Провадження №: 1-в/336/45/2026
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 квітня 2026 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,прокурора ОСОБА_3 ,представника Шевченківського РВ філії ДУ «Центр пробації» ОСОБА_4 ,розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Шевченківського РВ філії ДУ «Центр пробації» про направлення засудженого до місця відбування покарання ,-

встановив:

Начальник Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» ОСОБА_5 звернулась до суду із поданням про направлення засудженого ОСОБА_6 до місця відбування покарання в порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі.

Просить затримати та направити засудженого 28.10.2024 року Шевченківським районним судом м.Запоріжжя за ст.122 ч.1 КК України до покарання у виді 3 років обмеження волі ОСОБА_6 до місця відбування покарання в порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі.

В обґрунтування подання зазначає,що 27.01.2026 р. ОСОБА_6 особисто під підпис отримав припис ,згідно якого 30.01.2026 р.був зобов`язаний самостійно прибути до Державної установи «Бердичівський виправний центр(№ 108»,проте ,починаючи з 29.01.2026 р.,телефоном повідомляв про неможливість виїхати до місця відбування покарання через хворобу та госпіталізацію та стаціонарне лікування,документів,що підтверджують вказані обставини,не надав.

Засуджений у бесіді з інспектором відкрито висловив небажання та намір ухилитись від виїзду до виправного центру для відбування покарання,що свідчить про свідоме ігнорування вироку суду.

На виклики до органу пробації засуджений не реагує,контакти з інспектором припинив,до місця відбування покарання самостійно не прибув.

В судовому засіданні представник Шевченківського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» ОСОБА_4 просив подання задовольнити з наведених у ньому підстав. Пояснив,що органом пробації були вжиті всі передбачені законом заходи для направлення засудженого ОСОБА_6 для відбування покарання за вироком суд,проте останнім систематично вчинялися дії,спрямовані на ухилення від відбування покарання без поважних причин.

Прокурор вважає,що подання підляже задоволенню як таке,що ґрунтується на законі та доведене матеріалами справи.

Засуджений ОСОБА_6 на розгляд клопотання не з`явився з невідомих причин,доказів неможливості самостійно прибути до установи відбування покарання протягом часу розгляду подання до суду не надав.

Неявка засудженого не перешкоджає розгляду подання за його відсутності та додатково підтверджує ігнорування засудженим вимог закону.

Перевіривши обґрунтованість клопотання матеріалами провадження, дослідивши особову справу засудженого, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 Кодексу, має право вирішувати такі питання, зокрема, про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.

Пунктом 3 ч.2 ст.539 КПК України визначено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається, зокрема до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого проживає засуджений, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 5, 8, 9, 13-3 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Судом встановлено, що вироком Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 28.10.2024 р. ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.122 ч.1 КК України та призначено покарання 3 роки обмеження волі.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 15.09.2025 р.вирок Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 28.10.2024 р.залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 12.01.2026 р.касаційна скарга на вирок суду повернута.

Вирок Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 28.10.2024 р.надійшов на виконання до Шевченківського РВ філії ДУ «Центр пробації» 27.01.2026 р.

27.01.2026 р.засудженому вручено припис про виїзд до ДУ «Бердичевський виправний центр (№ 108)», куди останній мав прибути 30.01.2026.

Станом на час звернення з поданням до суду , із зазначеного виправного центру до органу пробації не надійшло повідомлення про прибуття засудженого до установи.

З метою встановлення причин неприбуття засудженого у встановлений строк до виправного центру, було здійснено неодноразові виклики та запити до лікувальних закладів щодо госпіталізації засудженого,за результатами яких повідомлена ОСОБА_6 інформація про перебування на стаціонарному лікуванні не підтвердилось.

Крім того,засудженим не підтверджено доказами неможливість відбути до установи відбування покарання за станом здоров`я як поважна причина невиїзду до місця відбування покарання.

Відповідно до ч.4 ст.57 КВК України, у разі невиїзду засудженого до місця відбування покарання без поважних причин або ухилення засудженого від отримання припису, суд за поданням уповноваженого органу з питань пробації направляє засудженого до місця відбування покарання в порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі.

Поважними причинами невиїзду засудженого після отримання припису до місця відбування покарання в призначений строк є хвороба та інші обставини, що фактично позбавляють його можливості своєчасно прибути за викликом і документально підтверджені.

У відповідності до ч.5 ст.57 КВК України, у разі неприбуття засудженого до обмеження волі до місця відбування покарання та в разі, якщо його місцезнаходження невідоме, уповноважений орган з питань пробації надсилає органам Національної поліції подання про оголошення його в розшук та подання до суду для вирішення питання направлення засудженого до місця відбування покарання в порядку, установленому для засуджених до позбавлення волі. Після затримання засуджений направляється до місця відбування покарання в порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі.

Судом встановлено та перевірено доказами, що ОСОБА_6 , будучи ознайомленим з порядком слідування до місця відбування покарання у виді обмеження волі та отримавши припис, свідомо не з`явився до місця відбування покарання, без поважних причин,яких він не повідомив органу з питань пробаії та не довів при розгляді подання в суді.

За результатами розгляду клопотання суд приходить до переконання, що вищевикладені обставини свідчать про усвідомлене небажання ОСОБА_6 відбувати призначене вироком суду покарання та стати на шлях виправлення, а тому вважає за необхідне задовольнити подання органу пробації про затримання та направлення засудженого до місця відбування покарання в порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.57,58 КВК України, ст.ст.369, 370, 372, 376, 537, 539 КПК України, суд, -

постановив:

Подання задовольнити.

Затримати засудженого ОСОБА_6 та після затримання направити для відбування покарання, призначеного вироком Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 28.10.2024 за ст.122 ч.1 КК України у виді 3 років обмеження волі в порядку,встановленому для засуджених до позбавлення волі.

Строк відбування засудженим ОСОБА_6 покарання обчислювати з дня прибуття і постановки засудженого на облік у виправному центрі.

У строк покарання зараховується час попереднього ув`язнення під вартою, а також час слідування під вартою до виправного центру за правилами, передбаченими у статті 72 Кримінального кодексу України,з розрахунку один день попереднього ув`язнення та слідування під вартою до виправного центру за один день обмеження волі.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя.

Суддя ОСОБА_1