Справа № 522/3265/25
УХВАЛА

11 березня 2026 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

перекладача - ОСОБА_15

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку застосованих запобіжних заходів у виді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , про продовження строку обов`язків покладених на обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , у кримінальному провадженні № 0000693 від 08.05.2024 за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч.ч. 1, 3 ст. 260, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 109 КК України та за обвинуваченням ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 260 КК України,

установив:

І. Суть питання, що вирішується.

На розгляді у Приморському районному суді м. Одеси перебуває кримінальне провадження за № 0000693 від 08.05.2024 за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч.ч. 1, 3 ст. 260, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 109 КК України та за підозрою ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 260 КК України

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 15.01.2026 року стосовно обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 15.03.2026 без визначення розміру застави, та продовжено на два місяці обвинуваченим ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , до кожного з них окремо, строк покладення обов?язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Враховуючи те, що до суду надійшло клопотання прокурора про продовження обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, клопотання про продовження строку обов`язків покладених на обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , у судовому засіданні суд поставив на обговорення учасників судового провадження питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою та про продовження строку обов`язків покладених на обвинувачених.

ІІ. Позиція і клопотання учасників судового провадження.

1. Клопотання прокурора.

Прокурор подав суду письмове клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під вартою строком на 60 днів.

Клопотання мотивоване наявністю обґрунтованого обвинувачення, а також продовження існуванням ризиків того, що обвинувачений ОСОБА_8 може: переховуватись від суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Прокурор подав суду письмове клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 під вартою строком на 60 днів.

Клопотання мотивоване наявністю обґрунтованого обвинувачення, а також продовження існуванням ризиків того, що обвинувачений ОСОБА_9 може: переховуватись від суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Прокурор подав суду письмове клопотання про продовження строку обов`язків передбачених ст.194 КПК України покладений на обвинувачену ОСОБА_10 , 24.12.1971 року строком на 60 днів.

Клопотання мотивоване наявністю обґрунтованого обвинувачення, а також продовження існуванням ризиків того, що обвинувачена ОСОБА_10 може: переховуватись від суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Прокурор подав суду письмове клопотання про продовження строку обов`язків передбачених ст.194 КПК України покладений на обвинувачену ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_8 строком на 60 днів.

Клопотання мотивоване наявністю обґрунтованого обвинувачення, а також продовження існуванням ризиків того, що обвинувачена ОСОБА_11 може: переховуватись від суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Прокурор подав суду письмове клопотання про продовження строку обов`язків передбачених ст.194 КПК України покладений на обвинувачену ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_9 строком на 60 днів.

Клопотання мотивоване наявністю обґрунтованого обвинувачення, а також продовження існуванням ризиків того, що обвинувачена ОСОБА_12 може: переховуватись від суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Прокурор подав суду письмове клопотання про продовження строку обов`язків передбачених ст.194 КПК України покладений на обвинувачену ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_10 строком на 60 днів.

Клопотання мотивоване наявністю обґрунтованого обвинувачення, а також продовження існуванням ризиків того, що обвинувачена ОСОБА_13 може: переховуватись від суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

2. Позиція сторін щодо заявленого клопотання.

У судовому засіданні прокурори ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтримали клопотання про продовження строків тримання обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 під вартою, та клопотання про продовження строку обов`язків покладених на обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , просили суд їх задовольнити.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання прокурора та зазначала таке. Захисник просила суд долучити до матеріалів справи постанову про притягнення її підзахисного до адміністративної відповідальності, звернувши увагу суду на те, що зброя була вилучена в межах іншого кримінального провадження. Крім того, захисник зазначила, що у судовому засіданні свідок ОСОБА_16 повідомила про те, що ОСОБА_8 здійснював тренування у спортивному клубі «Олім» зі спортивної стрільби, а вилучена зброя призначалася для виконання олімпійської дисципліни «скіт». При цьому, за словами захисника, чистка та технічне обслуговування зброї здійснювалися за адресою проживання ОСОБА_8 , де вона саме обслуговувалась, а не зберігалася. Щодо ризику переховування від суду захисник зазначила, що сторона обвинувачення посилається на можливість перетину підзахисним державного кордону, однак, на її переконання, прокурором не було пояснено, яким саме чином це може відбутися, з урахуванням встановлених блокпостів та інших обмежень. Стосовно ризику незаконного впливу на свідків захисник вказала, що прокурором не надано жодних доказів того, що такий вплив з боку підзахисного здійснювався або навіть планувався. При цьому вона звернула увагу суду на те, що вплив на свідків є окремим кримінальним правопорушенням, передбаченим КК України, яке передбачає конкретні протиправні дії, доказів яких у даному випадку стороною обвинувачення не надано. Щодо ризику вчинення іншого кримінального правопорушення захисник наголосила, що вся зброя у підзахисного вилучена, а тому, на її думку, є незрозумілим, яким саме чином та за допомогою кого він міг би вчинити будь-яке інше кримінальне правопорушення. Окремо захисник звернула увагу суду на стан здоров`я підзахисного та просила долучити до матеріалів справи відповідь на адвокатський запит щодо умов утримання у слідчому ізоляторі, з якої, за її словами, вбачається, що у приміщеннях СІЗО відбуваються відключення електроенергії. Також вона просила долучити відповідь Управління виконання покарань, у якій міститься інформація про те, що ОСОБА_8 утримується у приміщенні площею 5 м?, розрахованому на двох осіб. Крім того, захисник звернула увагу суду на умови утримання у слідчому ізоляторі, зокрема на наявність грибка на стінах. Щодо ризику ухилення від суду захисник також звернула увагу на те, що підзахисний бере участь у судових засіданнях за допомогою відеоконференцзв`язку, що, на її думку, свідчить про відсутність наміру переховуватися від суду. Щодо можливого впливу на свідків захисник зазначила, що навіть у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу такий ризик може бути усунутий шляхом покладення на підзахисного відповідних процесуальних обов`язків, зокрема обмеження користування засобами зв`язку або мережею Інтернет. У зв`язку з викладеним захисник просила суд відмовити у задоволенні клопотання прокурора, а у разі його часткового задоволення обрати щодо підзахисного альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу та просила суд звернути увагу на, на її думку, штучне створення стороною обвинувачення видимості тяжкості кримінального правопорушення. Зокрема зазначила, що відповідно до обвинувального акта щодо ОСОБА_8 виклад фактичних обставин кримінального правопорушення є ідентичним за трьома правовими кваліфікаціями, тобто щодо одних і тих самих подій особі інкриміновано три різні статті КК України, що, на переконання захисника, суперечить принципам кримінального права. Крім того, захисник зазначила, що у обвинувальному акті фактичні обставини щодо інших осіб ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 викладені ідентично, при цьому вони обвинувачуються у вчиненні нетяжких злочинів. Крім того, захисник наголосила, що дії її підзахисного були тричі кваліфіковані за різними статтями КК України. При цьому сторона обвинувачення посилається на нібито небезпечну діяльність підзахисного та на вилучену зброю. Разом з тим захисник зазначила, що, як убачається з ухвали апеляційного суду від 23.02.2026 року, за рік розгляду справи фактично не було встановлено наявності бойової зброї. Окремо захисник просила суд звернути увагу на обставини, які, на її думку, спростовують вину підзахисного. Зокрема зазначила, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 придбали гладкоствольну та нарізну вогнепальну зброю, однак у обвинувальному акті також зазначено предмети СБФ-21, Форд-9 та Форд-12, які, за словами захисника, не є бойовою зброєю, а являють собою пристрої для відстрілу гумових патронів. У зв`язку з цим захисник наголосила, що серед вилученого відсутня будь-яка бойова зброя, а наявна лише спортивна та мисливська. Крім того, захисник звернула увагу суду на те, що у реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні відомості про застосування заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді накладення арешту на зазначену зброю. На підтвердження цього вона надала суду ухвалу від 11.04.2024 року, якою було відмовлено у задоволенні клопотання про накладення арешту на відповідне майно. Також захисник зазначила, що у період з 2021 по 2024 роки її підзахисний займався написанням книг зі спортивної стрільби, а тому, на її переконання, обставини, викладені у обвинувальному акті, не відповідають дійсності. З урахуванням того, що дії підзахисного були кваліфіковані за трьома статтями КК України, стороною захисту раніше подавались докази на підтвердження відсутності ризиків, передбачених кримінальним процесуальним законодавством, зокрема ризиків переховування від суду, незаконного впливу на учасників кримінального провадження та вчинення інших кримінальних правопорушень. З огляду на викладене захисник просила відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав доводи своїх захисників.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_7 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та наголосив, що його підзахисний перебуває під вартою вже півтора року, при цьому, на його переконання, стороною обвинувачення за цей час не надано жодного належного доказу, який би підтверджував необхідність подальшого застосування такого суворого запобіжного заходу. Зокрема, захисник зазначив, що у клопотанні прокурора відсутні будь-які документи або інші докази, які б підтверджували наявність ризиків, передбачених кримінальним процесуальним законодавством. За його словами, прокурором не надано жодного доказу можливого незаконного впливу підзахисного на свідків чи інших учасників кримінального провадження. Крім того, захисник звернув увагу суду на те, що твердження сторони обвинувачення щодо можливості вчинення підзахисним іншого кримінального правопорушення носять виключно припущення. Захисник наголосив, що за весь період перебування особи під вартою понад півтора року стороною обвинувачення не було надано жодного нового доказу, який би обґрунтовував необхідність подальшого тримання під вартою. У зв`язку з цим він вважає, що відсутні будь-які ризики щодо особи підзахисного. Крім того, захисник зазначив, що ОСОБА_9 має міцні соціальні зв`язки, що також свідчить про відсутність підстав вважати, що він може ухилятися від суду чи іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню. Крім того, захисник підтримав позицію інших учасників сторони захисту щодо того, що одна і та ж фабула обвинувачення фактично повторюється декілька разів, а обвинувачення, пред`явлене його підзахисному, є ідентичним обвинуваченню інших осіб у цьому кримінальному провадженні. У зв`язку з викладеним захисник просив суд відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою та застосувати щодо підзахисного більш м`який запобіжний захід у вигляді застави з покладенням відповідних процесуальних обов`язків.

Обвинувачений ОСОБА_9 підтримав доводи свого захисника, наполягав на тому, що перебуває під вартою по надуманим обвинуваченням.

Захисник ОСОБА_12 - адвокат ОСОБА_5 , у судовому засіданні заперечень щодо продовження обов`язків не висловила.

Обвинувачена ОСОБА_12 підтримала свого захисника.

Захисник ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні принципових заперечень щодо продовження обов`язків не висловила.

Обвинувачена ОСОБА_10 підтримала свого захисника.

Захисник ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_5 не заперечувала проти продовження обов`язків.

Обвинувачена ОСОБА_11 підтримала доводи свого захисника.

Захисник ОСОБА_13 адвокат ОСОБА_5 не заперечувала проти продовження покладених на підзахисну обов`язків.

Обвинувачена ОСОБА_13 підтримала доводи свого захисника.

ІІІ. Положення закону, яким керувався суд

За змістом ст. 331 КПК України під час судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

За змістом положень глави 18 КПК України у взаємозв`язку з вимогами ст. 331 КПК України підставами для продовження строку тримання під вартою є наявність раніше заявлених ризиків, які не зменшилися, або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, та неможливість завершення судового провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно з ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У частині 2 статті 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

За правилами ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею;

4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 3 ст.28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є:

1) складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо;

2) поведінка учасників кримінального провадження;

3) спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень.

ІV. Висновки та мотиви суду.

Щодо обвинуваченого ОСОБА_8 .

Вислухавши думки учасників судового провадження, вивчивши надане клопотання прокурора та заперечення захисників, суд доходить до висновку про доцільність продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, оскільки, на думку суду, продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, ступінь яких не зменшився, та інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, зважаючи на таке.

Так, підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ст.177 КПК.

Ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченому кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

На думку суду, обставини цього кримінального провадження, дають достатні підстави припускати, що ОСОБА_8 , який між іншим, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти основ національної безпеки України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, розуміючи можливість призначення суворого покарання, яке йому загрожує у разі доведеності його вини за результатами розгляду кримінального провадження, може здійснити спроби переховування від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

За таких обставин, суд вважає, що ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК, не можна визнавати недоведеним.

Оцінюючи наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК - впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, суд враховує встановлену КПК процедуру пов`язану з допитом осіб, які є свідками на стадії судового розгляду.

Вказане кримінальне провадження перебуває на стадії судового засідання. Тому, у випадку застосування до обвинуваченого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, останній матиме можливість здійснювати на них вплив, що буде перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

На думку суду у цьому кримінальному провадженні існує ризик того, що ОСОБА_8 може переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Матеріали справи не містять інших даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою за станом здоров`я. Стороною захисту суду також не надано будь-яких документів, які б свідчили про неможливість перебування обвинуваченого під вартою, з урахуванням посилання на погіршення стану здоров`я обвинуваченого.

Також суд враховує, що Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» затвердженим Законом України від 24.02.2022 року №2102-ІХ, з 24.02.2022, дію якого було продовжено до теперішнього часу. Воєнний стан введений у зв`язку з військовою агресією російської федерації та повномасштабним вторгненням на територію України.

Законом України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо удосконалення відповідальності за колабораційну діяльність та особливостей застосування запобіжних заходів за вчинення злочинів проти основ національної та громадської безпеки» №2198-IX, внесені зміни стосовно застосування запобіжних заходів.

Так, ст.176 КПК доповнено частиною 6 наступного змісту: «Під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109114-1, 258258-5, 260, 261, 437442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини 1 цієї статті». Пункт 5 ч.1 ст.177 КПК встановлює вид запобіжного заходу - тримання під вартою.

Отже, внесенням згаданих змін законодавець імперативно встановив, що під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, в тому числі, передбачених ст.ст.109, 260 КК України, застосовується виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою, як захід забезпечення кримінального провадження Кримінального кодексу України.

Тобто в умовах введеного на території України воєнного стану, до ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні інкримінованих йому дій, може бути застосовано виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою, що регламентовано положеннями ч.6 ст.176, ч.4 ст.183 КПК.

Стосовно доводів сторони захисту щодо можливості визначення застави, як альтернативного запобіжного заходу, слід зазначити таке.

Як вказано вище у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» затвердженим Законом України від 24.02.2022 року №2102-ІХ, з 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан, дію якого було продовжено до теперішнього часу.

За таких обставин суди повинен керуватись спеціальними нормами кримінального процесуального закону, які врегульовують процесуальні дії суду в умовах воєнного стану.

Відповідно до діючої редакції абз.3 ч.4 ст.183 КПК, під час дії воєнного стану, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочинів, передбачених ст.ст. 109, 260 КК України.

Суд вважає логічними доводи сторони захисту стосовно того, що законодавцем визначено право, а не обов`язок суду щодо не визначення розміру застави в кримінальному проваджені з правовою кваліфікацією за ст.ст.109, 260 КК України.

Водночас оцінюючи можливість визначення застави, суд враховує, що в цьому кримінальному провадженні, обвинувачення ОСОБА_8 , пов`язане з вчиненням дій, спрямованих на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади та у створеному не передбаченому законами України воєнізованому формуванні, метою створення якого було здійснення його учасниками сприяння військовим РФ в окупації території міста Одеси, у тому числі шляхом вбивства українських військовослужбовців та інших захисників України, заволодіння належними ним зброєю та боєприпасами, а також подолання спротиву Сил оборони України іншими діями і засобами військового характеру та подальших незаконних дії по захопленню влади в м. Одесі.

Суд зазначає, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилятись від слідства.

Враховуючи характер інкримінованих обвинуваченому дій, з метою нівелювання існуючих ризиків, зокрема переховування від суду та незаконного впливу на свідків, вчинення інших кримінальних правопорушень суд вважає, що на цей час, існують достатні підстави для продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави, оскільки саме такий запобіжний захід здатний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та слугуватиме виконанню положень ст.2 КПК.

Стосовно посилань захисників на стан здоров`я ОСОБА_8 , суд зазначає, що це питання вже було предметом розгляду суду першої та апеляційної інстанцій, які дійшли висновку про можливість утримання ОСОБА_8 під вартою.

Доводи захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_5 про відсутність підстав для задоволення клопотання прокурора відносно обвинуваченого ОСОБА_8 не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні і не приймаються судом з підстав вказаних вище.

Одночасно, суд звертає увагу, що доцільність необхідності подальшого утримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою буде перевірена через нетривалий час в порядку ст.331 КПК, а захисники не позбавлені можливості надати суду документи на підтвердження доводів щодо неможливості подальшого утримання обвинуваченого під вартою, або зміни обставин, які свідчать про нівелювання встановлених раніше ризиків.

Щодо обвинуваченого ОСОБА_9 .

Вислухавши думки учасників судового провадження, вивчивши надане клопотання прокурора та заперечення захисника, суд доходить висновку про доцільність продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_9 під вартою, оскільки, на думку суду, продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, ступінь яких не зменшився, та інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, зважаючи на таке.

Так, підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ст.177 КПК.

Ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в цьому випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

На думку суду, обставини цього кримінального провадження, дають достатні підстави припускати, що ОСОБА_9 , який між іншим, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти основ національної безпеки України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, розуміючи можливість призначення суворого покарання, яке йому загрожує у разі доведеності його вини за результатами розгляду кримінального провадження, може здійснити спроби переховування від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

За таких обставин, суд вважає, що ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК, не можна визнавати недоведеним.

Оцінюючи наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК - впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, суд враховує встановлену КПК процедуру пов`язану з допитом осіб, які є свідками на стадії судового розгляду.

Вказане кримінальне провадження перебуває на стадії судового засідання. Тому, у випадку застосування до обвинуваченого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, останній матиме можливість здійснювати на них вплив, що буде перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

На думку суду у цьому кримінальному провадженні існує ризик того, що ОСОБА_9 може переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Матеріали справи не містять інших даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою за станом здоров`я. Стороною захисту суду також не надано будь-яких документів, які б свідчили про неможливість перебування обвинуваченого під вартою.

Також суд враховує, що Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» затвердженим Законом України від 24.02.2022 року №2102-ІХ, з 24.02.2022, дію якого було продовжено до теперішнього часу. Воєнний стан введений у зв`язку з військовою агресією російської федерації та повномасштабним вторгненням на територію України.

Законом України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо удосконалення відповідальності за колабораційну діяльність та особливостей застосування запобіжних заходів за вчинення злочинів проти основ національної та громадської безпеки» №2198-IX, внесені зміни стосовно застосування запобіжних заходів.

Так, ст.176 КПК доповнено частиною 6 наступного змісту: «Під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109114-1, 258258-5, 260, 261, 437442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини 1 цієї статті». Пункт 5 ч.1 ст.177 КПК встановлює вид запобіжного заходу - тримання під вартою.

Отже, внесенням згаданих змін законодавець імперативно встановив, що під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, в тому числі, передбачених ст.ст.109, 260 КК України, застосовується виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою, як захід забезпечення кримінального провадження Кримінального кодексу України.

Тобто в умовах введеного на території України воєнного стану, до ОСОБА_9 , який обвинувачується у вчиненні інкримінованих йому дій, може бути застосовано виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою, що регламентовано положеннями ч.6 ст.176, ч.4 ст.183 КПК.

Стосовно доводів сторони захисту щодо можливості визначення застави, як альтернативного запобіжного заходу та зміни запобіжного заходу на більш м`який слід зазначити таке.

Як вказано вище у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» затвердженим Законом України від 24.02.2022 року №2102-ІХ, з 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан, дію якого було продовжено до теперішнього часу.

За таких обставин суд повинен керуватись спеціальними нормами кримінального процесуального закону, які врегульовують процесуальні дії суду в умовах воєнного стану.

Відповідно до діючої редакції абз.3 ч.4 ст.183 КПК, під час дії воєнного стану, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочинів, передбачених ст.ст. 109, 260 КК України.

Суд зазначає, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилятись від слідства.

Враховуючи характер інкримінованих обвинуваченому дій, з метою нівелювання існуючих ризиків, зокрема переховування від суду та незаконного впливу на свідків, вчинення інших кримінальних правопорушень суд вважає, що на цей час, існують достатні підстави для продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави, оскільки саме такий запобіжний захід здатний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та слугуватиме виконанню положень ст.2 КПК.

Доводи захисника ОСОБА_7 про відсутність підстав для задоволення клопотання прокурора відносно обвинуваченого ОСОБА_9 не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні і не враховуються судом з підстав вказаних вище.

Одночасно, суд звертає увагу, що доцільність необхідності подальшого утримання обвинуваченого ОСОБА_9 під вартою буде перевірена через нетривалий час в порядку ст.331 КПК, а захисник не позбавлений можливості надати суду документи на підтвердження доводів щодо неможливості подальшого утримання обвинуваченого під вартою, або зміни обставин, які свідчать про нівелювання встановлених раніше ризиків.

Щодо обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 .

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку обов`язків покладених на обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , суд зазначає таке.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 19.09.2025 року відносно обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ «Одеський слідчий ізолятор» на 60 днів, без визначення розміру застави.

05.11.2025 ухвалою Одеського апеляційного суду ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 17.09.2025 в частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , скасовано та постановлено нову ухвалу, якою ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави у розмірі 20 (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у сумі 60560 (шістдесят тисяч п?ятсот шістдесят) гривень, із покладенням обов?язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: ???прибувати за кожною вимогою до суду; ???не відлучатися із м. Одеси без дозволу суду; ???повідомляти суд про зміну свого місця проживання, місця роботи, контактних номерів мобільного телефону; здати на зберігання до Головного управління ДМС у Одеській області свій паспорт для виїзду за кордон, або інший документ, що дають право на виїзд з України і на в?їзд в Україну.

Однак, у зв?язку із внесенням застави, обвинувачених звільнено з-під варти, з покладенням обов?язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 15.01.2026 ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 продовжено обов`язки, що покладені ухвалою Одеського апеляційного суду від 05.11.2025.

На теперішній час ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшились та продовжують існувати, а тому, з метою забезпечення виконання обвинуваченими ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , покладених на них процесуальних обов?язків, а також запобігання спробам: переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто з метою запобігання ризикам, передбачених п.п. 1, 3, 4, ч. 1 ст. 177 КПК України є необхідність у продовжені строку обов?язків покладених на ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 .

Суд вважає за доцільне продовжити на два місяці обвинуваченим ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , до кожного з них окремо, строк покладення обов?язків, передбачених ст. 194 КПК України, а саме:

??1) прибувати за кожною вимогою до суду;

???2) не відлучатися із м. Одеси без дозволу суду; ???

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання, місця роботи, контактних номерів мобільного телефону; ???

4) здати на зберігання до Головного управління ДМС у Одеській області свій паспорт для виїзду за кордон, або інший документ, що дають право на виїзд з України і на в?їзд в Україну.

Щодо обвинуваченої ОСОБА_13 .

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку обов`язків покладених на обвинувачену ОСОБА_13 , суд зазначає таке.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 19.09.2025 року відносно обвинуваченої ОСОБА_13 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ «Одеський слідчий ізолятор» на 60 днів, без визначення розміру застави.

05.11.2025 ухвалою Одеського апеляційного суду ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 17.09.2025 в частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_13 , скасовано та постановлено нову ухвалу, якою ОСОБА_13 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави у розмірі 20 (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у сумі 60560 (шістдесят тисяч п?ятсот шістдесят) гривень, із покладенням обов?язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: ???прибувати за кожною вимогою до суду; ???не відлучатися із м. Одеси без дозволу суду; ???повідомляти суд про зміну свого місця проживання, місця роботи, контактних номерів мобільного телефону; здати на зберігання до Головного управління ДМС у Одеській області свій паспорт для виїзду за кордон, або інший документ, що дають право на виїзд з України і на в?їзд в Україну.

Однак, у зв?язку із внесенням застави, обвинувачену звільнено з-під варти, з покладенням обов?язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 17 листопада 2025 року продовжено на два місяці обвинуваченій ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , строк покладення обов?язків, передбачених ст. 194 КПК України, а саме: прибувати за кожною вимогою до суду; ???повідомляти суд про зміну свого місця проживання, місця роботи, контактних номерів мобільного телефону; ??? здати на зберігання до Головного управління ДМС у Одеській області свій паспорт для виїзду за кордон, або інший документ, що дають право на виїзд з України і на в?їзд в Україну, а також змінено обов?язок за клопотанням захисника ОСОБА_5 з "не відлучатися із м. Одеси без дозволу суду" "на не відлучатися із Одеського району Одеської області без дозволу суду".

Надалі, ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 15.01.2026 ОСОБА_13 продовжено строк покладення обов?язків, передбачених ст. 194 КПК України, а саме: прибувати за кожною вимогою до суду;??? повідомляти суд про зміну свого місця проживання, місця роботи, контактних номерів мобільного телефону; ??? здати на зберігання до Головного управління ДМС у Одеській області свій паспорт для виїзду за кордон, або інший документ, що дають право на виїзд з України і на в?їзд в Україну.

На теперішній час ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшились та продовжують існувати, а тому, з метою забезпечення виконання обвинуваченою ОСОБА_13 , покладених на нею процесуальних обов?язків, а також запобігання спробам: переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто з метою запобігання ризикам, передбачених п.п. 1, 3, 4, ч. 1 ст. 177 КПК України є необхідність у продовжені строку обов?язків покладених на ОСОБА_13 .

Водночас суд звертає увагу на те, що попередньою ухвалою суду від 17 листопада 2025 обов`язок обвинуваченій ОСОБА_13 за клопотанням її захисника - адвоката ОСОБА_5 був змінений на «не відлучатися з Одеського району Одеської області без дозволу суду», який продовжений не був, тоді як у клопотанні прокурора зазначено інший обов`язок «не відлучатися з міста Одеси без дозволу суду».

Отже, фактично прокурор просить продовжити неіснуючий наразі обов`язок, який на обвинувачену ОСОБА_13 суд у попередній ухвалі не покладав.

Суд не може погіршувати становище обвинуваченої ОСОБА_13 , а тому у продовженні обов`язку «не відлучатися з міста Одеси без дозволу суду» слід відмовити.

З огляду на викладене, суд вважає за доцільне продовжити на два місяці обвинуваченій ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , строк покладення обов?язків, передбачених ст. 194 КПК України, а саме:

??1) прибувати за кожною вимогою до суду;

???2) повідомляти суд про зміну свого місця проживання, місця роботи, контактних номерів мобільного телефону; ???

3) здати на зберігання до Головного управління ДМС у Одеській області свій паспорт для виїзду за кордон, або інший документ, що дають право на виїзд з України і на в?їзд в Україну.

Керуючись ст. ст. 315, 369-372, 376 КПК України, суд, -

постановив:

Клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 задовольнити частково.

Застосований до обвинувачених ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до кожного з них окремо, запобіжний захід у виді тримання під вартою продовжити строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 09 травня 2026 року.

Строк дії ухвали суду в частині продовження щодо кожного з обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою становить до 09 травня 2026 року включно.

Продовжити на два місяці обвинуваченим ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , до кожної з них окремо, строк покладення обов?язків, передбачених ст. 194 КПК України, а саме:

??1) прибувати за кожною вимогою до суду;

???2) не відлучатися із м. Одеси без дозволу суду; ???

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання, місця роботи, контактних номерів мобільного телефону; ???

4) здати на зберігання до Головного управління ДМС у Одеській області свій паспорт для виїзду за кордон, або інший документ, що дають право на виїзд з України і на в?їзд в Україну.

Продовжити на два місяці обвинуваченій ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , строк покладення обов?язків, передбачених ст. 194 КПК України, а саме:

??1) прибувати за кожною вимогою до суду;

2) повідомляти суд про зміну свого місця проживання, місця роботи, контактних номерів мобільного телефону; ???

3) здати на зберігання до Головного управління ДМС у Одеській області свій паспорт для виїзду за кордон, або інший документ, що дають право на виїзд з України і на в?їзд в Україну.

Строк дії ухвали суду в частині покладення обов`язків щодо обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , становить до 11 травня 2026 року.

Ухвала в частині продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченими, які тримаються під вартою, в той же строк з моменту вручення їм копії ухвали. В іншій частині ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1