Провадження №: 1-кс/755/1138/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" травня 2026 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника власниці майна ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0006405 від 05.07.2018 року, про скасування арешту майна,-

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

адвоката ОСОБА_4

в с т а н о в и в:

Представник власниці майна ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 11.05.2021 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0006405 від 05.07.2018 року, а саме: на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000). Клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_3 не є підозрюваною, обвинуваченою або засудженою у вказаному кримінальному провадженні, а тому вона не є суб`єктом, щодо якого можуть застосовуватися заходи забезпечення кримінального провадження.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав, викладених у ньому.

Прокурор проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на те, що досудове розслідування триває, а арешт, накладений на майно лише в частині заборони його відчуження, є обґрунтованим, оскільки потреба в такому заході наразі не відпала.

Слідчий суддя, вислухавши думку учасників провадження, дослідивши матеріали клопотання, дійшов такого висновку.

Відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Частиною 1 статті 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (ч.2 ст.170 КПК України).

Згідно зі ст.174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування або суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З матеріалів кримінального провадження встановлено, що Дніпровське управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, під процесуальним керівництвом Дніпровської окружної прокуратури міста Києва здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0006405 від 05.07.2018 року за ч.4 ст.190 КК України.

Згідно з інформаційною довідкою КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації», право власності на вказану квартиру було зареєстровано за ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації державного житлового фонду Печерського району 12.09.1994 та зареєстрованого в Бюро 14.09.1994 за реєстровим № 2237.

Відповідно до заповіту від 29.09.1997 ОСОБА_6 заповіла належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_7 . На випадок, якщо останній помре до відкриття спадщини або не прийме її, усе вищевказане майно вона заповіла наступним чином: 1/2 частку - ОСОБА_8 , а 1/2 частку - ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в рівних частинах.

Згідно з листом Шостої київської державної нотаріальної контори (вих. №1896/01-16 від 10.06.2021), наданим у відповідь на запити №10.54-50-869вих-21 від 22.04.2021 та № 10.54-50-923вих-21 від 26.04.2021, єдиним спадкоємцем ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ) є громадянин Російської Федерації ОСОБА_7 . Свідоцтво про право на спадщину не видавалося.

За інформацією Управління нотаріату Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), нотаріальну діяльність приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_11 припинено з 01.01.2013, а документи нотаріального діловодства та архів передано до Київського державного нотаріального архіву. При цьому в Реєстрі для реєстрації нотаріальних дій (справа № 02-33, том № 1) приватного нотаріуса ОСОБА_11 за 17 лютого 2010 року відсутній запис про нотаріальну дію від імені ОСОБА_6 на користь ОСОБА_12 , а також відсутній запис за реєстровим номером 242.

22.04.2021 року постановою прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_13 визнано речовим доказом квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000) у кримінальному провадженні за №0006405 від 05.07.2018 року за ч.4 ст.190 КК України.

11.05.2021 року ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва накладено арешт на майно, а саме: на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000), шляхом заборони відчуження нерухомого майна.

У відповідності до ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, на підставі ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що згідно з положеннями Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з основ демократичного суспільства.

Також у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Слідчим суддею встановлено, що у своєму клопотанні адвокат ОСОБА_4 не довів та не надав достатніх доказів на підтвердження того, що на цей час у кримінальному провадженні відпала потреба в подальшому застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна, накладеного з метою збереження речового доказу.

З огляду на зазначене, слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 11.05.2021 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.110, 131, 170-175, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання представника власниці майна ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0006405 від 05.07.2018 року, про скасування арешту майна - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_14