Справа № 199/3757/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31березня 2026 року м. Дніпро

Слідчий суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро клопотання прокурора у кримінальному проваджені - начальника Покровського відділу Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , про арешт майна в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000219 від 25 березня 2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

З клопотання прокурора слідує, що з 05 березня 2026 року військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 матрос ОСОБА_4 разом із військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 , старшим солдатом ОСОБА_5 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебували на облаштованій позиції в підвальному приміщенні приватного домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ,де виконували бойові завдання по відсічі збройної агресії рф проти України.

22 березня 2026 року, приблизно о 18 годині 00 хвилин, точного часу під час досудового розслідування не встановлено, між матросом ОСОБА_4 та старшим солдатом ОСОБА_5 у вищезазначеному підвальному приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , виникла словесна сварка з незначного приводу. В цей час у матроса ОСОБА_4 , вкрай обуреного такою поведінкою старшого солдата ОСОБА_5 та його зневажливим ставленням до нього, виник прямий умисел на умисне протиправне заподіяння смерті старшого солдата ОСОБА_5

22 березня 2026 року приблизно о 18 годині 10 хвилин матрос ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисле направлений на умисне протиправне заподіяння смерті старшого солдата ОСОБА_5 , з мотивів образи, в порушення вимог ст.ст. 3, 28, 29, 68 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 13, 14, 16, 30, 127, 128 Статуту Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, взяв ввірений йому для службового користування автомат «Colt M4» калібру 5,56 мм. № НОМЕР_3 , з приєднаним до нього магазином з бойовими припасами, перевів перемикач вогню в положення стрільби, та достовірно знаючи що патрон вже знаходиться у патроннику, чим привів автомат у бойову готовність та знаходячись у положенні стоячи, перебуваючи у підвальному приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 ,з відстані близько півтора метра здійснив один постріл в потилицю старшого солдата ОСОБА_5 , який в той час розташовувався спиною до нього, в положенні сидячі, чим спричинив старшому солдату ОСОБА_5 , тілесні ушкодження у вигляді вогнепального кульового наскрізного поранення голови від якого настала його смерть.

За даним фактом 25.03.2026, до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за № 0000219 з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 115 КК України.

25.03.2026 року в порядку ст. 208 КПК України було затримано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у якого в ході затримання було вилучено його особисті речі в яких він був одягнутий під час вчинення кримінального правопорушення та які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, а саме: флісова куртка камуфльована та камуфльовані штани, які упаковані в пакет горловина якого скріплена пластиковою пломбою з № В438581.

25.03.2026 року виявлені та вилучені об`єкти відповідно до постанови слідчого визнано речовими доказами.

Вилучені 25.03.2026 флісова куртка камуфльована та камуфльовані штани, які належать ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до ч. 2 ст.168, ч. 7 ст.237 КПК України вважаються тимчасово вилученим майном.

Прокурор у кримінальному провадженню начальник Покровського відділу Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оброни Східного регіону ОСОБА_3 до суду не прибув.

Враховуючи, що учасник судового розгляду належним чином повідомлений та розгляд клопотання про арешт майна обмежений КПК України строком, під час якого підлягає розгляду таке клопотання, тому слідчий суддя приймає рішення про розгляд клопотання без участі прокурора, що не суперечить вимогам КПК та не вважається обмеженням доступу до правосуддя.

Вивчивши подане клопотання та надані матеріали, якими обґрунтовується необхідність арешту майна, вважаю необхідним задовольнити подане клопотання, виходячи з наступного.

У статті 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт у порядку статей 170174 КПК України.

Відповідно до положень частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частина 2 ст. 170 КПК України - арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Так, відповідно до клопотання встановлено, що У провадженні слідчого відділу Покровського районного управління поліції головного управління Національної поліції в Донецькій області перебувають матеріали кримінального провадження № 10000219, відомості про яке 25.03.2026 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у провадженні слідчого відділу Покровського районного управління поліції головного управління Національної поліції в Донецькій області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000219, відомості про яке 25.03.2026 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що з 05 березня 2026 року військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 матрос ОСОБА_4 разом із військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 , старшим солдатом ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебували на облаштованій позиції в підвальному приміщенні приватного домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , де виконували бойові завдання по відсічі збройної агресії рф проти України.

22 березня 2026 року, приблизно о 18 годині 00 хвилин, точного часу під час досудового розслідування не встановлено, між матросом ОСОБА_4 та старшим солдатом ОСОБА_5 у вищезазначеному підвальному приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , виникла словесна сварка з незначного приводу. В цей час у матроса ОСОБА_4 , вкрай обуреного такою поведінкою старшого солдата ОСОБА_5 та його зневажливим ставленням до нього, виник прямий умисел на умисне протиправне заподіяння смерті старшого солдата ОСОБА_5

22 березня 2026 року приблизно о 18 годині 10 хвилин матрос ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел направлений на умисне протиправне заподіяння смерті старшого солдата ОСОБА_5 , з мотивів образи, в порушення вимог ст.ст. 3, 28, 29, 68 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 13, 14, 16, 30, 127, 128 Статуту Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, взяв ввірений йому для службового користування автомат «Colt M4» калібру 5,56 мм. № НОМЕР_3 , з приєднаним до нього магазином з бойовими припасами, перевів перемикач вогню в положення стрільби, та достовірно знаючи що патрон вже знаходиться у патроннику, чим привів автомат у бойову готовність та знаходячись у положенні стоячи, перебуваючи у підвальному приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , з відстані близько півтора метра здійснив один постріл в потилицю старшого солдата ОСОБА_5 , який в той час розташовувався спиною до нього, в положенні сидячі, чим спричинив старшому солдату ОСОБА_5 , тілесні ушкодження у вигляді вогнепального кульового наскрізного поранення голови від якого настала його смерть.

За даним фактом 25.03.2026, до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за № 0000219 з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 115 КК України.

25.03.2026 року в порядку ст. 208 КПК України було затримано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у якого в ході затримання було вилучено його особисті речі в яких він був одягнутий під час вчинення кримінального правопорушення та які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, а саме: флісова куртка камуфльована та камуфльовані штани, які упаковані в пакет горловина якого скріплена пластиковою пломбою з № В438581.

25.03.2026 року виявлені та вилучені об`єкти відповідно до постанови слідчого визнано речовими доказами.

Вилучені 25.03.2026 флісова куртка камуфльована та камуфльовані штани, які належать ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до ч. 2 ст.168, ч. 7 ст.237 КПК України вважаються тимчасово вилученим майном.

Щодо визначення терміну «майно», слідчий суддя враховує, що Постановою Пленуму ВСУ N 5 від 26.04.2002 «Про судову практику у справах про хабарництво» зазначено, що майно це гроші, цінності та інші речі, право на нього (документи, які надають право отримати майно, користуватися ним або вимагати виконання зобов`язань тощо), будь-які дії майнового характеру (передача майнових вигод, відмова від них, відмова від прав на майно, безоплатне надання послуг, санаторних чи туристичних путівок, проведення будівельних або ремонтних робіт тощо).

«Майном» у Господарському кодексі України визнається як сукупність речей та інших цінностей (включаючи нематеріальні активи), які мають вартісне визначення, виробляються чи використовуються у діяльності суб`єктів господарювання та відображаються в їх балансі або враховуються в інших передбачених законом формах обліку майна цих суб`єктів.

«Майно» у Цивільному кодексі України як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Задовольняючи клопотання слідчий суддя при вирішенні питання про арешт майна враховує наявність підстав вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, а також, що об`єкт, зазначений в клопотанні, відповідає критеріям, встановленим частиною другою статті 167 КПК України, має значення для досудового розслідування, є об`єктом вчинення злочину у кримінальному провадженні та може бути доказом у кримінальному провадженні.

Арешт зазначеного майна є розумним та співмірним з завданням кримінального провадження і вищенаведені конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає над приватними інтересами особи, яка є власником зазначеного майна.

Арешт майна не тягне за собою непоправного обмеження охоронюваних законом прав та законних інтересів власника зазначеного майна.

Вирішуючи клопотання, слідчий суддя враховує, що згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку..

Як визначено ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у разі, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті (частина третя статті 170 КПК України).

З огляду на положення частини другої статті 167 та частини першої, другої статті 170 КПК України майно, яке має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Слідчий суддя враховує, що предмети, матеріальні об`єкти, які, зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та містять інші відомості, з урахуванням вимог статті 98 КПК України є речовими доказами, оскільки містять відомості про вчинення кримінального правопорушення і можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

В даному кримінальному провадженні правовою підставою для арешту зазначеного майна є п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, тобто збереження речового доказу.

Слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи дізнавача та прокурора про наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. Зокрема, арешт зазначеного майна є необхідним та достатнім для запобігання можливості його подальшого приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Майно, на яке дізнавач (прокурор) просив накласти арешт, є доказом злочину у кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України. Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що вказане майно є доказом розслідуваного злочину, необхідність проведення ряду слідчих та інших процесуальних дій для встановлення обставин, які підлягають доказуванню відповідно до ст. 91 КПК, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про арешт майна є законним та обґрунтованим .

Також, слідчий суддя вважає, що, враховуючи посилання дізнавача (прокурора) у клопотанні про арешт майна, яке є предметом кримінального правопорушення і відповідає критеріям, передбаченим частиною другою статті 167 КПК України, накладення на нього арешту з метою забезпечення кримінального провадження відповідає вимогам закону.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, щодо яких здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, не позбавлені права звернутися до суду, в порядку статті 174 КПК України, із клопотанням про скасування арешту майна повністю або частково.

Так, статтею 174 КПК України встановлений порядок скасування арешту майна підозрюваним, обвинуваченим, їх захисником або володільцем майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна. Зазначені учасники кримінального провадження мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, яке під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Також арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу минула потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Водночас, у випадку, якщо наявність зв`язку між арештованим майном та розслідуваним кримінальним правопорушенням у межах досудового розслідування буде спростована або будуть проведені всі необхідні слідчі дії з таким майном, чи встановлено відсутність складу чи події злочину, а так само стороною обвинувачення у розумні строки, в сенсі ст. 28 КПК не будуть вжиті належні заходи для встановлення та перевірки відповідних обставин, третя особа наділена правом ініціювати, в порядку ст. 174 КПК, питання про скасування накладеного арешту.

Арешт зазначеного майна є розумним та співмірним з завданням кримінального провадження і вищенаведені конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає над приватними інтересами особи, яка є власником зазначеного майна.

Арешт майна не тягне за собою непоправного обмеження охоронюваних законом прав та законних інтересів власника зазначеного майна.

Суд вважає обґрунтованими доводи дізнавача та прокурора про наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, тому клопотання підлягає задоволенню.

Зокрема, арешт вказаного в клопотанні майна є необхідним та достатнім для запобігання можливості його подальшого приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Керуючись ст.ст. 131,132,170-173,369-372 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора у кримінальному проваджені - начальника Покровського відділу Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , про арешт майна в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000219 від 25 березня 2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: флісову куртку камуфльовану та камуфльовані штани, які упаковані в пакет горловина якого скріплена пластиковою пломбою з № В438581, що належать ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом заборони використання, розпорядження та відчуження.

Ухвала набирає чинності негайно та підлягає обов`язковому виконанню.

Фізичній або юридичній особі, щодо майна якої вирішувалося питання про арешт, копію ухвали надіслати не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

31.03.2026