Провадження №1-кп/389/147/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2026 року Знам`янський міськрайонний суд

Кіровоградської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

представника потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду міста Знам`янка в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000462 від 22 липня 2022 року відносно

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Богданівка, Знам`янського району, Кіровоградської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, утриманці відсутні, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з обвинувальним актом, складеним у кримінальному провадженні за №0000462, ОСОБА_6 скоїв порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України, за наступних обставин.

22.07.2022 приблизно о 09.00 год. ОСОБА_6 , керуючи власним технічно справним автомобілем «Skoda Oktavia» (реєстраційний номер НОМЕР_1 ), рухався в світлу пору доби по проїжджій частині вул.Центральна у напрямку вул.Миру у с.Богданівка, Кропивницького району, Кіровоградської області.

Рухаючись по вказаній автодорозі ОСОБА_6 , в порушення вимог Правил Дорожнього руху України, а саме: п.п.1.2, 1.5, 2.3 (б), (д) ПДР України, проявив безпечність до забезпечення елементарних вимог безпеки дорожнього руху, не обравши оптимальної швидкості руху, під час якої він в повній мірі б мав змогу контролювати рух керованого ним транспортного засобу, тим самим безпечно керувати ним, проявив власну необережність та недбалість, знехтував елементарними вимогами щодо забезпечення безпеки дорожнього руху та, проявивши особисту неуважність, позбавив себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати транспортним засобом, що призвело до грубого порушення ним вимог п.10.1 ПДР України, та як наслідок, рухаючись по горизонтальній ділянці проїжджої частини - автодороги по вул.Центральній у с.Богданівка, Кропивницького району, Кіровоградської області, здійснив виїзд керованого ним транспортного засобу на смугу зустрічного руху, де допустив наїзд на велосипедистку ОСОБА_4 , яка рухалася вздовж краю проїжджої по зустрічній смузі руху у зустрічному відносно ОСОБА_6 напрямку. Після здійснення наїзду на велосипедистку ОСОБА_4 , водій ОСОБА_6 , продовжуючи рух прямо, допустив виїзд керованого ним автомобілю за межі проїжджої частини, де відбулося зіткнення керованого ним транспортного засобу з парканом домоволодіння, розташованого за адресою АДРЕСА_2 , унаслідок чого автомобіль зупинився.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпіла ОСОБА_4 згідно висновку судово-медичної експертизи №667 від 31.07.2023 та висновку комісійної судово-медичної експертизи №16 22.01.2025 отримала тілесні ушкодження у вигляді полі травми: закритого уламкового перелому лівої плечової кістки; закритого уламкового перелому середньої третини діафіза лівої променевої кістки; закритого перелому середньої третини діафіза лівої ліктьової кістки; закритого уламкового перелому нижньої третини діафіза лівої стегнової кістки; рани в ділянці правого колінного суглобу, саден нижніх кінцівок; посттравматичного артрозу правого колінного суглобу 2 ступеню, розгинальної контрактури справа, з помірним порушенням функції, які відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості як такі, що викликали тривалий розлад здоров`я.

Згідно висновку судової інженерно-транспортної експертизи по дослідженню обставин дорожньо-транспортної пригоди №3233/23-27 від 08.09.2023 в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди знаходяться саме невідповідні дії водія ОСОБА_6 вимогам п.п.1.2, 1.5, 2.3 (б), (д) та 10.1 ПДР України.

Дії ОСОБА_6 за даним фактом органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

07 січня 2026 року обвинуваченим ОСОБА_6 до суду подане клопотання, яке ним підтримано у судовому засіданні, про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст.49 КК України, та закриття кримінального провадження стосовно нього з цих підстав.

Водночас судом роз`яснено обвинуваченому вимоги ч.3 ст.285 КПК України, а саме: суть інкримінуємого йому обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. Крім того, роз`яснено про можливість проведення судового провадження у повному обсязі в загальному порядку у разі його заперечення.

Прокурор у судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення клопотання обвинуваченого, зокрема, зазначила, що дійсно строк притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності закінчився на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України, водночас відповідно до ч.ч.2,3 ст.49 КК України не зупинявся та не переривався.

Потерпіла ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні заперечувала щодо закриття данного кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності. Також, 04.03.2026 потерпіла подала до суду позовну заяву про стягнення з обвинуваченого моральної шкоди у розмірі 100000 грн.

Представник потерпілої - адвокат ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні залишив вирішення цього клопотання на розсуд суду, зокрема, зазначив про обов`язок суду щодо його розгляду та вирішення, а також просив передати позов потерпілої для розгляду в порядку цивільного судочинства.

Заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання та дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до ч.4 ст.286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно з ст.3 КПК України, судове провадження - кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з п.1 ч.2 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Разом з тим, відповідно до вимог ч.1 ст.285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом про кримінальну відповідальність.

Водночас звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України є безумовним, оскільки приводом для нього є саме закінчення передбачених законом України про кримінальну відповідальність строків, наданих державі для доведення вини особи у вчиненні кримінального правопорушення та притягнення її до кримінальної відповідальності у встановленому кримінальним процесуальним законом порядку.

Строк давності - це передбачений ст.49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Згідно з роз`ясненнями, наведеними у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності" від 23 грудня 2005 року №12, звільнення особи від кримінальної відповідальності із закриттям справи можливе на будь-яких стадіях судового розгляду справи, за умови вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбачений Особливою частиною Кримінального кодексу України, та за наявності визначених законом матеріально-правових підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до численної практики Верховного Суду, останній неодноразово роз`яснював у своїх рішеннях, що ст.49 КК України визначає матеріально-правові підстави та умови для звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. При цьому застосування кримінально-правових норм здійснюється у межах кримінально-правових процедур. Тобто застосування норм матеріального кримінального права можливе із одночасним застосуванням норм кримінального процесуального закону (постанова від 09.02.2021 у справі №753/5553/18, постанова від 31.05.2018 у справі №520/6591/15-к, постанова від 11.11.2020 у справі №455/229/17, постанова від 13.11.2018 у справі №219/11564/16-к, постанова від 20.03.2018 №463/5277/16-к).

Так, матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч.1 ст.49 та ст.106 КК України строків; відсутність обставин, що порушують їх перебіг (ч.ч.2 - 4 ст.49 КК України).

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи як обвинуваченого; згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

При цьому закон не пов`язує можливість застосування правил ч.1 ст.49 КК України із визнанням особою вини, обов`язковою передумовою для закриття провадження у справі є наявність згоди особи на звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав.

Згідно висновку, викладеного в постанові Верховного Суду у справі №760/18016/15-к від 09.04.2019, виходячи з положень п.1 ч.2 ст.284, ч.3 ст.285, ч.4 ст.286, ч.3 ст.288 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання й, у випадку встановлення передбачених у ст.49 КК підстав та відсутності заперечень з боку обвинуваченого закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності. Якщо ж обвинувачений, щодо якого передбачено звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, судове провадження проводиться в повному обсязі в загальному порядку. В цьому разі, якщо обвинувачений визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суд ухвалює обвинувальний вирок, призначає покарання і на підставі ч.5 ст.74, ст.49 КК України може звільнити від нього засудженого.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності", особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Виходячи з системного аналізу зазначених вище норм кримінального та кримінального процесуального законодавства, звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язком суду.

Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження. Суд, за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст.49 КК України, та за згодою обвинуваченого, ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Варто зважати, що відмова суду у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності буде порушенням прав обвинуваченого, що є недопустимим.

Крім цього, така відмова може призвести до порушення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо розгляду справи упродовж розумного строку, що є також неприйнятним. Аналогічна позиція висвітлена у постанові колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду від 30.11.2022 за №734/3220/17.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 5-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Слід врахувати, що ст.4 КК України передбачено, що кримінальна відповідальність і караність, а також інші правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення кримінального правопорушення визначається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Так, за ч.1 ст.286 КК України передбачено покарання у виді штрафу від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Із урахуванням ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України відноситься до нетяжкого злочину.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Тобто, із урахуванням ст.ст.12, 49 КК України строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за нетяжкий злочин становить 3 роки.

Судом встановлено, що інкримінований ОСОБА_6 злочин, передбачений ч.1 ст.286 КК України, скоєний 22.07.2022, тому станом на 10.03.2026 закінчилися строки давності, які передбачені п.2 ч.1 ст.49 КК України.

Також судом встановлено, що матеріали даного кримінального провадження не містять підстав для зупинення або переривання строків давності, відповідно до ч.ч.2,3 ст.49 КК України, а також вчинення обвинуваченим нового злочину.

Із системного аналізу норм КПК та КК України слідує, що передбачений ст.49 КК України інститут звільнення від кримінальної відповідальності не пов`язує такого звільнення зі згодою потерпілої сторони на таке звільнення. В данному випадку застосування положень ст.49 КК України є обов`язковим для суду, а тому позиція потерпілої у цьому кримінальному провадженні не є вирішальною, що угзоджується з висновком, викладеним у постанові третьої судової палати ККС ВС від 14.01.2026 (справа №454/3997/24).

Враховуючи вищевикладене, позиції сторін, суд, впевнившись у добровільності позиції обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав своє клопотання у судовому засіданні, а також усвідомленні обвинуваченим наслідків закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, приходить до висновку про те, що викладені обставини справи в їх сукупності вказують на наявність достатніх правових підстав для задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 та вважає за необхідне звільнити останнього від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження стосовно нього закрити.

Щодо поданного потерпілою цивільного позову, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Нормами кримінального процесуального закону, зокрема ст.129 КПК України, встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.

Вирішення цивільного позову при звільненні особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження по справі суперечить вказаним вище нормам закону.

Враховуючи системний аналіз зазначених норм КПК України, суд вважає, що цивільний позов ОСОБА_4 не підлягає розгляду за умови закриття даного кримінального провадження.

Водночас суд роз`яснює потерпілій ОСОБА_7 , що відповідно до ч.ч.5, 7 ст.128 КПК України, вона не позбавлена права звернутися до суду з вказаним цивільним позовом в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до положень ст.126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою, однак дані положення є загальними, і вони не спростовують вимоги ст.124 даного Кодексу, згідно з частиною 2 якої у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Разом з цим, при винесенні ухвали про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності - процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних зокрема із залученням експерта стороною захисту. Вказана правова позиція узгоджується з висновком колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеному у постанові від 18.02.2025, яка винесена у справі №712/8174/23.

Отже, враховуючи, що суд закриває кримінальне провадження зі звільненням обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК, тому процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування на залучення експерта за проведення судових інженерно-транспортних та психологічної експертиз у загальному розмірі 21949,66 грн., необхідно віднести на рахунок держави.

Крім того, судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Знам`янського міськрайонного суду від 26.07.2022 накладено арешт на легковий автомобіль «Skoda Octavia», реєстраційний номер НОМЕР_1 ,який на праві власності належить ОСОБА_6 , який вилучений протоколом огляду місця події від 22 липня 2022 року, визнаний речовим доказом, із забороною користування та розпорядження вищевказаним автомобілем, а також, на велосипед «Україна», який перебуває у користуванні ОСОБА_4 , який вилучений протоколом огляду місця події від 22 липня 2022 року, визнаний речовим доказом, із забороною користування та розпорядження вищевказаним велосипедом.

Ухвалою слідчого судді Знам`янського міськрайонного суду від 01.02.2023 частково скасований арешт, а саме: на легковий автомобіль марки «Skoda Octavia», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_6 , в частині заборони власнику майна користування вказаним траснпортним засобом.

Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України суд, одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

У зв`язку з наведеним арешт, застосований ухвалою слідчого судді Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26.07.2022 в частині розпорядження вищевказаним автомобілем та накладення арешту на вищевказаний велосипед, підлягає скасуванню.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст.100 КПК України.

Керуючись ст.44, 49 КК України, ст.ст.100, 128, 129, 174, 284-288, 314, 369-372, 376, 392, 395 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 - задовольнити.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000462 від 22 липня 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч.1 ст.286 КК України закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України, у зв`язку із звільненням його від кримінальної відповідальності.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 про стягнення з обвинуваченого моральної шкоди у розмірі 100000 грн., - залишити без розгляду.

Процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судової інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/112-22/7059-ІТ від 21.09.2022 на суму 1887 грн. 80 коп., №СЕ-19/112-22/7058-ІТ від 28.09.2022 на суму 1321 грн. 46 коп., №3233/23-27 від 08.09.2023 на суму 2867 грн. 76 коп., судової психологічної експертизи №1099/24-27 від 15.07.2025 на суму 15872,64 грн., - віднести на рахунок держави.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26.07.2022 на легковий автомобіль «Skoda Octavia», реєстраційний номер НОМЕР_1 ,який на праві власності належить ОСОБА_6 , в частині розпорядження вищевказаним автомобілем, а також, на велосипед «Україна», який перебуває у користуванні ОСОБА_4 .

Речові докази:

- автомобіль «Skoda Oktavia» (реєстраційний номер НОМЕР_1 ), повернутий ОСОБА_6 , - залишити останньому як йому належний;

- велосипед «Україна», переданий на зберігання на територію ВП №1 (м.Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області, - повернути потерпілій ОСОБА_4 , як їй належний;

- оптичний диск білого кольору, на якому мається пояснювальний надпис «ДТП 22.07.2022», наданий під час допиту свідком ОСОБА_7 з відеозаписом факту спілкування між свідком ОСОБА_7 та водієм ОСОБА_6 , - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Кропивницького апеляційного суду, через Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області, протягом семи днів з моменту її оголошення.

Повний текст ухвали оголошений 10.03.2026 о 13.30 год.

Суддя Знам`янського міськрайонного суду

Кіровоградської області ОСОБА_1