Справа № 215/1574/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2026 року Слідчий суддя Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

підозрюваного ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшої слідчої СВ ВП №5 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кривий Ріг, Дніпропетровської області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не маючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 , кулеметника 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 3 стрілецької роти, у військовому званні «солдат», не судимого,

ВСТАНОВИВ:

02.03.2026 старша слідча СВ ВП №5 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області капітан поліції ОСОБА_7 за погодженням прокурора Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваногоОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.407 КК України, відомості про яке внесене в ЄРДР за №0004781 від 29.01.2025.

Клопотання обґрунтоване тим, що відповідно до ч. 1 ст. 24 Законe України «Про військовий обов`язок і військову службу» солдат ОСОБА_4 , набувши статусу військовослужбовця, зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України (зокрема статей 17, 65), а також вимог Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Військової присяги, які зобов`язують військовослужбовця сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, додержуватися військової дисципліни, не залишати місце служби без дозволу командира, бути прикладом витримки, гідності та честі.

Згідно зі статтями 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби ЗСУ військовослужбовці зобов`язані у службовий час перебувати в розташуванні військової частини або в іншому визначеному місці служби та не залишати його без дозволу командира (начальника).

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на території військової частини або в іншому місці служби протягом робочого часу, а також поза її межами, якщо перебування там пов`язане з виконанням службових обов`язків або здійснюється за наказом командира.

Так, ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 , на посаді кулеметника 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 3 стрілецької роти, у військовому званні «солдат», діючи в умовах воєнного стану, 23.08.2024 після проведення ранкової перевірки особового складу в місці тимчасового розташування підрозділу в АДРЕСА_1 без дозволу командира самовільно залишив місце служби.

Маючи прямий умисел, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасового незаконного ухилення від її проходження, він до розташування підрозділу не повернувся, про причини своєї відсутності командуванню не повідомив, хоча об`єктивно мав можливість це зробити. Час свого перебування поза межами військової частини використовував на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням службових обов`язків та не вживаючи жодних заходів для добровільного повернення до місця служби чи звернення до органів військового управління.

Лише під час проведення профілактичних заходів відповідно до наказу МВС № 1838 від 12.08.2025 «Про організацію проведення на території Дніпропетровської області профілактичних заходів «Розшук» його було зупинено працівниками поліції ВП № 5 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області.

Таким чином, зібрані під час досудового розслідування докази в сукупності свідчать про наявність у діях ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України самовільне залишення місця служби військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинені в умовах воєнного стану військовослужбовцем.

02.03.2026 ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

За даним фактом до ЄРДР були внесені відомості №0004781 від 29.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

Слідчий у клопотанні зазначає, що підозрюваний ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який санкцією закону передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років. З урахуванням встановлених під час досудового розслідування обставин встановлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Зокрема, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України існує ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, що обумовлюється тяжкістю інкримінованого кримінального правопорушення, реальністю призначення покарання у виді позбавлення волі, відсутністю стійких соціальних і трудових зв`язків, фактом самовільного залишення військової частини, що свідчить про схильність до ухилення від виконання покладених обов`язків, а також можливістю безперешкодного пересування територією України як військовослужбовця. Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України існує ризик продовження кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , з огляду на характер інкримінованих дій та їх вчинення в умовах воєнного стану.

Прокурор у судовому засіданні підтримав заявлене клопотання та просив його задовольнити.

Підозрюваний причетність до скоєного визнав, проти заявленого клопотання щодо обрання відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечував. Пояснив, що залишив військову частину, оскільки була загроза його життю, в зв`язку з чим одразу звернувся до військової прокуратури. Зазначив, що є обмежено придатним і подавав рапорт на переведення, за результатами розгляду якого надійшло направлення на переведення його в іншу частину, але таке переведення так і не відбулось.

Захисник підозрюваного підтвердила вказані пояснення останнього та підтримала його позицію і просила застосувати до нього запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.

Вивчивши клопотання, додані до нього документи, якими слідчий та прокурор обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку підозрюваного та захисника, слідчий суддя приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що до ВП №5 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшла постанова від Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону про доручення здійснення досудового розслідування іншому органу досудового розслідування та визначення органу, який буде здійснювати досудове розслідування.

02.03.2026 ОСОБА_4 було затримано та в цей же день його було повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

Відповідно до пред`явленої підозри, наказом №118 командира військової частини НОМЕР_1 від 26.04.2024 солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу та призначено на посаду, у зв`язку з чим він набув статусу військовослужбовця і зобов`язаний виконувати вимоги Конституції та законів України, військових статутів і наказів командирів.

17.08.2024, діючи в умовах воєнного стану, з метою тимчасового ухилення від проходження військової служби, ОСОБА_4 після проведення ранкової перевірки особового складу в місці тимчасового розташування підрозділу в АДРЕСА_1 , без дозволу командира самовільно залишив місце служби.

02.03.2026 його було виявлено та доставлено працівниками поліції до ВП № 5 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Обставинами та доказами, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України є: акт службового розслідування військової частини НОМЕР_1 від 30.08.2024 про те, що ОСОБА_4 , покинув місце проходження служби у розташуванні ВЧ НОМЕР_1 у АДРЕСА_1 ; витяг з наказу Міністерства оборони України № 721 від 23.08.2024; витяги з наказів Міністерства оборони України № 118, №248, №738; протокол затримання у порядку ст. 208 КПК України від 02.03.2026; повідомленням про підозру ОСОБА_4 , а також іншими матеріалами доданими до клопотання та розглянутими в їх сукупності.

Аналіз змісту наданих слідчому судді доказів, з огляду на їх вагомість та взаємозв`язок, дає підстави вважати, що обставини, з якими пов`язані події кримінального правопорушення, у своїй сукупності свідчать про об`єктивність обґрунтованості підозри на даній стадії досудового розслідування у вчиненні ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

Проте, згідно з вимогами чинного законодавства сама по собі наявність обґрунтованої підозри не може бути єдиною підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу, оскільки їх застосування потребує наявність існування хоча б одного із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя вважає такими, що заслуговують на увагу доводи слідчого та прокурора про те, що наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій її переслідують та міжнародними контактами.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі. Усвідомлюючи тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення та реальну перспективу призначення покарання, пов`язаного з ізоляцією від суспільства, підозрюваний може вживати заходів з метою уникнення кримінальної відповідальності шляхом переховування від органів досудового розслідування та суду. Крім того, ОСОБА_4 не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, офіційно не працевлаштований, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних та трудових зв`язків. Вказані обставини об`єктивно полегшують можливість зміни місця проживання та вільного переміщення територією України без істотних обмежень. Додатково слід врахувати, що підозрюваний раніше фактично ухилився від виконання обов`язків військової служби, що характеризує його як особу, схильну до уникнення покладених на нього законом обов`язків. Така поведінка вказує на реальну можливість переховування від органів досудового розслідування та суду, що може унеможливити забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду. Таким чином, наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, ОСОБА_4 , діючи в умовах воєнного стану, умисно вчинив тяжкий злочин проти встановленого порядку несення військової служби. З огляду на характер інкримінованого діяння, його умисну форму вини, тривалість протиправної поведінки та мотиви уникнення відповідальності, існує обґрунтований ризик того, що з метою уникнення покарання він може продовжити протиправну поведінку або вчинити інше кримінальне правопорушення. Сукупність наведених обставин свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що обґрунтовує необхідність застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу.

Слідчий суддя також враховує наявність ризиків, пов`язаних з особою підозрюваного, з огляду на його службову характеристику та характер інкримінованого кримінального правопорушення, який свідчить про його зневажливе ставлення до виконання конституційного обов`язку по захисту Батьківщини.

За положеннями ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

За таких обставин, єдиним запобіжним заходом, який слід застосувати до підозрюваного, який є військовослужбовцем, є тримання під вартою з огляду на обґрунтованість підозри та наявність вказаних ризиків.

Застосування до ОСОБА_4 тримання під вартою, як виняткового запобіжного заходу, є цілком виправданим, зважаючи на суспільну небезпеку діяння, у якому підозрюється останній, та неможливість забезпечити запобігання наявним ризикам більш м`якими запобіжними заходами.

Слідчий суддя вважає, що слідчим доведені у відповідності до ст.ст.177-178 КПК України, мета та підстави застосування запобіжного заходу з урахуванням тих обставин, які повинні враховуватися при обранні запобіжного заходу. Також доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів на даному етапі досудового розслідування не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а тому клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає задоволенню.

За ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Виходячи зі змісту вказаної правової норми визначення розміру застави особі, яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, є правом суду (крім випадку обрання запобіжного заходу (у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором).

Згідно з ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

За приписами ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

З урахуванням сімейного, майнового стану підозрюваного ОСОБА_4 , який наразі не отримує грошового забезпечення у зв`язку з виключенням із особових списків військовослужбовців у зв`язку з самовільним залишенням військової частини з 23.08.2024 та проведенням відносно нього досудового розслідування, тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, слідчий суддя вважає, що виконання завдання запобіжного заходу щодо усунення ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України, та забезпечення належного виконання процесуальних обов`язків підозрюваним можливе шляхом застосування до нього застави у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 66 560 грн.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у виді застави, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Враховуючи, що ОСОБА_4 було затримано 02.03.2026 та у цей же день йому було оголошено про підозру, строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного слід застосувати з дня його фактичного затримання 02.03.2026, взявши ОСОБА_4 під варту в залі суду.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 184, 193, 194, 197, 309, 392-395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшої слідчої СВ ВП №5 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.407 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, обчислюючи його з 02.03.2026 по 30.04.2026 включно.

Визначити розмір застави, після внесення якої підозрюваний повинен бути звільнений з під варти, у розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 66 560 грн, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України у Дніпропетровській області в будь-який момент протягом строку дії ухвали.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти, внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Покласти на ОСОБА_4 у разі звільнення під заставу такі зобов`язання:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- не відлучатися із населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України, та до підозрюваного може бути застосовано інший запобіжний захід.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, з моменту вручення її копії, але підлягає негайному виконанню щодо застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя