Провадження по справі № 1-кп/752/251/25
В И Р О К

іменем України

"16" грудня 2025 р. Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарях судового засідання: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні об`єднане кримінальне провадження, дані про яке 17.08.2018 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0007869, стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Цхінвалі, Республіки Грузія, громадянина Республіки Грузії, що має середню освіту, не працюючого, не одруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 п.5 ч. 2 ст. 115, ч.2 ст. 189, ч.1 ст. 263 КК України,

за участю сторін та учасників кримінального провадження:

прокурорів - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

захисників - ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ,

потерпілої - ОСОБА_19 ,

представників потерпілої - ОСОБА_20 ,

перекладачів - ОСОБА_21 , ОСОБА_22 ,

встановив:

Згідно із обвинувальним актом, складеним 28.12.2018 старшим слідчим слідчого відділу Голосіївського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_23 , та затвердженим прокурором Київської місцевої прокуратури №1 м. Києва ОСОБА_16 , ОСОБА_8 діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, з 20.04.2018 почав пред`являти потерпілій ОСОБА_19 вимоги забезпечити його грошовими коштами та у рішучій формі поставив умову передати йому першочерговий платіж у сумі 1000 (одна тисяча) доларів США, при цьому, з метою психологічного тиску на потерпілу, почав висловлювати погрози застосування фізичного насильства та вбивством членів її сім`ї.

В ніч на 25.07.2018 невідома особа здійснила постріли з вогнепальної зброї по вікнам квартири, у якій мешкає родина потерпілої. Після чого, ОСОБА_8 , з метою подолання опору потерпілої, та на підтвердження реальності своїх погроз, повідомив про це по телефону потерпілій ОСОБА_24 , при цьому, висловив погрозу здійснити вбивство членів її сім`ї у разі, якщо вона не виконає поставлені ним умови щодо передачі йому грошових коштів. Сприймаючи реально висловлені ОСОБА_8 погрози, потерпіла ОСОБА_19 , побоюючись за своє життя та життя членів своєї родини, 18.08.2018, приблизно о 20 год. здійснила переказ грошових коштів з власного рахунку № НОМЕР_1 на рахунок, який їй був надісланий 18.08.2018 ОСОБА_8 - № НОМЕР_7, в сумі 1000 (одна тисяча) грн.

У подальшому, ОСОБА_8 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на незаконне заволодіння грошовими коштами потерпілої ОСОБА_19 шляхом вимоги із застосуванням погроз вбивства членів її родини та застосуванням погроз фізичного насильства до потерпілої ОСОБА_19 , продовжив вимагати в неї решту грошових коштів від раніше зазначеної останнім суми.

Продовжуючи висловлювати вимоги про передачу грошових коштів, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 повідомив потерпілу ОСОБА_19 , про те, що він готовий вбити її та членів її родини у разі якщо його вимоги не будуть виконані.

Після чого, 20.08.2018 о 15:40 та о 16:35 год., на вимагання ОСОБА_8 потерпіла ОСОБА_19 , побоюючись за життя та здоров`я своєї родини, реально сприймаючи погрози ОСОБА_8 , в черговий раз здійснила переказ грошових коштів з власного рахунку на рахунок, який їй надіслав 18.08.2018 ОСОБА_8 в сумі 1000 (одна тисяча) грн. в рахунок раніше встановленої вимоги в розмірі 1000 доларів США, при цьому повідомивши, що більше грошових коштів у неї не має.

21.08.2018 о 00:20 год. за адресою: м. Київ, вул. Єреванська, 14, ОСОБА_8 , з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, здійснив зняття частини грошових коштів з рахунку в сумі 1900 (одна тисяча дев`ятсот) грн., які останній вимагав від потерпілої ОСОБА_19 .

Такі дії ОСОБА_8 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст. 189 КК України, як вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим та його близькими родичами, пошкодженням чи знищенням майна, (вимагання) вчинене за попередньою змовою групою осіб, з погрозою вбивства.

При цьому, у ОСОБА_8 , в процесі реалізації вказаного злочину, а саме вимагання, виник злочинний умисел, направлений на умисне вбивство ОСОБА_19 .

В ніч з 16.08.2018 на 17.08.2018, у невстановлений час, усвідомлюючи небезпеку застосування способу вбивства потерпілої ОСОБА_19 , який є небезпечним для життя багатьох осіб, достовірно знаючи, що остання проживає разом з родиною, а саме: з матір`ю ОСОБА_25 , братами ОСОБА_26 та ОСОБА_27 за адресою: АДРЕСА_3 , підклав під вхідні двері квартири АДРЕСА_3 , привівши її у бойову готовність, та закріпивши її скотчем.

Однак, довести до кінця свій злочинний умисел направлений на умисне вбивство потерпілої ОСОБА_19 не надалося можливим з причин, що не залежали від його волі, оскільки підкладену гранату Ф-1 було виявлено братами потерпілої ОСОБА_19 біля вхідних дверей їхньої квартири о 06 год 53 хв 17.08.2018.

Цього ж дня, 17.08.2018 працівниками поліції під час проведення слідчих дій за вказаною адресою під вхідними дверима квартири виявлено та вилучено предмет, зовні схожий на гранату Ф-1 та предмет зовні схожий на уніфікований запал дистанційної дії типу «УЗРГМ-2», який приведено в бойову готовність.

Такі дії ОСОБА_8 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст. 15 п.5 ч.2 ст. 115 К України як закінчений замах на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене способом, небезпечним для життя багатьох осіб.

Крім того, впродовж 2018 року, точний час під час досудового розслідування встановити не вдалося, ОСОБА_8 , діючи умисно та попередньо знаючи злочинну направленість своїх дій, не маючи відповідного дозволу, умисно порушуючи таким чином встановлені Законом спеціальні правила поводження зі зброєю, боєприпасами та вибухівкою, придбав (де саме та за яких обставин у ході досудового розслідування встановити не вдалося) бойову гранату «Ф1» та уніфікований запал дистанційної дії типу «УЗРГМ-2» до неї, які зберігав при собі у невстановленому досудовим розслідуванням місці до моменту, поки 17.08.2018 вона була виявлена та вилучена працівниками поліції під час проведення слідчих дій за адресою: АДРЕСА_3 .

Такі діяння ОСОБА_8 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 263 КК України як носіння, зберігання, придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 винуватість у пред`явленому йому обвинуваченні не визнав. Надав суду показання за змістом яких зазначив, що він проживав разом з ОСОБА_19 з 2016 по 2017 рік, допомагав їй з бізнесом. У останньої була квартира без ремонту й вона запропоновувала спільно зробити в ній ремонт та проживати разом. Він погодився та витратив на ремонт приблизно 7000 доларів США. Після їхнього переїзду ОСОБА_19 сказала, що її почуття до нього ослабли і їм треба пожити окремо. Вони роз`їхалися, він пішов він неї. Після цього нічого не вимагав у ОСОБА_19 , гроші вона йому також не передавала. Вони іноді спілкувалися, бачилися на її дні народженні. З родичами ОСОБА_19 він взагалі бачився зрідка та не погрожував їм. Через деякий час його затримали з незрозумілої для нього причини, це було вдень, близько 12 год., наділи кайданки, провели обшук за місцем його проживання, на що згоду він не давав, при цьому відмовили у проханні надати захисника та перекладача, хоча він і не володіє українською мовою. Його катували, били та примушували взяти на себе вину, з приводу чого він писав звернення до правозахисних організацій та Президента України. Йому не зрозуміло чому ОСОБА_19 його обмовляє. Гранату в руках він ніколи не тримав Постріли до квартирі не здійснював. У переписках не погрожував.

Потерпіла ОСОБА_19 допитана в судовому засіданні, надала показання, за змістом яких вказала, що знайома з обвинуваченим з 2015 року. Вона працювала зі нерухомістю, коли колега попросила знайти в Голосіївському районі квартиру раніше незнайомому їй ОСОБА_8 . Потім через деякий час в них почалися стосунки і вони з останнім почали проживати разом у її квартирі. Проживали у квартирі за адресою: АДРЕСА_6 . Вона сама платила за квартиру, а ОСОБА_8 не працював. Разом вони проживали 2 роки та впродовж цього часу він постійно їй погрожував. Також вона бачила у ОСОБА_8 зброю, пістолет. До поліції не зверталася оскільки боялася його погроз. Коли вони розійшлися, вона зняла йому квартиру на Позняках та дала гроші. Однак ОСОБА_29 постійно погрожував їй та її родині, підпалив будинок її тітці, машину та кіоск її брата, двері до її квартири. Вона зверталася до поліції, однак він постійно змінював місце проживання і його не можливо було знайти. Також постійно писав їй смс-повідомлення з погрозами та вимагав гроші. Він знімав гроші з її картки, на яку вона їх клала, та вона привозила їх йому особисто. Останні рази вона перераховувала гроші на карту на ім`я ОСОБА_30 . Крім того, ОСОБА_8 стріляв у вікна квартири, де проживала її матір та родина, підклав гранату під двері квартири. Кожного разу, коли він щось робив, то писав повідомлення. Вона дізнавалася, що вони від нього за стилем написання. Вона звернулася до поліції після того, як виявили гранату під їх квартирою. Після цього вона перераховувала гроші ОСОБА_8 . Все було з відома поліції.

У доведення пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення, були допитані наступні свідки.

Так свідок ОСОБА_25 , допитана в судовому засіданні, надала суду показання, що її донька ОСОБА_19 познайомилася із ОСОБА_29 у 2015 році та були співмешканцями до 2017 року. Він став ображати її доньку, тому вони розірвали стосунки. Після чого ОСОБА_29 постійно погрожував доньці та родичам, вона погрози чула особисто та зі слів, а також вимагав гроші. Потім донька сказала дати ОСОБА_29 1500 доларів США, бо він пообіцяв після цього поїхати і не турбувати їх. В кінці 2017 року вона зустрілася з ним і віддала гроші. Також їй відомо, що донька перераховувала ОСОБА_8 кошти на картковий рахунок. ОСОБА_29 погрожував і їй, і доньці по телефону, писав повідомлення, дзвонив. Якось стріляв по вікнах їхньої квартири, підклав гранату під двері квартири. За неділю до цього вона бачила ОСОБА_8 коли гуляла з внуком. Крім того, він підпалив дім сестри, машину доньки, кіоск сина. Про все це він спочатку писав повідомлення, нібито попереджаючи, а потім робив.

Свідок ОСОБА_26 , допитаний в судовому засіданні, надав суду показання, що він є братом потерпілої ОСОБА_19 . Обвинуваченого знає, він колишній співмешканець його сестри - ОСОБА_19 й вони мешкали разом з 2015 року по 2017 рік. ОСОБА_19 була ріелтором, постійно казала, що ОСОБА_8 шукає роботу. Відносини у них з початку були нормальні, надалі почалися сварки, останній почав погрожувати сестрі розправою, постійно її залякував. Після розставання обвинувачений дзвонив, писав, щоб вона надавала гроші. Сестра написала заяву до поліції. Потім вона повинна була дати йому певну суму, щоб він поїхав з країни. Після передачі грошей ОСОБА_8 місяць не писав, а далі почав вимагати більшу суму, залякував всю сім`ю. Також пояснив, мешкав у кв. АДРЕСА_3 . 17.08.2018 був у квартирі разом із дівчиною та братом. Вночі зателефонувала мама, і сказала що ОСОБА_8 їх підірве, це була не перша погроза і тому він не звернув увагу. Зранку його розбудив брат і також повідомив, що мама подзвонила і сказала, що ОСОБА_8 підклав гранату під двері. Вони з братом чуть відкрили двері і побачили, що лежить граната, вона була на підлозі, поруч було колечко. Брат викликав поліцію, приїхала поліція та вибухотехніки, а вони були в квартирі. Крім того, зазначив, що погрози від ОСОБА_8 були до всіх членів їхньої родини. Також були постріли вночі по вікнам квартири. Вони знайшли гільзи та викликали поліцію. Обвинувачений написав мамі відносно пострілів, що цього разу він не попав, а наступного разу попаде, і щоб вони підготували 1500 тисячі доларів США.

Свідок ОСОБА_32 , допитана в судовому засіданні, надала суду показання, що вона була у стосунках з братом потерпілої - ОСОБА_26 . Вони проживали за адресою: АДРЕСА_3 . Обвинуваченого знає як колишнього співмешканця ОСОБА_19 . Особистого спілкування з ОСОБА_8 в неї не було. З проводу виявлення гранати, то в той вечір десь близько годин ночі її співмешканцю ОСОБА_26 подзвонила матір останнього - (в той день її не було вдома), і сказала, що ОСОБА_8 написав їй повідомлення, щоб вони виходили з квартири обережно, бо там на них чекає сюрприз. Вони на це не звернули увагу, він неодноразово погрожував розправою. ОСОБА_27 проживав в квартирі з ними і вони виглянули з квартири та побачили гранату, яка була на підлозі, прикріплена скотчем. Працівників поліції викликав ОСОБА_27 і поки її знешкоджували, вони чекали у квартирі. Також повідомила, що ОСОБА_8 погрожував мамі потерпілої, потерпілій і всім іншим членам сім`ї. Її він розмістив на сайті інтимних послуг оголошення з приводу того, що ОСОБА_19 надає інтимні послуга та вказав її номер телефону. Він постійно вимагав гроші. Їй відомо, що 1500 доларів США гроші віддавала мама та потерпіла. Крім того ОСОБА_19 неодноразово відправляла кошти обвинуваченому. Він ніде не працював, постійно брав гроші у потерпілої. Також 25.07.2018 року вони із співмешканцем, його матір та ОСОБА_19 були вдома, коли пролунало 2 пострілі й вони виявили у кімнаті дві кулі, розбите дзеркало у коридорі. Після цього прийшло повідомлення ОСОБА_19 , що їм дуже пощастило, що вони вчасно вийшли з дому. ОСОБА_8 писав завжди однаково: російські слова англійськими літерами.

Свідок ОСОБА_33 , допитаний в судовому засіданні, надав суду показання, що він працює страшим інспектором вибухотехнічного управління ГУНП у м. Києві. 16.08.2018 перебував на добовому чергуванні, був старшим. Із ним був напарник інспектор-кінолог. 17.08.2018 о 07 год. ранку надійшов виклик від оперативного чергового про те, що на АДРЕСА_3 на 17 поверсі біля квартири АДРЕСА_3 виявлено предмет схожий на гранату. Ними було здійснено оперативний виїзд на місце події, де вже знаходились працівники патрульної поліції. О 07 год 50 хв було з`ясовано, що біля дверей квартири АДРЕСА_3 загального коридору знаходиться предмет, схожий на саморобний вибуховий пристрій, а саме: пристрій, в який було додано один з елементів конструкції вибухового пристрою. Зокрема корпус гранати Ф-1, який був споряджений уніфікованим запалом УЗГРМ. Дана конструкція лежала на важелі. Запал, який був на кінці важелю, був перемотаний скотчем. Чека лежала на відстані 50 см від корпусу. Розташування вибухового пристрою було небезпечним для всіх проживаючих. Вони привели все у безпечний стан, а саме вставили чеку. Вони склали процесуальні документи: акти, протокол огляду місця події та довідку про небезпечність. Всі предмети були запаковані та вилучені з місця полій.

Свідок ОСОБА_34 дописаний в судовому засіданні за клопотанням прокурора, надав суду показання, що він у 2018 році обіймав посаду заступника керівника Київської місцевої прокуратури № 1. До його посадових обов`язків зокрема входило виносити постанови про призначення групи прокурорів. Він припускає, що у даному провадженні стосовно ОСОБА_8 також визначав групу прокурорів. Також вказав, що він особисто під своїм ключем вносив відомості до ЄРДР, зокрема щодо призначених ним прокурорах у кримінальних провадженнях. У наданій ним прокурором в судовому засіданні копії постанови про призначення групи прокурорів від 17.08.2018 у кримінальному провадженні № 0007869 впізнав свій підпис. Не зміг пояснити, чому у наданій ним постанові йдеться про події, які є такими на настали пізніше, ніж дата винесення ним постанови.

За наслідками дослідження документів, які надані прокурором у доведення пред`явленого обвинувачення, судом встановлено наступне (том №5,6).

Згідно із протоколом про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, складеним 17.08.2018 о 07 год 20 хв о/у у ВКП Голосіївського УП ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_35 , останній прийняв усну заяву від ОСОБА_26 , котрий повідомив, що він виявив цього ж дня о 06 год 41 хв предмет схожий на гранату на 17 поверсі у першому під`їзді будинку АДРЕСА_3 .

Відповідно до рапорту працівниками поліції УПП у м. Києві 17.08.2018 о 07 год. 01 хв. за адресою; АДРЕСА_3 біля вхідних дверей квартири АДРЕСА_3 було виявлено приведену у бойовий стан ручну гранату, схожу на «Ф1», з вийнятою чекою, яка лежала поряд. Вибухотехнічна служба, яка прибула на місце події, підтвердила, що граната бойова, про що було складено відповідний акт перевірки об`єкта. Також на місці події працювали кінологи та слідчо-оперативна група, яким проведено огляд місця події та складено відповідні протоколи.

За рапортом старшого слідчого СВ Голосіївського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_36 в ході досудового розслідування кримінального провадження №0007869 встановлено, що 17.08.2018 приблизно о 06 год 41 хв невстановлена досудовим розслідуванням особа незаконно залишила на 17 поверсі будинку АДРЕСА_3 предмет схожий на гранату.

Згідно з протоколом огляду місця події та додатками до нього, складеним слідчим Голосіївського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_37 17.08.2018, у період часу з 07 год 50 хв до 08 год 50 хв проведено огляд ділянки, розташованої на 17 поверсі біля вхідної двері квартири АДРЕСА_3 . На вказаній ділянці зліва від вхідної двері квартири на відстані 4 м на підлозі знаходився предмет, схожий на корпус гранати «Ф1», біля якого на відстані близько 30 см, знаходився предмет, схожий на уніфікований підривач типу УЗГРМ-2. Працювали працівники вибухотехнічного управління , після чого предмети вилучено, поміщено до спецпакетів та опечатано.

Відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, складеного 20.08.2018 о 12 год 10 хв слідчим СВ УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_38 , ОСОБА_19 повідомила, що з 2017 року її колишній співмешканець - ОСОБА_8 протиправно вимагає передати йому грошові кошти.

Відомості до ЄРДР за даним фактами були внесені: 17.08.2018 №0007869 за ч.2 ст.15 п.5 ч.2 ст. 115 КК України та №0007870 за ч.1 ст.263 КК України, 20.08.2018 - №0007943 (ч.2 ст. 189 КК України). Постановою прокурора Київської місцевої прокуратури №1 м. Києва ОСОБА_16 від 22.08.2018 в одне провадження об`єднані кримінальні провадження №0007869 за ч.2 ст.15 п.5 ч.2 ст.115, з №0007870 за ч.1 ст.263 КК України, та з №0007943 за ч.2 ст. 189 КК України. Досудове розслідування в об`єднаному провадженні № 0007869 доручено слідчому СВ Голосіївського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_39 .

Постанова ідентичного змісту винесена прокурором ОСОБА_16 26.12.2018.

Згідно із протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками та додатками до них, складеними слідчим СВ Голосіївського УП ГУНП України в м. Києві ОСОБА_39 20.08.2018, в період часу з 15 год 30 хв до 16 год, з 16 год 10 хв до 16 год 30 хв, з 16 год 40 хв до 16 год 55 хв проведені слідчі дії - пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідків ОСОБА_26 , ОСОБА_25 й потерпілої ОСОБА_19 . За результатами проведення вказаних слідчих дій, свідки та потерпіла впізнали чоловіка, який зображений на фотознімку під №3, який з 2017 року під погрозою вбивства ОСОБА_19 вимагав у неї передати йому грошові кошти. Відповідно із додатками до вказаних протоколів на фотознімку, на яке вказували свідки та потерпіла, зображений ОСОБА_8 .

Відповідно до протоколу затримання, складеного 21.08.2018 о 23 год. 30 хв. слідчим СВ Голосіївського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_39 (не вказано у якому саме кримінальному провадженні він складений), ОСОБА_8 , як особу, ка підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 189 КК України, було затримано в порядку ст. 208 КПК України. Час фактичного затримання 21 год. 30 хв. Під час особистого обшуку у ОСОБА_8 було виявлено мобільний телефон «Xiaomi Redmi Note 4» жовтого кольору із сім-картами операторів «МТС» НОМЕР_2 та «Лайфселл» НОМЕР_3 . Вказані речі було вилучено та поміщено до паперових (номера таких конвертів не вказано у протоколі) і опечатано. На протоколі міститься підпис ОСОБА_8 та понятих, слідчого.

За протоколом обшуку від 21.08.2018 та додатками до нього в період часу з 16 год. 07 хв. до 18 год. 40 хв. в порядку ст. 233 КПК України проведений невідкладний обшук за місцем мешкання ОСОБА_8 , що за адресою: АДРЕСА_9 .

Заявою від 21.08.2018 ОСОБА_41 (статус якого щодо квартири не визначений) надав дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_9 .

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 12.10.2018 у справі № 752/17374/18 у кримінальному провадженні № 0007943 від 20.08.2018 надано дозвіл на проведення обшуку житла, в якому мешкає ОСОБА_8 , що за адресою: АДРЕСА_9 , з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення, електронних носіїв, які можуть містити інформацію підтверджуючу факт вчинення злочину, а також зброї та боєприпасів.

22.08.2018 о 19 год 20 хв старший слідчий СВ Голосіївського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_42 вручив ОСОБА_8 повідомлення про підозру останнього у вимаганні передачі чужого майна з погрозою вбивства чи заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілій та її близьких родичів, або з пошкодженням чи знищенням майна, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, а також у закінченому замаху на умисне вбивство, вчинене способом, небезпечним для життя багатьох осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 п. 5 ч. 2 ст.15 КК України. Повідомлення про підозру за ч.1 ст. 263 КК України - відсутнє.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 23.08.2018 до підозрюваного ОСОБА_8 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначенням застави, який неодноразово продовжувався.

Згідно з протоколом огляду та додатками до нього від 20.08.2018 слідчим СВ Голосіївського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_43 в період з 12 год до 14 год 44 хв проведено огляд мобільного телефону марки «Xiaomi Redmi Note 4» сріблястого кольору, який було надано ОСОБА_19 . У ході огляду було зафіксовано останні вхідні та вихідні виклики та переписку в програмі «WhatsАрр» та долучено в якості додатку до протоколу огляду у вигляді фото-таблиці. Також в ході огляду було виявлено в програмі «WhatsАрр» 5 звукових файлів, які було скопійовано на компакт-диск. Після огляду вказаний телефон було повернуто на зберігання ОСОБА_19 .

Відповідно до протоколу огляду речей від 20.08.2018 слідчим СВ Голосіївського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_43 в період з 16 год до 16 год 20 хв проведено огляд компакт диску CD-R з аудіофайлами, який було надано ОСОБА_19 . Об`єктом огляду являвся відеозапис, який містився на компакт-диску CD-R, об`ємом 700 Мб, який знаходився у паперовому конверті білого кольору. Запустивши вказаний диск на персональному комп`ютері, слідчим було встановлено, що на ньому містилися 5 відеозаписів. На файлі, тривалістю 07 хв 26 сек прослуховується розмова, яка визначена такою, що відбувалася між ОСОБА_8 та ОСОБА_19 .

Згідно із протоколом огляду предмету та додатками до нього від 10.12.2018 старшим слідчим Голосіївського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_23 в період з 10 год до 11 год. проведено огляд мобільного телефону марки «Xiaomi» сірого кольору, який знаходився в прозорому файлі. У ході огляду було встановлено, що в телефоні відсутні сім-карти мобільних операторів. При відкритті меню в програмі «WhatsАрр» було виявлено листування із контактом під назвою «ОСОБА_19», скрін-шоти якої було зроблено та додано до вказаного протоколу огляду.

12.10.2018 постановою керівника Київської місцевої прокуратури №1 м. Києва ОСОБА_44 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0007869 від 17.08.2018, яке здійснювалося за ст. 115 за ст. 189 КК України, до трьох місяців.

Ухвалами слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 16.10.2018, 17.10.2018 у справі № 752/17374/18 у кримінальному провадженні № 0007869 від 17.08.2018 призначено вибухово-технічну експертизу і молекулярно-генетичну експертизу, проведення яких доручено експертам Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, а також комісійну судову психолого-психіатричну експертизу, проведення якої доручено експертам Київського міського центру судово-психіатричних експертиз.

Згідно з висновком експерта від 17.12.2018 № 14-368 за результатами дослідження наданих предметів, об`єкт №1 є промислово виготовленим корпусом ручної оборонної осколкової гранати Ф-1, об`єкт №2 у тому вигляді в якому він надійшов на дослідження, є саморобним вибуховим пристроєм, виготовленим із застосуванням уніфікованого запалу дистанційної дії типу УЗРГМ, виготовленого промисловим способом. Наданий на дослідження корпус ручної оборонної осколкової гранати Ф-1 є конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини, який до вибухових пристроїв, бойових припасів не відноситься. Наданий на дослідження саморобний вибуховий пристрій, виготовлений із застосуванням уніфікованого запалу дистанційної дії тип УЗРГМ, виготовленого промисловим способом, відноситься до вибухових пристроїв, бойових припасів. При поєднанні наданого на дослідження корпусу гранати Ф-1 з наданим на дослідження уніфікованим запалом дистанційної дії типу УЗРГМ-2, без стяжок в єдину конструкцію, що передбачено їхніми конструктивними особливостями, вони будуть утворювати споряджену ручну оборонну осколкову гранату Ф-1, яка є вибуховим пристроєм промислового виготовлення, основного військового призначення, тобто бойовим припасом.

Згідно із висновком експерта від 19.12.2018 № 10-1/2084 за результатами дослідження корпусу гранати Ф-1 та запалу УЗРГМ-2 встановлено, що на наданому на дослідження корпусі гранати Ф-1 виявлено клітини з ядрами, на запалі УЗРГМ-2 виявлено поодинокі клітини. Встановлені генетичні ознаки (ДНК-профіль) клітин з ядрами на корпусі гранати Ф-1, які є змішаними, містяться генетичні ознаки більше ніж двох осіб та не придатні для ідентифікації. Генетичні ознаки (ДНК-профілі) поодиноких клітин на запалі УЗРГМ-2 не встановлено, у зв`язку з надзвичайно низьким вмістом ДНК у даних об`єктах, якого недостатньо для проведення ідентифікаційного аналізу.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта від 13.11.2018 № 723 на час проведення експертизи ОСОБА_8 на будь-який психічний розлад не страждав. У періоди кримінальних правопорушень, у скоєнні яких підозрюється ОСОБА_8 , останній на будь-який психічний розлад не страждав, у стані афекту не перебував, за психічним станом у зазначені періоди часу міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. За психічним станом на час проведення експертизи ОСОБА_8 міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, застосування примусових заході медичного характеру не потребував, на будь-яке наркологічне захворювання (хронічний алкоголізм, наркоманію) не страждав, лікування з приводу наркологічного захворювання не потребував.

02.11.2018 постановою старшого слідчого СВ Голосіївського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_23 для забезпечення безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_8 було залучено перекладача грузинської мови в кримінальному провадженні № 0007869 від 17.08.2018 через Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги у м. Києві.

28.12.2018 року о 16 год. 55 хв. старший слідчий СВ Голосіївського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_23 вручив ОСОБА_8 повідомлення про зміну раніше повідомленої останньому 22.08.2018 підозри у вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим та його близькими родичами, з пошкодженням чи знищенням майна (вимагання), вчинене за попередньою змовою групою осіб, з погрозою вбивства, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, у закінченому замаху на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене способом, небезпечним для життя багатьох осіб, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15 п.5 ч.2 ст.115 КК України, та у носінні, зберіганні, придбанні бойових припасів без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України. Також цього ж дня було відкрито сторонам матеріали досудового розслідування та надано до них доступ підозрюваному і його захиснику ОСОБА_17 , про що старшим слідчим складено відповідний протокол.

Крім того, під час судового розгляду сторона обвинувачення заявляла клопотання про призначення комп`ютерно-технічної експертизи щодо вмісту вхідних, вихідних та неприйнятих дзвінків, текстових повідомлень, що містяться в мобільному телефоні марки «Xiaomi Redmi Note 4» з сім-картами операторів «МТС» НОМЕР_2 та «Лайфселл» НОМЕР_3 , а саме в його мобільному додатку «WhatsАрр», щодо наявних та видалених файлів, що містяться у вказаному мобільному телефоні.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 30.08.2023 у справі № 752/27280/18 у кримінальному провадженні № 0007869 від 17.08.2018 призначено комп`ютерно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам Київського НДЕКЦ.

Згідно з висновком експерта від 29.12.2023 № СЕ-19/111-23/52064-КТ дослідити інформаційний вміст наданого на експертизу мобільного телефону марки «Xiaomi Redmi Note 4» з сім-картами операторів «МТС» НОМЕР_2 та «Лайфселл» НОМЕР_3 не представилось можливим, через те, що він не вмикався і не був розпізнаний спеціалізованим програмним забезпеченням. У сім-карті «Лайфселл» із серійним номером (ICCID) НОМЕР_4 (номер телефона не виявлено), з наданого на експертизу мобільного телефона, вхідних, вихідних та неприйнятих дзвінків, текстових повідомлень - не виявлено. Дослідити інформаційний вміст сім-карти «МТС» з маркувальним позначенням « НОМЕР_5 », з наданого на експертизу мобільного телефона, не представилось можливим через блокування PIN-кодом.

Сторона захисту в порядку ч. 11 ст. 290 КПК України надала документи, які були досліджені в судовому засіданні та відкриті стороні обвинувачення: копія доручення РЦ з надання БВПД у м. Києві від 22.08.2018 № 026-0005327 на 1 арк.; флеш-накопичувач gооdram 16GВ, що містить 7 (сім) фотографій ОСОБА_8 з тілесними ушкодженнями на різних частинах тіла (фотографії були зроблені 22.08.2018); копія ухвали Голосіївського районного суду міста Києва від 23.08.2018 у справі № 752/17423/18 (провадження № 1-кс/752/7274/18) - на 3 арк.; лист Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 30.10.2018 №19.4/9-325672.18-9/26-141 (бланк №024264) з конвертом - на 2 арк.

Крім того, заперечуючи проти пред`явленого обвинувачення, стороною захисту були заявлені клопотання про визнання всіх доказів, зібраних стороною обвинувачення під час досудового розслідування, недопустимими з огляду на наступне.

У своїх клопотаннях захисник ОСОБА_18 вказував на те, що слідчі та процесуальні дії здійснювалися стороною обвинувачення окремо в кожному з трьох кримінальних проваджень відносно ОСОБА_8 до їх об`єднання, а вже після їх об`єднання - в рамках об`єднаного кримінального провадження. Однак в матеріалах досудового розслідування об`єднаного кримінального провадження № 0007869 від 17.08.2018 були відсутні будь-які постанови про призначення групи слідчих та групи прокурорів, які би були винесені як під час здійснення досудового розслідування окремо в кожному з трьох кримінальних проваджень, так і під час досудового розслідування в рамках об`єднаного кримінального провадження. Вказані твердження доводить даними протоколу про надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 28.12.2018. Вже під час судового розгляду справи, прокурором було надано проекти документів за назвою «Повідомлення про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні» та «Постанова про призначення групи прокурорів», датовані 17.08.2018, у яких відсутній підпис особи, яка їх склала - заступника керівника Київської місцевої прокуратури № 1 м. Києва ОСОБА_34 , а лише міститься позначка «О/П», що об`єктивно не є підписом відповідної особи. Крім того, в проекті документу «Постанова про призначення групи прокурорів», що датована 17.08.2018, міститься виклад обставин кримінального провадження із зазначенням дат вчинення певних дій - 18.08.2018, 20.08.2018 та 21.08.2018, що додатково дає підстави стверджувати про його недостовірність. Відтак, відсутність постанов про призначення групи слідчих та групи прокурорів в матеріалах досудового розслідування та не підписання тих, які надані, на його думку обумовлює недопустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування, як таких, що зібрані особами, які не мали на те законних повноважень, а також під наглядом і процесуальним керівництвом прокурора (прокурорів), який також не мав на те законних повноважень.

Також захисник зазначив, що слідчий, визнавши, що ОСОБА_8 не володіє мовою, якою здійснюється кримінальне провадження, та залучивши йому перекладача, 28.12.2018 надав йому доступ до матеріалів досудового розслідування об`єднаного кримінального провадження в порядку ст. 290 КПК України без участі перекладача, чим фактично позбавив ОСОБА_8 можливості реально ознайомитися із вказаними матеріалами та підготувати свій захист, чим порушив право на захист, що, з урахуванням ч.12 ст.290 КПК України, має наслідком визнання усіх доказів сторони обвинувачення недопустимими.

Крім того, стороною захисту наголошено на тому, що час фактичного затримання ОСОБА_8 21.30 год. 21.08.2018, який зазначений у протоколі затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, не співпадає із дійсним часом його затримання, оскільки 21.08.2018 в період часу з 16 год 07 хв до 18 год 40 хв проводився обшук за місцем проживання ОСОБА_8 при цьому відеозапис фіксує, що під час обшуку ОСОБА_8 вже був у кайданках та був вимушений перебувати у приміщенні, в якому проводилася слідча дія. Тобто, виходячи із положень ст. 209 КПК України, ОСОБА_8 на час обшуку вже був затриманим уповноваженою службовою особою. При цьому, враховуючи, що ОСОБА_8 є громадянином Грузії, не володіє українською мовою, йому як під час затримання, так і під час обшуку, у порушення вимог п. 18 ч.3 ст.42 та п. 4 ч. 2 ст. 52 КПК України, не було забезпечено перекладача та захисника, та у порушення ч. 4 ст. 213 КПК України не було негайно повідомлено про його затримання Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги в м. Києві.

Також захисник вважає, що проведений 21.08.2018 обшук за місцем проживання ОСОБА_8 взагалі не був невідкладними з урахуванням приписів ч. 3 ст. 233 КПК України. Крім того, слідчий звернувся з клопотаннями про дозвіл на проведення обшуку не невідкладно, оскільки ухвала слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва, якою надано дозвіл на проведення зазначеного обшук, була постановлена 12.10.2018, тобто майже через 2 місяці після слідчої дії, яка визнана такою, що є невідкладною. Відтак похідні докази, отримані внаслідок таких незаконних дій, на думку захисника також повинні бути визнані недопустимими за правилом «плодів отруйного дерева».

Серед інших порушень вимог кримінального процесуального закону сторона захисту також звернула увагу на те, що огляд мобільного телефону марки «Xiaomi Redmi Note 4» сріблястого кольору був розпочатий та проводився до внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, оскільки як видно із протоколу огляду від 20.08.2018 його розпочато слідчим в рамках кримінального провадження № 0007943 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України о 12 год 20.08.2018, а закінчено о 14 год 44 хв. При цьому, відомості до ЄРДР за ознаками вказаного правопорушення були внесені о 13 год 31 хв 20.08.2018.

Дослідивши зазначені докази, які надані сторонами, надавши відповідно до ст. 94 КПК України кожному з них оцінку на предмет допустимості та належності, а сукупності зібраних доказів - на предмет достатності та взаємозв`язку для доведення пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення, а також вислухавши заперечення сторони захисту та клопотання з приводу визнання певних доказів неналежними та недопустимими, суд дійшов до наступного.

Аналізуючи досліджені судом докази в сукупності та враховуючи правові позиції Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висвітлені у постановах об`єднаної палати ККС ВС від 04.10.2021 (справа №724/86/20), 14.02.2022 (справа №477/426/17), 22.02.2021 (справа №754/7061/15) за результатами судового розгляду суд прийшов до висновку, що стосовно ОСОБА_8 слід ухвалити виправдувальний вирок.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

За приписами ч. 4 ст. 17, ст. 91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, при цьому всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст. 62 Конституції України та Рішенням Конституційного Суду України від 20 жовтня 2001 року № 12-рп/2011 обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, тобто з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина або встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання таких доказів. Визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Вказане також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 9 червня 1998 року, «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» від 6 грудня 1998 року. У своїх рішеннях ЄСПЛ неодноразово наголошував, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази. При оцінці доказів суд має керуватися критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Застосування належної правової процедури означає здійснення справедливого правосуддя згідно з визначеними загальними засадами кримінального провадження для досягнення мети і вирішення його завдань.

Відповідно до ст. 92 КПК України на сторону обвинувачення покладається обов`язок доказування не лише обставин, передбачених ст. 91 КПК України, а й обов`язок доказування належності та допустимості поданих доказів.

Згідно з положеннями ст. 86, 87 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому КПК України. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може послатися суд при ухваленні судового рішення. Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, в тому числі внаслідок порушення права особи на захист та шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених КПК, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень.

Критеріями допустимості доказів є, зокрема, належні джерело, суб`єкт, процесуальна форма, фіксація та належні процедура й вид способу формування доказової основи. Тобто, надаючи оцінку доказам, суд перевіряє дотримання, передбаченого кримінальним процесуальним законом, порядку їх отримання.

Стаття 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, початок досудового розслідування у кримінальних провадженнях за №0007869, №0007870 та №0007943, які потім були об`єднані в одне за №0007869, відповідав вимогам ч.1 ст. 214 КПК України. Зокрема, відомості до ЄРДР були внесені на підставі рапортів працівника поліції УПП у м. Києві та старшого слідчого СВ Голосіївського УП ГУНП у м. Києві від 17.08.2018, в яких вони доповіли про виявлення на 17 поверсі біля вхідної двері квартири АДРЕСА_3 гранати, схожої на «Ф1», що було підтверджено вибухотехнічною службою, яка прибула на місце події, а також на підставі письмової заяви потерпілої ОСОБА_19 від 20.08.2018, котра повідомила, що з 2017 року її колишній співмешканець ОСОБА_8 протиправно вимагає передати йому грошові кошти. Дані рапорти та заява були зареєстровані в ІТС ІПНП (журналі ЄО), що відповідало вимогам Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, який затверджений наказом МВС України 08.02.2019 за №100.

Між тим, суд вважає слушними доводи сторони захисту про те, що в матеріалах досудового розслідування об`єднаного кримінального провадження №0007869 відсутні постанови про призначення групи слідчих та групи прокурорів, як окремо в кожному з трьох кримінальних проваджень, так і в рамках об`єднаного кримінального провадження, що обумовлює недопустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування, як таких, що зібрані особами, які не мали на те законних повноважень, а також під наглядом і процесуальним керівництвом прокурора (прокурорів), який також не мав на те законних повноважень.

За приписами ч.2 ст.39 та ч.1 ст.214 КПК України визначати/відсторонювати слідчого (слідчих), який здійснюватиме досудове розслідування, а у випадках здійснення досудового розслідування слідчою групою - визначати старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих, належить до компетенції керівника органу досудового розслідування і лише на підставі вмотивованої постанова.

Об`єднана палата ККС ВС у постанові від 04.10.2021 року (справа № 724/86/20) обґрунтовано зазначила, що дотримання належної правової процедури здійснення слідчих дій, крім іншого, означає їх виконання спеціально уповноваженою в конкретному провадженні особою, що має забезпечувати його відповідність стандартам захисту прав людини, єдність змісту та форми кримінального провадження, налагоджену взаємодію верховенства права і законності, що в результаті врівноважує приватні та публічні (суспільні) інтереси заради досягнення цих завдань. Така специфічна процесуальна форма рішення про визначення групи слідчих, які здійснюватимуть відповідні повноваження у конкретному кримінальному провадженні, як постанова, вбачається із тлумачення положень ч. 2 ст. 39, ч. 1 ст. 214 КПК України у взаємозв`язку з положеннями ст. 110 КПК України. Водночас витяг з ЄРДР не може замінити процесуального рішення про визначення групи слідчих у кримінальному провадженні, так як витяг з ЄРДР не є процесуальним рішенням, а отже, не породжує правових наслідків щодо визначення групи слідчих, які здійснюватимуть досудове розслідування. В аспекті застосування приписів ч. 2 ст. 39, ч. 1 ст. 214 КПК України у взаємозв`язку з положеннями ст. 110 КПК України, недотримання належної правової процедури тягне за собою порушення гарантованого кожному ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на справедливий суд.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 37 КПК України прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів. Прокурор здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні з його початку до завершення. Здійснення повноважень прокурора в цьому самому кримінальному провадженні іншим прокурором можливе лише у випадках, передбачених частинами 4,5 ст.36, ч.3 ст. 313, ч.2,3 ст. 341 КПК України.

Відповідно до висновку, викладеному у постанові об`єднаної палати ККС ВС від 22.02.2021 (справа № 754/7061/15), за змістом статей 36, 37, 110 КПК України рішення про призначення (визначення) прокурора, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, та у разі необхідності групи прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, обов`язково повинно прийматись у формі постанови, яка має міститись у матеріалах досудового розслідування для підтвердження факту наявності повноважень. Така постанова має відповідати передбаченим КПК вимогам до процесуального рішення в формі постанови, у том числі, бути підписаною службовою особою, яка її прийняла. Відсутність зазначеної постанови в матеріалах досудового розслідування або її непідписання керівником відповідного органу прокуратури обумовлює недопустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування, як таких, що зібрані під наглядом і процесуальним керівництвом прокурора (прокурорів), який не мав на те законних повноважень.

Як вбачається з протоколу про надання доступу до матеріалів (додаткових матеріалів) досудового розслідування від 28.12.2018 ОСОБА_8 та його захиснику ОСОБА_17 страшим слідчим було надано доступ до матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні за №0007869 від 17.08.2018 в підшитому і пронумерованому стані в 2 томах, серед яких були відсутні будь-які постанови про призначення групи слідчих та групи прокурорів.

Під час судового розгляду кримінального провадження прокурором було надано том №2 матеріалів досудового розслідування з нумерацією та переліком документів, які не відповідають тим, що були у згаданому томі відповідно до протоколу про надання доступу до матеріалів (додаткових матеріалів) досудового розслідування від 28.12.2018, оскілки з`явилися документи, нумерація яких здійснювалася через знак «/». Зокрема серед наданих прокурором документів також були Повідомлення про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні та Постанова про призначення групи прокурорів від 17.08.2018, у яких на місці підпису заступника керівника Київської місцевої прокуратури № 1 м. Києва ОСОБА_34 міститься позначка «о/п». При цьому у Постанові про призначення групи прокурорів від 17.08.2018, міститься виклад обставин кримінального провадження із зазначенням дат вчинення певних дій - 18.08.2018, 20.08.2018 та 21.08.2018, тобто після дати винесення постанови, якою є 17.08.2018, що викликає сумніви у її достовірності.

Вищевказані порушення норм КПК України не можуть бути спростовані показаннями свідка ОСОБА_45 .

Відтак, у випадку здійснення досудового розслідування слідчим (слідчими), які не визначені керівником органу досудового розслідування та здійснення прокурором, який не визначений керівником органу прокуратури як такий, що здійснюватиме процесуальне керівництво у конкретному кримінальному провадженні, дій, передбачених кримінальним процесуальним законом, то вони здійснюються неналежним суб`єктом.

Таким чином, всі докази, зібрані під час досудового розслідування слідчими під наглядом і процесуальним керівництвом прокурора (прокурорів), які не мали законних повноважень, є недопустимими, оскільки отримані з істотними порушеннями прав та свобод людини, гарантованих Конституцією України та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Крім того, такими, що заслуговують на увагу, є доводи сторони захисту щодо незаконного позбавлення волі ОСОБА_8 та порушення вимог процесуального закону при його затриманні.

Так, ст.29 Конституції України гарантує право кожної людини на свободу та особисту недоторканність і зазначає, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст.207 КПК України ніхто не може бути затриманий без ухвали слідчого судді, суду, крім випадків, передбачених КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.176 КПК України затримання є тимчасовим запобіжним заходом, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному КПК України.

Як зазначено в ст.208 КПК України (в редакції Закону від 05.08.2018), уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках: якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення; якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, у тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин; якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України.

За приписами ст. 209 КПК України особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_8 обвинувачується органом досудового розслідування у скоєнні кримінальних правопорушень, вчинених впродовж 2018 року (точний час не встановлено). Фактично ж його було затримано в розумінні положень ст. 209 КПК України 21.08.2018, повідомлення про підозру йому було вручене 22.08.2018 та в подальшому 23.08.2018 на підставі ухвали слідчого судді обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Тобто, на час фактичного затримання ОСОБА_8 підстави, передбачені ст. 208 КПК України, були відсутні. Разом з цим, у матеріалах кримінального провадження відсутня й ухвала слідчого судді про дозвіл на його затримання.

Крім того, час фактичного затримання ОСОБА_8 21.30 год. 21.08.2018, який зазначений у протоколі затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, не співпадає із дійсним часом його затримання. Відповідно до протоколу обшуку та додатків до нього 21.08.2018 в період часу з 16 год 07 хв до 18 год 40 хв проводився обшук за місцем проживання ОСОБА_8 при цьому, як видно із відеозапису обшуку, останній під час слідчої дії вже був у кайданках та був вимушений перебувати у приміщенні, в якому проводився обшук. Тобто, виходячи із положень ст. 209 КПК України, ОСОБА_8 на час обшуку вже був затриманим уповноваженою службовою особою.

Між тим, з часу фактичного затримання ОСОБА_8 , що мало місце з моменту, коли він через підкорення наказу слідчого, вимушений був залишатися у визначеному ним місці, він по суті, згідно з вимогами ст. 42 КПК України, отримав процесуальний статус підозрюваного, та мав процесуальні права, які не зміг реалізувати, через відсутність документів про його затримання та обшук. Зокрема, він, в порушення вимог ст.208 КПК України, уповноваженою службовою особою невідкладно не був повідомлений про підстави затримання та про його права, передбачені ст. 42 КПК України, зокрема, право мати захисника, перекладача (враховуючи, що він є громадянином іноземної держави), право давати пояснення або відмовитися, право вимагати перевірки обґрунтованості затримання тощо. Правомірність слідчих дій випливає з принципу верховенства права і означає їхню відповідність як загальновизнаним правам, свободам та законним інтересам їхніх учасників, так і чинному процесуальному законодавству. Дії слідчого із затримання ОСОБА_8 , особистого обшуку, вилучення у нього речей відбулося без дотримання визначеної законом процедури, загальновизнаних прав, свобод та інтересів затриманого.

Вищезазначені обставини затримання ОСОБА_8 та його обшуку, без оформлення необхідних процесуальних документів є грубим порушенням права на захист. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 87 КПК України такі дії свідчать про істотні порушення прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, відсутність передбачених кримінальним процесуальним законом підстав для затримання особи, відповідної ухвали слідчого судді, а також порушення порядку його проведення є вчиненням незаконного затримання. А тому і особистий обшук затриманої особи був здійснений з порушенням вимог КПК, відтак і здобуті за результатами проведення такого обшуку докази (мобільний телефон) є недопустимим, оскільки допустимість та достовірність похідних доказів прямо залежить від допустимості та достовірності первинних процесуальних джерел доказування, про що йдеться в рішенні ЄСПЛ у справі «Яременко проти України», по принципу «плоди отруйного дерева».

Крім того, за результатами проведення комп`ютерно-технічної експертизи від 29.12.2023 вилученого під час особистого обшуку ОСОБА_8 мобільного телефону марки «Xiaomi Redmi Note 4» з сім-картами операторів «МТС» НОМЕР_2 та «Лайфселл» НОМЕР_3 , не вдалося дослідити інформаційний вміст наданого на експертизу телефону. Зокрема такою причиною вказано, що він не вмикався і не був розпізнаний спеціалізованим програмним забезпеченням. Не вдалося оглянути й вміст телефону і залученим спеціалістом під час дослідження речового доказу в судовому засіданні. Відтак, не зрозумілим є те, яким чином старшим слідчим було проведено огляд цього телефону 10.12.2018 та при відкритті меню в програмі «WhatsАрр» виявлено листування із контактом під назвою « ОСОБА_19 ». Крім того, у протоколі огляду вказано про те, що виявлена у телефоні інформація в програмі «WhatsАрр» зафіксована у вигляді скріншотів. Між тим, інформація, яка міститься у додатках (а.с. 216-250, т.5) не може вважатися такою, що викладена у скріншотах.

Також суд вважає слушними доводи захисника про те, що невідкладний обшук у квартирі, де проживав ОСОБА_8 , проведений під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні та легалізований ухвалою слідчого судді з порушенням прав та свобод людини, гарантованих Конституцією України та законами України. У зв`язку з цим докази, отримані під час цих обшуків, а також похідні від них, є недопустимими.

Відповідно до вимог ст. 13 КПК України не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим судовим рішенням, окрім випадків, передбачених КПК України.

Як виняток ч. 3 ст. 30 Конституції України передбачає, що у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, можливий інший, встановлений законом, порядок проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду і обшуку.

Такий виняток передбачений ч. 3 ст. 233 КПК України, згідно з якою слідчий, дізнавач, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення. У такому разі прокурор, слідчий, дізнавач за погодженням із прокурором зобов`язаний після здійснення таких дій невідкладно звернутися до слідчого судді із клопотанням про проведення обшуку. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами ст. 234 КПК України, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді.

Відповідно до висновку, викладеного у постанові об`єднаної палати ККС ВС від 07.10.2024 (справа № 466/525/22), слідчий, дізнавач, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи в невідкладних випадках, зокрема, з метою врятування матеріальних об`єктів (майна), що потенційно можуть мати значення речових доказів у кримінальному провадженні, від прогнозованого знищення, втрати. У контексті ч. 3 ст. 233 КПК України про невідкладність такого випадку свідчать дані про реальну загрозу знищення, втрати майна. У клопотанні про надання дозволу на обшук у порядку ч.3 ст.233 КПК України, наданих на його обґрунтування матеріалах, в ухвалі слідчого судді, постановленій ех post factum, має бути вказано, які саме обставини на момент проникнення свідчили, що зволікання може спричинити знищення речових доказів, що відомості про загрозу їх знищення, втрати давали підстави сприймати її як реальну. В аспекті реалізації правил ч. 3 ст. 233 КПК України, недотримання вказаних вище приписів закону, невиконання вимоги про невідкладне звернення до слідчого судді з клопотанням про проведення обшуку, за відсутності об`єктивних перешкод звернутися з відповідним клопотанням якнайшвидше після закінчення проведення слідчої розшукової дії, є підставою до відмови слідчим суддею в легалізації обшуку ех post factum.

Частиною 2 ст. 235 КПК України передбачено, що ухвала про дозвіл на проведення обшуку повинна відповідати загальним вимогам до судових рішень, передбаченим цим Кодексом. Приписами ст. 234 КПК України визначені обставини, які підлягають дослідженню слідчим суддею під час вирішення питання про обшук, який ще не було проведено органами досудового розслідування.

Водночас під час розгляду питання про надання дозволу на обшук у порядку ч. 3 ст. 233 КПК України слідчий суддя, крім зазначених обставин, має перевірити, чи дійсно були наявні підстави для невідкладного проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді, деталізувати у своєму рішенні питання про необхідність проведення обшуку за невідкладних обставин та вилучення конкретних предметів. Недотримання таких стандартів ЄСПЛ сприймає як ситуацію, коли відсутність попереднього судового дозволу на проведення обшуку не була компенсована наявністю судового перегляду ex post facto (рішення в справі Tortladze v. Georgia)

У даному кримінальному провадженні обшук квартири за адресою: АДРЕСА_9 , в якій мешкав ОСОБА_8 , проводився 21.08.2018 як невідкладний, після чого ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суд м. Києва від 12.10.2018, надано дозвіл на проведення вказаного обшуку в порядку ч. 6 ст. 233 КПК України, тобто аж через 1,5 місяці після слідчої дії, що свідчить про порушенням старшим слідчим приписів ч. 3 ст. 233 КПК щодо невідкладності звернення до слідчого судді після проведення такого обшуку. При цьому, як вбачається зі змісту ухвали слідчого судді клопотання старшого слідчого про проведення невідкладного обшуку не містить обґрунтування, які саме обставини на момент проникнення до приміщення квартири свідчили, що зволікання може спричинити знищення речових доказів, що наявні відомості про загрозу їх знищення, втрати, які давали підстави сприймати її як реальну.

Щодо огляду наданого ОСОБА_19 мобільного телефону марки «Xiaomi Redmi Note 4» сріблястого кольору, за результатами проведення якого в програмі «WhatsАрр» було виявлено переписку та звукові файли з погрозами, варто зазначити наступне.

Початок досудового розслідування визначений у ст. 214 КПК України, частина 1 якої передбачає, що слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Здійснення досудового розслідування, крім випадків, передбачених цією частиною, до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом. У невідкладних випадках до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань може бути проведений огляд місця події (відомості вносяться невідкладно після завершення огляду).

Судом встановлено, що згідно із протоколом огляду речі від 20.08.2018 його розпочато слідчим в рамках кримінального провадження № 0007943 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України о 12 год 20.08.2018, а закінчено о 14 год 44 хв. Натомість, відомості до ЄРДР у даному провадженні були внесені о 13 год 31 хв 20.08.2018. Тобто, огляд телефону був розпочатий та проводився до внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, і цей огляд не був невідкладною слідчою дією.

Відтак, згаданий протокол огляду з додатками до нього від 20.08.2018 є недопустимим доказом в розумінні статей 86, 87, 94, ч. 3 ст. 214 КПК України, оскільки отриманий до внесення відомостей до ЄРДР за № 0007943.

Крім того, органом досудового розслідування під час досудового розслідування також не вжито заходів з належного вилучення та збереження інформації, яка містилася у мобільному телефоні ОСОБА_19 .

Так, додані до протоколу скріншоти з екрану, не є вилученням інформації. Крім того, такі «скріншоти» не можуть доводити, що їх зміст відповідає наявній у відповідних застосунках мобільного телефону інформації, зокрема переписці між абонентом « НОМЕР_6 ».

Крім того, під час досудового розслідування не проводилося дослідження на предмет відповідності текстів переписки, які містилися у телефонах ОСОБА_19 та ОСОБА_8 . Також не досліджувалися відповідні мобільні трафіки тощо, не встановлено даних про те, що номер мобільного оператору « НОМЕР_6 », з якого відповідно до даних протоколу огляду, надходили повідомлення ОСОБА_19 , належав ОСОБА_8 .

Дослідити в судовому засіданні звукові файли, які відповідно до протоколу огляду місця полій були вилучені з мобільного телефону марки «Xiaomi Redmi Note 4», який належав ОСОБА_19 , та які нібито відбувалися із ОСОБА_8 , у судовому засіданні не вдалося за можливе, оскілки інформація на електронному носії, доданому до протоколу, не відтворилася.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що надані стороною обвинувачення докази у підтвердження винуватості ОСОБА_8 , є недопустимим, оскільки здобуті під час досудового розслідування з порушенням вимог законодавства, без здійснення належної правової процедури, з істотними порушеннями прав та свобод людини, гарантованих Конституцією України та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Порушення процедури затримання, виявлення та вилучення речей також викликають сумніви у доведеності обвинувачення, та свідчать на користь обвинуваченого.

Інших доказів, тобто фактичних даних, отриманих у визначений КПК України спосіб, які би доводили винуватість ОСОБА_8 у вчинені інкримінованих правопорушень, стороною обвинувачення суду не надано.

Крім того, під час досудового розслідування не здобуто доказів у доведення обставин, пред`явленого обвинувачення, зокрема того, що ОСОБА_8 у 2018 незаконно придбав бойову гранату «Ф1» та уніфікований запал дистанційної дії типу «УЗРГМ-2» до неї, які зберігав при собі, та які в ніч з 16.08.2018 на 17.08.2018 з метою умисного вбивства потерпілої ОСОБА_19 та членів її родини, підклав під вхідні двері квартири АДРЕСА_3 , привівши її у бойову готовність. Показання потерпілої ОСОБА_19 та свідків ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_32 також не можуть бути покладені у доведення пред`явленого обвинувачення, оскільки вказані особи не були безпосередніми свідками незаконного придбання ОСОБА_8 бойової гранати «Ф1» та уніфікованого запалу дистанційної дії типу «УЗРГМ-2» до неї, їх збереження, виготовлення з них саморобного бойового пристрою та його встановлення в ніч з 16.08.2018 на 17.08.2018 з метою умисного вбивства потерпілої ОСОБА_19 та членів її родини, під вхідні двері квартири.

Теж саме стосується й обвинувачення в частині вимоги передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим та його близькими родичами, пошкодженням чи знищенням майна (вимагання), вчинене за попередньою змовою групою осіб, з погрозою вбивства.

Так потерпіла ОСОБА_19 та свідків ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_32 , допитані в судовому засіданні, надали показання про те, що ОСОБА_8 вимагав грошові кошти та погрожував ОСОБА_19 застосуванням фізичної сили, погрозами вбивства, знищення майна, які останній висловлював після того, як перестав проживати із ОСОБА_19 .

Між тим, згідно обвинувального акта, ОСОБА_8 інкримінується вчинення вимагання при певних обставинах, зокрема 18.08.2018 та 20.08.2018 ОСОБА_19 здійснювала перерахування частини коштів, які вимагав ОСОБА_8 , з рахунку № НОМЕР_1 на рахунок, який їй був надісланий 18.08.2018 ОСОБА_8 , а саме - № НОМЕР_7 , та які були зняті ОСОБА_8 21.08.2018 о 00:20 год. за адресою: м. Київ, вул. Єреванська, 14.

Так свідки під час допиту не надавали показання щодо вищезазначених перерахувань, а ОСОБА_19 вказувала, що такі перерахування вона здійснювала тоді, коли відбулися події з виявленою під дверима гранатою, та про це повідомляла поліцію. Між тим, суду також не надано доказів у доведення обставин перерахування ОСОБА_19 грошових коштів з вищезазначених рахунків та їх зняття ОСОБА_8 .

Враховуючи, вимоги ч. 3 ст. 62, ст. 63 Конституції України, ст. 17 КПК України відповідно до яких обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи, суд прийшов до висновку про необхідність виправдання ОСОБА_8 за пред`явленим йому обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.189, ч.2 ст.15 п.5 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, оскільки не доведено, що кримінальні правопорушення вчинені обвинуваченим.

Доля речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Цивільний позов не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись ст. 17, 368, 370, п. 2 ч. 1 ст. 373, 374 КПК України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_8 у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст.15 п.5 ч.2 ст.115, ч.2 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України визнати невинуватим та виправдати, згідно із п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, оскільки не доведено, що кримінальні правопорушення, вчинені обвинуваченим.

Речові докази:

- мобільний телефон «Xiaomi Redmi Note 4» жовтого кольору із сім-картами операторів «МТС» НОМЕР_2 та «Лайфселл» НОМЕР_3 ; компакт-диск CD-R, об`ємом 700 Мб (який знаходить в матеріалах судоовго провадження); флеш-накопичувач gооdram 16GВ; міні сім-карта з номером НОМЕР_8 ; пластиковий прямокутний предмет чорного кольору з кнопками; предмет схожий на ніж у чохлі; мобільний телефон марки «Айфон», с.н. НОМЕР_9 ; мобільний телефон марки «Нокіа», с.н. НОМЕР_10 , НОМЕР_11 з сім-картою мобільного оператора Київстар з номером телефону НОМЕР_12 ; мобільний телефон марки «Нокіа», с.н. НОМЕР_13 ; ІРОD; флеш носій АDАТА; флеш носій 16 GВ; флеш носій марки «Самсунг» 64 G; міні камера Full HD; сім карта мобільного оператора «Лайф», червоного кольору; поліетиленовий пакетик з трьома паперовими відрізками прямокутної форми; пластикова картка «Скарбниця», НОМЕР_27; пластикова картка мобільного оператора «Київстар», НОМЕР_14 , без сім карти; пластикова картка «Скарбниця», НОМЕР_30; пластикова картка «Приватбанк», НОМЕР_15 ; пластикова картка «Скарбниця», НОМЕР_28; пластикова картка з надписом «ОСОБА_46», НОМЕР_16 ; страховий поліс НОМЕР_31 на авто Хюндай, д.н.з. НОМЕР_17 ; свідоцтво про реєстрацію ТЗ на авто Ауді Q7, д.н.з. НОМЕР_18 ; посвідчення водія на ім`я ОСОБА_46 ; мобілізаційне розпорядження; лист А4 з номером електронної адреси; поліс Besy Choice; талон страхування НОМЕР_29; довідка на ім`я ОСОБА_46 про відвідування басейну; протокол про адміністративне правопорушення на ім`я ОСОБА_48 ; паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_46 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; довідка на грузинській мові; договір оренди від 13.05.2018 року, укладений з ОСОБА_48 ; Акт приймання - передачі квартири; квитанція № (перерахування коштів); квитанція № 1134333 (обмін валют); квитанція (номер не видно); лист з блокноту із зазначенням двох мобільних номерів та надписом «ОСОБА_39»; фіскальний чек № 212924786; 4 фіскальних чеки; ідентифікаційний код на ім`я ОСОБА_46 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , № НОМЕР_19 ; постанова про адміністративне правопорушення № АР 501027 на автомобіль Фольксваген; постанова про адміністративне правопорушення № АР 487667 на автомобіль марки «Ауді А6», н.з. НОМЕР_20 ; довіреність на автомобіль Фольксваген, н.з. НОМЕР_21 , на ім`я ОСОБА_49 та копія вказаної довіреності на грузинській мові; поліс обов`язкового страхування на автомобіль БМВ 323 І, н.з. НОМЕР_22 ; Постанова Оболонського суду про вчинення ДТП на ім`я ОСОБА_48 ; довідка іноземної мови на 7 арк.; талон страхування № НОМЕР_32; блокнот чорного кольору з записами; пластикова картка «Приватбанк», № НОМЕР_23 ; копія довідки міграційної служби; копія протоколу про адміністративне правопорушення ПРМК008033; свідоцтво про шлюб на ім`я ОСОБА_48 та ОСОБА_50 ; довіреність на автомобіль Рено, н.з НОМЕР_24 ; довідка Національної поліції на ім`я ОСОБА_48 ; копія посвідчення на тимчасове проживання на ім`я ОСОБА_48, НОМЕР_33 ; довідка видана на ім`я ОСОБА_52 про ДТП; копія протоколу про адміністративне правопорушення ПНМК0080332; довіреність на авто Хюндай, н.з. НОМЕР_17 , на ім`я ОСОБА_52 ; довіреність на авто Хюндай, н.з. НОМЕР_17 , на ім`я ОСОБА_53 ; паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_52 ; посвідчення водія на ім`я ОСОБА_52 ; ідентифікаційний код на ім`я ОСОБА_52 , № НОМЕР_25 ; дозвіл на зброю на ім`я ОСОБА_52 , № НОМЕР_26 ; свідоцтво про реєстрацію ТЗ, НОМЕР_17 , на ім`я ОСОБА_55 , три шапки зимні темного кольору; дві кепки з козирком темного кольору; одна пара рукавичок (які знаходиться на зберіганні у Голосіївському УП ГУНП у м. Києві) - повернути власникам за першою вимогою;

- корпус гранати Ф-1, уніфікований запал дистанційної дії типу УЗРГМ-2, чеку, клейку стрічку - знищити.

Судові витрати на залучення експертів (висновки № 14-368 - 1144,00 грн., № 10-1/2084 - 2248,79 грн., № - 1372,96 грн., № СЕ-19/111-23/52064-КТ - 3029,12 грн.), всього в розмірі 6421,91 грн. - віднести на рахунок держави.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд міста Києва протягом 30 днів з дня його оголошення.

Відповідно до частин 3 і 6 ст. 376 КПК України роз`яснити учасникам кримінального провадження їх права на ознайомлення із журналом судового засідання і подання на нього письмових зауважень, а також вручення копії вироку негайно після його оголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2

_________________ ________________ _________________