Провадження № 1-кп/537/52/2026
Справа № 537/6814/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2026 року м. Кременчук

Крюківський районний суд м. Кременчука в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні суду в м. Кременчук кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.07.2025 року за №0000156, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Горишні Плавні Полтавської області, громадянина України, з вищою освітою, який працює, має неповнолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

у с т а н о в и в:

Крюківським районним судом м. Кременчука розглядається обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 24.10.2025 року призначено підготовче судове засідання з розгляду обвинувального акту.

З жовтня 2025 року обвинувачений ОСОБА_6 жодного разу не з`явився до суду, з цих підстав до нього застосовувався привід ухвалами від 12.03.2026 року, від 20.03.2026 року.

31.03.2026 року в підготовчому судовому засіданні прокурор вважав, що обвинувальний акт відповідає положенням ст.291 КПК України, поданий до Крюківського районного суду м. Кременчука з дотриманням правил підсудності, угода в кримінальному провадженні на даний час не укладалась, відсутні підстави для закриття провадження, передбачені п.п. 4-8, 10 ч.1 або ч.2 ст.284 КПК України, тому за можливе просив призначити судовий розгляд за обвинувальним актом у відкритому судовому засіданні. Також прокурор заявив клопотання доручити органу пробації надати досудову доповідь стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 .

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_7 , потерпіла ОСОБА_4 та її представник адвокат ОСОБА_5 підтримали позицію прокурора, просили призначити судовий розгляд за обвинувальним актом.

Судом встановлено, що угоди у кримінальному провадженні на досудовому розслідуванні не укладались. Обвинувальний акт затверджений прокурором і відповідає вимогам ст.291 КПК України, підстав для його повернення прокурору не вбачається. Кримінальне провадження підсудне Крюківському районному суду м. Кременчука.

Суд роз`яснив учасникам справи, що відповідно до ст.477 КПК України кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення ОСОБА_6 за ч.2 ст.125 КК України може бути розпочате слідчим, дізнавачем, прокурором лише на підставі заяви потерпілого. На підставі п.7 ч.1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством.

Потерпіла ОСОБА_4 підтримала обвинувачення, повідомила, що примирення неможливо. А тому відсутні підстави для закриття кримінального провадження, передбачені п. 4-8 ч. 1, ч. 2 ст.284 КПК України.

Таким чином, під час підготовчого судового засідання не встановлені підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 ч.3 ст.314 КПК України, тому суд провів підготовку до судового розгляду.

Щодо клопотання прокурора доручити органу пробації скласти досудову доповідь.

Відповідно до ч.1 ч.3 ст.314-1 КПК України з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, а також прийняття судового рішення про міру покарання, представник уповноваженого органу з питань пробації складає досудову доповідь за ухвалою суду; досудова доповідь складається щодо особи, обвинуваченої у вчиненні нетяжкого або тяжкого злочину, нижня межа санкції якого не перевищує п`яти років позбавлення волі, за відсутністю підстав, встановлених ч.4 цієї статті коли досудова доповідь не складається.

У ч.4 ст.314-1 КПК України наведений вичерпний перелік, коли досудова доповідь не складається, а саме: 1) щодо особи, стосовно якої прокурором складено клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності; 2) щодо особи, яка вже відбуває покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі; 3) щодо неповнолітнього, стосовно якого прокурором у порядку, передбаченому статтею 497 цього Кодексу, складено клопотання про застосування до нього примусових заходів виховного характеру; 4) щодо неповнолітнього, який не досяг віку кримінальної відповідальності, за наявності підстави для застосування примусових заходів виховного характеру відповідно до параграфа 2 глави 38 розділу VI цього Кодексу; 5) щодо особи, стосовно якої прокурором складено клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру; 6) щодо особи, до якої застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, проте вона вчинила новий злочин протягом невідбутої частини покарання; 7) у разі якщо під час підготовчого судового засідання ухвалено судове рішення про затвердження угоди, передбаченої цим Кодексом.

З огляду на наведене, враховуючи, що відсутні підстави, визначені ч.4 ст.314-1 КПК України коли досудова доповідь не складається, прохання прокурора доручити органу пробації скласти досудову доповідь щодо обвинуваченого, яке підтримали усі учасники процесу, враховуючи позицію потерпілої, яка підтримала обвинувачення та категорично заперечувала можливість примирення з обвинуваченим, тому суд вважає за необхідне, в порядку ст.314-1 КПК України, доручити Крюківському районному відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області підготувати досудову доповідь щодо обвинуваченого ОСОБА_6 .

Щодо клопотання сторони захисту про повернення прокурору поданих цивільних позовів у кримінальному провадженні.

Прокурор Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_9 подав два цивільні позови до відповідача ОСОБА_6 про відшкодування витрат на лікування потерпілої, а саме: 1) в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України, 2) в інтересах держави в особі Фінансового управління виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області.

Захисник та обвинувачений просили суд повернути названі позови прокурору з підстав їх невідповідності вимогам закону, а саме: 1) звертаючись до суду в інтересах Держави, прокурор неправильно визначив державні органи, інтереси яких порушені, а щодо названих юридичних осіб не зазначив правильно інформацію, що їх ідентифікує, 2) не обґрунтував наявність підстав для здійснення представництва інтересів Держави в суді.

Прокурор, потерпіла та її представник заперечували щодо задоволення клопотання сторони захисту про повернення прокурору поданих ним позовів.

Основною засадою кримінального судочинства є Законність (с.9 КПК України). Під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Закони та інші нормативно-правові акти України, положення яких стосуються кримінального провадження, повинні відповідати цьому Кодексу. При здійсненні кримінального провадження не може застосовуватися закон, який суперечить цьому Кодексу.

У ч.1 ст.61 КПК України зазначено, що Цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка (який) в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила (пред`явив) цивільний позов.

За ч.2 ст.61 ЦПК України, Права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду.

За ч.3 ст.61 ЦПК України, Цивільний позивач має права та обов`язки, передбачені цим Кодексом для потерпілого, в частині, що стосуються цивільного позову, а також має право підтримувати цивільний позов або відмовитися від нього до видалення суду в нарадчу кімнату для ухвалення судового рішення. Цивільний позивач повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються цивільного позову, та отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом для інформування та надіслання копій процесуальних рішень потерпілому.

У ч.1 ст. 128 ЦПК України установлено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч.3 ст.128 ЦПК України, цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором. Цивільний позов може бути поданий прокурором у випадках, встановлених законом, також в інтересах громадян, які через недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність неспроможні самостійно захистити свої права.

Прокурор, який пред`являє цивільний позов у кримінальному провадженні, повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення представництва інтересів громадянина або держави в суді, передбачених частиною четвертою статті 25 Закону України "Про прокуратуру". Для представництва інтересів громадянина в суді прокурор також повинен надати документи, що підтверджують недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність відповідного громадянина, а також письмову згоду законного представника або органу, якому законом надано право захищати права, свободи та інтереси відповідної особи, на здійснення ним представництва.

Відповідно до ч.4 ст.128 ЦПК України, форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч.5 ст.128 ЦПК України, Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

У ст. 129 КПК України визначено порядок вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні: ч.1) Ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому; ч.2) У разі встановлення відсутності події кримінального правопорушення суд відмовляє в позові; ч.3) У разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, а також у випадках, передбачених частиною першою статті 326 цього Кодексу, суд залишає позов без розгляду.

З аналізу наведених положень законодавства суд вбачає, що нормами ч.4 ст.128 ЦПК України установлено вимогу, що форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства. Разом з тим положеннями ч.2 ст.61 КПК України установлено, що права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду.

Таким чином законодавець однозначно визначив, що сам факт подання у кримінальному провадженні цивільного позову органу досудового слідства чи суду є підставою для визнання особи, яка подала позов, цивільним позивачем, виникнення у неї прав та обов`язків цивільного позивача.

Разом з тим законодавець у ст. 129 КПК України визначив порядок вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні, який передбачає розгляд цивільного позову по суті при ухваленні рішення або залишенні позову без розгляду за обставин, вичерпний перелік яких наведений у ч.1 ст.326 цього Кодексу

Отже, положеннями ст.61, ст.129 КПК України визначено вичерпний перелік судових рішень, які може ухвалити суд щодо поданого цивільного позову у кримінальному провадженні, що вказує на врегульованість процесуальних відносин, що виникли у зв`язку з поданням цивільного позову. Визначення у кримінальному судочинстві імперативного прийняття поданого цивільного позову, порядку вирішення цивільного позову, вичерпного переліку рішень, які може ухвалити суд при вирішенні цивільного позову, унеможливлює ухвалення судом інших рішень за аналогією з ЦПК, зокрема про прийняття позову та відкриття провадження, відмови у прийнятті позову чи залишення його без руху та повернення, оскільки такі положення ЦПК України прямо суперечать наведеним у ч.2 ст.61, ст.129 КПК України засадам кримінального судочинства.

Разом з тим, у ч.3 ст.314 КПК України визначено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: 1) затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу; 2) закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 5-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу; 3) повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу; 4) направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження; 5) призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру; 6) доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь.

У ст. 315 КПК України наведено порядок вирішення питань, пов`язаних з підготовкою до судового розгляду. 1. Якщо під час підготовчого судового засідання не будуть встановлені підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини третьої статті 314 цього Кодексу, суд проводить підготовку до судового розгляду. 2. З метою підготовки до судового розгляду суд: 1) визначає дату та місце проведення судового розгляду; 2) з`ясовує, у відкритому чи закритому судовому засіданні необхідно здійснювати судовий розгляд; 3) з`ясовує питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді; 4) розглядає клопотання учасників судового провадження про: здійснення судового виклику певних осіб до суду для допиту; витребування певних речей чи документів; здійснення судового розгляду в закритому судовому засіданні; 5) вчиняє інші дії, необхідні для підготовки до судового розгляду. 3. Під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до ст. 316 КПК України, після завершення підготовки до судового розгляду суд постановляє ухвалу про призначення судового розгляду. Судовий розгляд має бути призначений не пізніше десяти днів після постановлення ухвали про його призначення.

Отже суду не надано повноважень в підготовчому судовому засіданні ухвалити рішення, яким повернути цивільний позов, поданого у кримінальному провадженні, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу, зокрема ст.128 ЦПК України.

Слід зазначити, що у кримінальному процесі діє імперативний метод, тобто метод владних вказівок, що базується на відносинах влади та підкорення, який передбачає сувору регламентацію поведінки учасників (особливо суду, слідчого, прокурора), обов`язковість виконання рішень та відсутність вибору, де права й обов`язки виникають в силу публічного обов`язку перед державою. Тобто за імперативним методом у кримінальному судочинстві дозволено лише те, що прямо вказано законом. На відміну від диспозитивного методу цивільного судочинства, за яким дозволено те, що не заборонено законом.

Суд діє виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

«У межах повноважень» означає, що суд повинен приймати рішення та вчиняти дії відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх.

«У спосіб» означає, що суд зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.

Цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором Необхідність обґрунтування підстав для захисту прокурором інтересів держави в суді: за відсутності у позовній заяві обґрунтування підстав для захисту прокурором інтересів держави в суді, цивільний позов прокурора про відшкодування витрат, понесених лікарнею, на лікування потерпілого задоволенню не підлягає. (Постанова ККС ВС від 21.01.2020, № 559/55/15-к, від 11.09.2019, № 397/533/18).

Тобто в разі наявності недоліків поданих прокурором позовів суд має ухвалити рішення, визначене у ст.129 КПК України, що вказує на чітку регламентованість таких правовідносин законом, що вбачається із правових позицій Верховного Суду у кримінальному судочинстві.

Доводи сторони захисту про те, що позов прокурора не відповідає положенням ЦПК, оскільки до поданого позову разом з обвинувальним актом не подано доказів в його обґрунтування та доказів наявності повноважень у прокурора його подати прямо суперечать положенням ст.291 КПК України, де беззаперечно вказано що до обвинувального акту прямо забороняється подання доказів чи інших документів, вичерпний перелік яких зазначено у цій статті. А відповідно унеможливлено для суду на стадії підготовчого провадження визначитись з належними органами Держави, в інтересах яких подано позов, перевірити наявність повноважень у прокурора пред`явити позов.

Посилання сторони захисту на правові позиції Верховного Суду у господарському судочинстві стосуються інших правовідносин, а тому не підлягають застосуванню у кримінальному судочинстві, оскільки суперечать наведеним засадам.

Посилання сторони захисту на ухвалені рішення інших судів першої інстанції в аналогічних правовідносинах у кримінальному судочинстві не є підставою для ухвалення аналогічних рішень в цій справі.

А тому суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання сторони захисту про повернення прокурору цивільних позовів поданих ним у кримінальному провадженні з підстав їх невідповідності вимогам закону, оскільки такі повноваження суду не надані, й відсутні підстави для застосування за аналогією норм ЦПК України, оскільки такі норми суперечать наведеним засадам кримінальному судочинства.

Щодо призначення справи до судового розгляду.

В судовому засіданні від учасників судового провадження не надійшло інших клопотань, в тому числі про обрання, зміну чи скасування заходів забезпечення кримінального провадження.

Суд, вислухавши думку учасників підготовчого провадження щодо можливості призначення кримінального провадження до судового розгляду, враховуючи, що відсутні підстави для прийняття рішень, передбачених п.1-4 ч.3 ст.314 КПК України, відповідно до положень ст.314-317 КПК України, вважає за необхідне завершити підготовче провадження, призначити кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з викликом учасників процесу.

Учасники судового провадження мають право ознайомитися з матеріалами кримінального провадження, з дотриманням положень ст.317 КПК України, якщо вони про це заявлять клопотання.

Керуючись статтями 314-317, 371, 372 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.07.2025 року за №0000156 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, на 01.04.2026 року о 14 год. 00 хв. у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Крюківського районного суду м. Кременчука за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. Троїцька, 37/49.

В судове засідання викликати учасників кримінального провадження.

Відмовити в задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 про повернення прокурору Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_9 поданого ним цивільного позову в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України до відповідача ОСОБА_6 про відшкодування витрат на лікування потерпілої.

Відмовити в задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 про повернення прокурору Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_9 поданого ним цивільного позову в інтересах держави в особі Фінансового управління виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області до відповідача ОСОБА_6 про відшкодування витрат на лікування потерпілої

Доручити представнику персоналу Крюківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області скласти досудову доповідь щодо обвинуваченого ОСОБА_6 .

Установити строк представлення досудової доповіді до 20.04.2026 року.

Копію ухвали направити начальнику Крюківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області для виконання.

Ухвала не підлягає окремому оскарженню. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України.

Повний текст ухвали складений та оголошений 01.04.2026 року о 08:08 год.

Суддя ОСОБА_1