У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2026 року с-ще Магдалинівка

Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області

у складі слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в судовому засіданні клопотання начальника СД ВП № 1 Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Самарівської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженню № 0000015, яке внесене 20.03.2026 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання начальника СД ВП № 1 Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Самарівської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженню № 0000015, яке внесене 20.03.2026 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що упровадженні сектору дізнання ВП № 1 Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування № 0000015 від 20.03.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 19.03.2026 по лінії 102 надійшло повідомлення від головного державного інспектора Дніпропетровського рибоохоронного патруля, про те, що в с. Гупалівка Самарівського району Дніпропетровської області на березі р. Оріль (Козацький Лиман) ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , займаються незаконним рибним промислом.

Виїздом на місце пригоди було встановлено, що громадянин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в нерестовий період, поблизу с. Гупалівка, Самарівського району, Дніпропетровської області на березі р. Оріль (Козацький Лиман), використовуючи заборонене знаряддя лову одну рибальську ліскову сітку та гумовий човен «BARK», зеленого кольору, здійснили виловив з вказаної водойми живих водних біоресурсів, а саме: карась «сріблястий»: 43 штуки, чим спричинили державі істотну шкоду.

19.03.2026 під час огляду місця події було виявлено та вилучено: 1) одну рибальську ліскову сітку діаметром вічка 70 мм, довжиною 50 м, 2) гумовий човен «BARK», моделі В-240, зеленого кольору 3) живі водні біоресурси, а саме: карась «сріблястий»: 43 штуки.

20.03.2026 винесено постанову про визнання і приєднання до провадження речових доказів, а саме: одну рибальську ліскову сітку діаметром вічка 70 мм, довжиною 50 м, гумовий човен «BARK», моделі В-240, зеленого кольору.

Таким чином, є підстави вважати, що незастосування заборони на заборонені знаряддя лову, які є знаряддями вчиненого злочину, які знаходилися у володінні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також заборони розпоряджатися ним, може призвести до зникнення, втрати або пошкодження вказаного майна, який є речовим доказом по даному кримінальному провадженню.

У судове засідання дізнавач не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримує.

ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Згідно ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Об`єктивно, повно та всебічно дослідивши надані до клопотання матеріали, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подане клопотання, слідчий суддя дійшов до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що упровадженні сектору дізнання ВП № 1 Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування № 0000015 від 20.03.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України.

19.03.2026 під час огляду місця події було виявлено та вилучено: 1) одну рибальську ліскову сітку діаметром вічка 70 мм, довжиною 50 м, 2) гумовий човен «BARK», моделі В-240, зеленого кольору 3) живі водні біоресурси, а саме: карась «сріблястий»: 43 штуки.

20.03.2026 винесено постанову про визнання і приєднання до провадження речових доказів, а саме: одну рибальську ліскову сітку діаметром вічка 70 мм, довжиною 50 м, гумовий човен «BARK», моделі В-240, зеленого кольору.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Тобто, з вищевказаної норми вбачається, що арешт майна може полягати у забороні його відчуження, розпорядження та/або користування ним.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України).

Частиною 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Клопотання про арешт майна начальником сектору дізнання обґрунтовано тим, що вилучені речі є речовим доказом та відповідають вимогам ст. 98 КПК України, мають значення для подальшого досудового розслідування.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 98 КПК України).

Арешт майна відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України є заходом забезпечення кримінального провадження. Виходячи зі змісту правової природи вищевказаного поняття вбачається, що метою арешту майна є в подальшому забезпечення реалізації завдань кримінального процесуального права.

Таким чином, в даному випадку метою накладення арешту на майно є забезпечення збереження речових доказів.

З урахуванням наведеного, дослідивши матеріали додані до клопотання, слідчий суддя вважає, що вилучене майно: одна рибальська ліскова сітка, діаметром вічка 70 мм, довжиною 50 м; гумовий човен «BARK», моделі В-240, зеленого кольору, - відповідають вказаним вимогам кримінального процесуального закону, є речовими доказами по кримінальному провадженню, можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зберегли на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про арешт майна підлягає задоволенню, оскільки є достатні підстави вважати, що одна рибальська ліскова сітка, діаметром вічка 70 мм, довжиною 50 м; гумовий човен «BARK», моделі В-240, зеленого кольору, є речовим доказом та зберегли на собі його сліди, крім того, незастосування арешту майна може призвести до його втрати, пошкодження або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

З урахуванням доведеності дізнавачем правової підстави для арешту майна, того, що арешт майна є тимчасовим позбавленням права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, можливості використання цього вилученого майна як доказів у кримінальному провадженні, з метою забезпечення проведення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування, слідчий суддя дійшов до висновку про накладення арешту на вищезазначене майно.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 168, 170-175, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання начальника СД ВП № 1 Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Самарівської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженню № 0000015, яке внесене 20.03.2026 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке було вилучене 19.03.2026, а саме: одну рибальську ліскову сітку, діаметром вічка 70 мм, довжиною 50 м; гумовий човен «BARK», моделі В-240, зеленого кольору, які знаходяться у володінні ОСОБА_6 , із забороною користування та розпорядженням вказаним майном.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Роз`яснити, що згідно ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Слідчий суддя: ОСОБА_1