Справа № 450/417/26 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/452/26 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2026 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові, в режимі відеоконференції, апеляційні скарги адвоката ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 30 січня 2026 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Нойштрелітц, Німеччина, зареєстрованої проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_8 ,

прокурора ОСОБА_9 ,

підозрюваної ОСОБА_7 ,

захисників-адвокатів ОСОБА_5 та ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

слідчий СВ ВП № 3 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_10 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 терміном на 60 днів, без визначення розміру застави.

Клопотання мотивував тим, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років, зібрані під час досудового розслідування докази є вагомими та дають підстави обґрунтовано підозрювати її у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, вік стан здоров`я підозрюваної дозволяє перебувати їй в слідчому ізоляторі під час досудового розслідування.

Наголошував, що наявні ризики, передбачені п.1, 3, 4, 5, ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зазначав, що менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити належної поведінки підозрюваної.

Ухвалою слідчого судді Пустомитівського районного суд Львівської області від 30 січня 2026 року задоволено клопотання слідчого СВ ВП № 3 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 .

Застосовано щодо підозрюваної ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 (шістдесят) днів, тобто до 29 березня 2026 року включно, без визначення розміру застави.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді адвокат ОСОБА_5 , в інтересах ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвал, якою звільнити її з під варти в залі суду, обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1

В доводах апеляційної скарги зазначив, що оскаржувана ухвала винесена з порушенням норм КПК України.

3 лютого 2026 року на адресу Львівського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга адвоката ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_7 ,. в якій він просить оскаржувану ухвалу слідчого судді змінити, застосувати до підозрюваної запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, визначити ОСОБА_7 альтернативний розмір застави 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що ухвала слідчого судді є передчасною, необґрунтованою, у зв`язку із невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та порушенням вимог кримінально-процесуального закону.

Наголошує, що ризики зазначені в клопотанні слідчого є перебільшені та надумані, оскільки з моменту реєстрації відомостей в ЄРДР минув лише один день, а підозрювана буде співпрацювати з органами досудового розслідування.

Звертає увагу, що ОСОБА_7 має на утриманні дитину інваліда, постійне місце проживання, батьків, міцні соціальні зв`язки, вона є особою молодого віку, до кримінальної відповідальності не притягувалася, має захворювання, які перешкоджають її утриманню під вартою.

Зазначає, що підозрюваній необхідно визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Заслухавши доповідача, доводи захисників та підозрюваної на підтримку матеріалів апеляційної скарги, виступ прокурора заперечення аргументів апеляційної скарги, вивчивши матеріали судової справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (рішення у справі «Ilijkov v. Bolgaria»).

Відповідно до ст. 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Статтею 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За частиною першою та п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження, до яких, зокрема, належать запобіжні заходи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею ст. 177 цього Кодексу, окрім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Як убачається з ухвали слідчого судді та матеріалів судової справи, СВВП №3 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000064 від 29 січня 2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , діючи умисно, всупереч положень Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» від 15 лютого 1995 року із наступними змінами та доповненнями, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на незаконне збагачення, за рахунок збуту наркотичних засобів, усвідомлюючи суспільну небезпечність та протиправність своїх дій, тобто діючи з прямим умислом, обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення у сфері незаконного обігу наркотичних засобів за наступних обставин.

Так, ОСОБА_7 діючи умисно, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах та у невстановлений досудовим розслідуванням час, проте не пізніше 13:00 год. 29 січня 2026 року, придбала 153 згортки обмотаних клейкою стрічкою жовтого кольору, 19 згортків обмотаних клейкою стрічкою червоного кольору, 28 згортків обмотаних клейкою стрічкою синього кольору, 49 згортків зеленого кольору, 2 згортки із речовиною рослинного походження зеленого кольору; 1 зіп-пакет із речовиною рослинного походження зеленого кольору, 4 зіп-пакети із порошкоподібною речовиною білого кольору із вмістом особливо небезпечної психотропної речовини, що Згідно Наказу 01 серпня 2000 року №188 Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу, відноситься до особливо великих розмірів, а також ряд речей та предметів із ймовірним вмістом наркотичних та психотропних речовин.

В подальшому ОСОБА_7 умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді порушення правил обігу психотропних речовин, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на незаконне збагачення, зберігаючи з метою збуту, психотропні речовини, усвідомлюючи суспільну небезпечність та протиправність своїх дій, тобто діючи з прямим умислом, 29 січня 2026 року близько 13 години перебуваючи по вулиці Наварійська 2 село Сокільники Львівського району Львівської області, де за допомогою поштомату ТОВ «Нова Пошта» №36668, намагалася здійснити збут 153 згортків обмотаних клейкою стрічкою жовтого кольору, 12 згортків обмотаних клейкою стрічкою червоного кольору, 28 згортків обмотаних клейкою стрічкою синього кольору, 49 згортків зеленого кольору, 2 згортків із речовиною рослинного походження зеленого кольору; 1 зіп-пакет із речовиною рослинного походження зеленого кольору, 4 зіп-пакети із порошкоподібною речовиною білого кольору, однак була виявлена працівниками поліції на місці події.

Окрім цього встановлено, що ОСОБА_7 29 січня 2026 року умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді порушення правил обігу психотропних речовин, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на незаконне збагачення, за рахунок зберігання та перевезення з метою збуту, психотропних речовин, усвідомлюючи суспільну небезпечність та протиправність своїх дій, зберігала та перевозила в автомобілі марки «Volkswagen», моделі «Jetta» із д.н.з. НОМЕР_1 6 зіп-пакетів з порошкоподібною речовиною білого кольору, які були виявлені та вилучені під час обшуку працівниками поліції.

Крім цього встановлено, що ОСОБА_7 29 січня 2026 року умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді порушення правил обігу психотропних речовин, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на незаконне збагачення, за рахунок виготовлення, зберігання з метою збуту, психотропних речовин, усвідомлюючи суспільну небезпечність та протиправність своїх дій, зберігала за місцем проживання з метою подальшого збуту, що за адресою АДРЕСА_1 6 згортків червоного кольору, 9 зіп-пакетів прозорого кольору із речовиною рослинного походження, 3 прозорих зіп-пакетів із вмістом білої порошкоподібної речовини, прозорий зіп-пакет із вмістом білої кристалічної речовини, прозорий зіп-пакет із вмістом речовини рожевого кольору таблетованої форми, засоби для фасування, зокрема прозорі зіп-пакети та клейкі стрічки, 2 електронні ваги чорного та сірого кольору, вакууматор білого кольору марки «Gozenje», 287 згортків червоного та синього кольору, 1 прозорий зіп-пакет із вмістом білої порошкоподібної речовини, яка згідно експрес-тест «MMC Opiates», являється психотропною речовиною амфетамін вагою більше 15 грам, що згідно Наказу 01 серпня 2000 року №188 Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу, відноситься до особливо великих розмірів, які були виявлені та вилучені під час обшуку працівниками поліції.

29 січня 2026 року ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України за вчинення злочину передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

30 січня 2026 року ОСОБА_7 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

30 січня 2026 року слідчий СВ ВП № 3 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_10 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7

30 січня 2026 року клопотання слідчого задоволено слідчим суддею Пустомитівського районного суду Львівської області.

Ухвалюючи своє рішення про обрання підозрюваній ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя в повному об`ємі, дослідив усі обставини справи та прийшов до переконання про наявність ризиків, перелік яких передбачений ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_7 у відповідності до вимог ст. ст. 193, 194 КПК України, вислухавши доводи учасників судового провадження, належним чином дослідивши фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого і дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваної виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки остання обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, а наявність обґрунтованої підозри підтверджується письмовими доказами, зібраними під час досудового слідства.

Перевіряючи доцільність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання підозрюваної під вартою та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя Пустомитівського районного суду Львівської області дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження та дані про особу підозрюваного.

Згідно з наданими стороною обвинувачення даними ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, який належать до категорії особливо тяжких, за який передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, враховуючи міру покарання, яка загрожує підозрюваній вона може: остання, перебуваючи на волі може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення покарання, зокрема може безперешкодно залишити Львівську область чи територію України, з метою переховування від органів досудового розслідування та/або суду, окрім цього з 24 лютого 2022 року на території України введено воєнний стан у зв`язку із повномасштабним вторгненням російської федерації, при цьому частина областей України, продовжує перебувати під тимчасовою окупацією, а відтак ОСОБА_7 з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення вказаного кримінального правопорушення, може направитись на територію тимчасово непідконтрольної території України, де її розшук за таким умов буде неможливим; незаконно впливати на свідків з метою схиляння їх до зміни або відмови від надання показів працівникам правоохоронних органів та/або суду, оскільки свідки ще судом не допитані а з моменту отримання матеріалів клопотання підозрюваній стала відома інформація про свідків, їх місце проживання; підозрювана може перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжкого злочину незаконними засобами через залякування та вмовляння впливати на свідків, які володіють інформацією щодо обставин вчинення ним зазначеного кримінального правопорушення; може вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, відтак застосування до неї більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Дані обставини є істотними та такими, що виправдовують тримання підозрюваного під вартою, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини повинно забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

З урахуванням фактичних обставин підозри, характеру вчинення інкримінованого правопорушення, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді першої інстанції, що зазначене вказує на неможливість в даному конкретному випадку застосування до підозрюваної іншого більш м`якого запобіжного заходу. Застосування до підозрюваної іншого більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, застави або домашнього арешту не зможе запобігти ризикам кримінального провадження та може негативно відобразитися на здійсненні досудового розслідування в тому числі щодо належного виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрювана особа може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваною особою зазначених дій.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрювана особа обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

За таких обставин доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на наявних матеріалах провадження.

Наявність тих обставин, що ОСОБА_7 має на утриманні дитину інваліда, постійне місце проживання, батьків, міцні соціальні зв`язки, вона є особою молодого віку, до кримінальної відповідальності не притягувалася, має захворювання, хоча і мають місце, однак не є безумовними підставами для відмови в застосуванні щодо неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Окрім того, колегія суддів вважає, що ці обставини в даному випадку не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Згідно із ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Однак, ч. 4 ст. 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини; щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Колегія суддів зазначає, що ОСОБА_7 підозрюється, у скоєнні особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів..

З огляду на зазначене, колегія суддів, погоджується з висновками слідчого судді, щодо відсутності підстав для визначення розміру застави.

Інших доводів, які б безумовно свідчили про існування підстав для скасування ухвали слідчого судді, апеляційна скарга захисника не містить.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування чи зміни ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Відтак, ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу ОСОБА_7 , є законною та обґрунтованою, а тому апеляційні скарги захисників слід відхилити.

Керуючись ст. 177, 183, 184, 309, 310, 376, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

ухвалу слідчого судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 30 січня 2026 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційні скарги адвокатів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4