків слідчий суддя керується стандартом переконання «достатні підстави».

Так, існування кожного, вказаного у ч. 1 ст. 177 КПК ризику, має підтверджуватися фактами, наявність яких має бути переконливо продемонстрована (п. п. 85, 86 рішення ЄСПЛ від 30.01.2018 у справі «Макаренко проти України» /Makarenkov. Ukraine, заява №622/11).

Суд вважає обґрунтованими доводи слідчого щодо існування ризиків переховуватись від слідства та суду, незаконного впливу на свідків, іншим чином перешкодити кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Про існування таких ризиків свідчить суворість можливого покарання у випадку визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, який на даний час обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи, за вчинення якого може бути призначене покарання у виді реального позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, що саме по собі може бути підставою та мотивом змінити місце проживання з метою переховування від слідства та незаконного впливу на свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Також при визначенні наявності ризику впливу на свідків слід, враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК).

Суд також враховує, що ризики здійснення підозрюваним спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Отже наявність обґрунтованої підозри та наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, надають підстави для обрання запобіжного заходу.

Розглядаючи заявлене клопотання, суд, відповідно до ст. 178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожна людина має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, у випадку законного арешту або затримання особи, здійсненого з метою її присутності перед компетентним судовим органом на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні злочину або якщо обґрунтовано визнається за необхідне запобігти вчиненню нею злочину або її втечі після його вчинення.

Заслухавши учасників судового розгляду, оцінивши в сукупності обставини відповідно до ст. ст.177, 178 КПК, суд приходить до висновку, що на даному етапі досудового розслідування існують ризики переховування підозрюваного від слідства та суду, перешкоджання досудовому розслідуванню шляхом незаконного впливу на свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення та виходячи з вказаних міркувань такі ризики є реальним та існуючими, тому клопотання підлягає до задоволення, так як наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи та виправдовує тривалість тримання підозрюваного під вартою, при цьому менш суворий запобіжний захід, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, який має стійкі соціальні зв`язки, проте врахуванню також підлягають обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого його підозрюють, у контексті воєнного стану в державі та ступінь ризиків на початковому етапі досудового розслідування.

Вирішуючи дане питання, суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини з приводу того, що серйозність пред`явленого обвинувачення і ризик втечі може бути аргументом при обранні запобіжного заходу і суспільний інтерес в даному конкретному випадку полягає у забезпеченні розслідування злочину у сфері службової діяльності, і який, незважаючи на презумпцію невинуватості обвинувачених, превалює над принципом поваги до свободи особистості, про що зазначено у п.79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Водночас, згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, та визначаючи розмір застави, суд у відповідності до вимог закону повинен навести аргументи на користь того, що застава саме у такому розмірі спроможна забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного і виконання ним процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч.5 ст.183 КК України розмір застави визначається у таких межах: 1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Визначаючи відповідно до вимог ст. 182 КПК України розмір застави, слідчий суддя враховує не лише обсяг повідомленої підозри, а також і правові позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до яких розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу підозрюваного, належну йому власність, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі. Органи влади повинні докладати максимум зусиль як для встановлення належного розміру застави, так і під час вирішення питання про необхідність продовження тримання під вартою (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гафа проти Мальти»),

Таким чином, слідчий суддя вважає, що підозрюваному необхідно визначити заставу у співставленні з існуючими ризиками та даними про особу підозрюваного, у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 266 240 (двісті шістдесят шість тисяч двісті сорок) гривень, враховуючи, що зазначений розмір застави буде належною гарантією того, що у разі сплати його підозрюваний вирішить не зникати через побоювання втратити цю заставу.

Такий розмір застави є справедливим, здатний забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, не порушує права підозрюваного, та підстав вважати його завідомо непомірним для підозрюваного, слідчий суддя не вбачає.

При цьому суд враховуює, що наявність на утриманні підозрюваного неповнолітніх дітей саме по собі не свідить про непомірність вказаної суми застави для підозрюваного, а документального підтвердження розміру доходів підозрюваного стороною захисту не надано.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 7-9, 176-178, 183, 184, 193, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, українця, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів з утриманням у Черкаському СІЗО, в межах строку досудового розслідування з можливістю внесення застави у розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 266 240 (двісті шістдесят шість тисяч двісті сорок) гривень.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту затримання 04 березня 2026 року по 02 травня 2026 року.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:

1) прибувати до суду, прокурора чи слідчого за кожною вимогою;

2) не відлучатись із Черкаського району Черкаської області без дозволу слідчого, прокурора;

3) повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи;

4) утримуватися від спілкування із свідком ОСОБА_7 та іншими свідками сторони обвинувачення, за винятком участі у слідчих та процесуальних діях.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її оголошення, а підозрюваному, який перебуває під вартою, в той же строк, з моменту вручення копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_12

Повний текст ухвали проголошено 09 березня 2026 року