Справа № 466/663/26
Провадження № 1-кп/466/540/26
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2026 року м. Львів

Шевченківський районний суд м.Львова у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2

з участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові судовий розгляд у кримінальному провадженні №0001386 від 10.12.2025 року з розгляду обвинувального акта про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, одруженого, місце проживання якого зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 та який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.1 ст.361 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 , в період часу з 11:20 год. 19.01.2025 по 21:27 год. 20.02.2025, перебуваючи за адресою: м. Львів, вул. Лінкольна А., 1/96 маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом вчинення незаконних операцій із використанням електронно-обчислювальної техніки, діючи умисно, будучи обізнаний про смерть своєї матері 15.01.2025 ОСОБА_5 , маючи у розпорядженні мобільний телефон останньої марки «Samsung Galaxy A12» IMEI1: НОМЕР_1 IMEI2: НОМЕР_2 із стартовим пакетом мобільного оператора ПрАТ «Київстар» з номером НОМЕР_3 , здійснив вхід в онлайн-банкінг «Приват24», що був установлений на вказаний мобільний телефон, видаючи себе за клієнта банку покійну ОСОБА_5 підібравши та увівши у вікні для входу у додаток вищевказаний фінансовий номер телефону, пароль та комбінацію цифр ПІН-коду банківської карти № НОМЕР_4 , таким чином здійснив вхід у додаток від імені клієнта банку ОСОБА_5 в результаті чого ОСОБА_4 отримав повний доступ до банківських рахунків покійної ОСОБА_5 , відкритих у АТ КБ «ПриватБанк», та в подальшому здійснив вісім транзакцій операцій із переказу кредитних грошових коштів із карткового рахунку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_4 відкритої на ім?я ОСОБА_5 на картковий рахунок АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_5 відкритої на ім?я ОСОБА_4 , а також здійснив поповнення стартового пакету мобільного оператора ПрАТ «Київстар» з номером НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_4 , чим завдав потерпілому АТ КБ «ПриватБанк» матеріальної шкоди на загальну суму 9399,39 грн., що призвело до несанкціонованого втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) системи, що відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність» є банківською таємницею.

Крім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , в період часу з 11:20 год. 19.01.2025 по 21:27 год. 20.02.2025, перебуваючи за адресою: м. Львів, вул. Лінкольна А., 1/96, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, реалізуючи свій злочинний намір, шляхом обману та вчинення незаконних операцій з використанням електронно-обчислюваної техніки, доствовірно знаючи про смерть своєї матері 15.01.2025 ОСОБА_5 , видаючи себе за клієнта банку покійну ОСОБА_5 , з використанням мережі Інтернет та мобільного телефону марки «Samsung Galaxy A12» IMEI]: НОМЕР_1 IMEI2: НОМЕР_2 із стартовим пакетом мобільного оператора ПрАТ «Київстар» з номером НОМЕР_3 , здійснив вісім транзакцій операцій із переказу кредитних грошових коштів із карткового рахунку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_4 відкритої на ім?я ОСОБА_5 на картковий рахунок АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_5 відкритої на ім?я ОСОБА_4 , а також здійснив поповнення стартового пакету мобільного оператора ПрАТ «Київстар» з номером НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_4 , чим завдав потерпілому АТ КБ «ПриватБанк» матеріальної шкоди на загальну суму 9399,39 грн.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 заподіяв АТ КБ «ПриватБанк» майнову шкоду на загальну суму 9399,39 грн.

Враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорювались фактичні обставини кримінального провадження, з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності такої їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, провів судовий розгляд у порядку, передбаченому даною нормою.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.1 ст.361 КК України, визнав повністю, не заперечив фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті. Матеріальну шкоду сплатив потерпілому в повному обсязі добровільно.

Таким чином, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у заволодінні чужим майном, шляхом зловживання довірою (шахрайство) та шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, та у несанкціонованому втручанні в роботу інформаційних (автоматизованих) систем, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.361 КК України, доведена повністю і його дії слід кваліфікувати за ч.4 ст.190, ч.1 ст.361 КК України.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинені кримінальні правопорушення та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Положеннями ст.50,65 КК України визначено, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. При цьому покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , є щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Суд враховує ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, які є кримінальним проступком та тяжким злочином; особу винного, який раніше не судимий, одружений, має на утриманні малолітню дитину, на обліку щодо узалежнень та в психоневрологічному диспансері не перебуває.

Згідно досудової доповіді, яку надав Шевченківський районний відділ філії Державної установи "Центр пробвції" у Львівській області Міністерства юстиції України, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як середній, рівень ризиків вчинення повторного злочину середній.

Крім цього, суд бере до уваги позицію потерпілого АТ КБ «ПриватБанк», що жодних матеріальних претензій до ОСОБА_4 він не має, при призначенні покарання обвинуваченому просить враховує ту обставину, що обвинуваченим повністю відшкодовано заподіяну потерпілому шкоду. При обранні міри покарання покаладється на думку суду.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_4 суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та відповідно достатті 65 КК України враховує: ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень; враховує наслідки та обставини вчинених кримінальних правопорушень (форма вини, мотив і мета, спосіб); особу обвинуваченого, який раніше не засуджувався, вік особи, який одружений, має на утриманні малолітню дитину, на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває; наявність фактичного місця проживання та характеристику за таким. Також те, що ОСОБА_4 відшкодував добровільно потерпілому АТ КБ "ПриватБанк" матеріальну шкоду; думку державного обвинувачення щодо обрання покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України.

Виходячи із зазначеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 мінімальне покарання в межах санкції статей, за якими він обвинувачується. При обранні покарання ОСОБА_4 за сукупністю кримінальних правопорушень, відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, суд вважає можливим застосувати принцип поглинання менш суворого покарання більш суворим та остаточно визначити покарання у виді позбавлення волі. Однак, враховуючи тяжкість вчинених кримінальних правопорушень та зазначені вище дані про особу ОСОБА_4 , його відношення до скоєних правопорушень, обставини які пом`якшують покарання та відсутність обтяжуючих обставин покарання, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, звільнивши його від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Призначення покарання в такому необхідному та достатньому розмірі, на думку суду, разом з метою кари одночасно об`єктивно забезпечить досягнення виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п.1, 2 ч.1, п.2 ч.2 ст.76 КК України.

Питання скасування арешту майна вирішити у відповідності ст. 174 КПК України.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні заявлений не був.

Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст. 100, 368-371, 373-375 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.1 ст.361 КК України, і призначити йому покарання:

за ч.4 ст.190 КК України - у виді позбавлення волі на строк три роки;

за ч.1 ст.361 КК України - у виді обмеження волі на строк два роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання із випробуванням протягом іспитового строку тривалістю один рік.

Зобов`язати ОСОБА_4 , відповідно до ст.76 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 21.01.2026, на речовий доказ, який виявлено та вилучено 20 січня 2026 року в період часу з 06:23 год. до 07:20 год. під час проведення обшуку за адресою АДРЕСА_2 , та який згідно з матеріалами кримінального провадження №0001386 від 10.12.2025 визнано речовим доказом - скасувати.

Речовий доказ мобільний телефон марки «Хiaomi redmi note 9» IMEI1: НОМЕР_7 , IMEI2: НОМЕР_8 , з сім-картою з номером НОМЕР_9 , який упаковано у спецпакет №HYQ0054544 - повернути ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Львова.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1