КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

Іменем України

06.11.25 м. Козятин

Слідчий суддя Козятинського міськрайонного суду Вінницької області ОСОБА_1 , з участю: секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП №2 Хмільницького районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000459 від 03.11.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

03.11.2025 року до Козятинського міськрайонного суду Вінницької області надійшло вказане клопотання, яке мотивоване наступним. У провадженні слідчого відділення відділення поліції № 2 Хмільницького районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000459 від 03.11.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 02 листопада 2025 року надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що під час несення служби в складі екіпажу «Юнкер-3002» у с. Махнівка, Хмільницького району, Вінницької області було зупинено транспортний засіб марки «Volkswagen» моделі «Transporter» номерний знак НОМЕР_1 під керуванням старшого солдату військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , який перебуває на посаді водій-санітар та в ході огляду якого було виявлено два предмети зеленого кольору зовнішні схожі на гранати М67, запал типу УЗРГМ та 112 набоїв калібру 5,45 мм.

Так, 02.11.2025 в період часу з 22 годин 45 хвилини по 23 годину 30 хвилин на підставі письмової заяви ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , було проведено огляд автомобіля марки «Volkswagen» моделі «Transporter» номерний знак НОМЕР_1 , під час чого було виявлено та вилучено:

- два корпуси гранат М67, які поміщено до спеціального пакету «Національна поліція України Вибухотехнічна служба АВ 2012779»;

- два запали М-213, які поміщено до спеціального пакету «Національна поліція України Вибухотехнічна служба АВ 2013130»;

- запал типу УЗРГМ, який поміщено до спеціального пакету «Національна поліція України Вибухотехнічна служба АВ 1162813»;

- сто дванадцять набоїв калібру 5,45 мм, які поміщено до спеціального пакету «Національна поліція України WAR2089729».

03 листопада 2025 року вищеописані вилучені об`єкти на підставі ст. ст. 98, 110 КПК України в рамках вказаного кримінального провадження визнані в якості речового доказу, а тому виникла необхідність у накладанні на нього арешту. Після проведення всіх необхідних слідчих дій та експертних досліджень вищеописані речі здати на зберігання до кімнати зберігання речових доказів ВП № 2 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області.

Просить слідчого суддю накласти арешт на: два корпуси гранат М67, які поміщено до спеціального пакету «Національна поліція України Вибухотехнічна служба АВ 2012779»; два запали М-213, які поміщено до спеціального пакету «Національна поліція України Вибухотехнічна служба АВ 2013130»; запал типу УЗРГМ, який поміщено до спеціального пакету «Національна поліція України Вибухотехнічна служба АВ 1162813»; сто дванадцять набоїв калібру 5,45 мм, які поміщено до спеціального пакету «Національна поліція України WAR2089729», з метою забезпечення заборони права на відчуження, розпорядження або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Прокурор, слідчий та власник майна у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Прокурор, слідчий надав заяву, згідно якої просить справу розглядати за його відсутності. Отже, вважаю можливим розгляд справи без його участі сторони обвинувачення та власника майна, оскільки стороною обвинувачення висловлена позиція про підтримання клопотання у поданій заяві, неявка власника майна не перешкоджає розгляду даного провадження.

Перевіривши надані матеріали та дослідивши докази по цих матеріалах, встановив наступне.

До Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000459 від 03.11.2025 р. внесено відомості вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України. Згідно даних витягу з ЄРДР, 02 листопада 2025 року надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що під час несення служби в складі екіпажу «Юнкер-3002» у с. Махнівка, Хмільницького району, Вінницької області було зупинено транспортний засіб марки «Volkswagen» моделі «Transporter» номерний знак НОМЕР_1 під керуванням старшого солдату військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , який перебуває на посаді водій-санітар та в ході огляду якого було виявлено два предмети зеленого кольору зовнішні схожі на гранати М67, запал типу УЗРГМ та 112 набоїв калібру 5,45 мм.

Так, 02.11.2025 в період часу з 22 годин 45 хвилини по 23 годину 30 хвилин на підставі письмової заяви ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , було проведено огляд автомобіля марки «Volkswagen» моделі «Transporter» номерний знак НОМЕР_1 , під час чого було виявлено та вилучено:

- два корпуси гранат М67, які поміщено до спеціального пакету «Національна поліція України Вибухотехнічна служба АВ 2012779»;

- два запали М-213, які поміщено до спеціального пакету «Національна поліція України Вибухотехнічна служба АВ 2013130»;

- запал типу УЗРГМ, який поміщено до спеціального пакету «Національна поліція України Вибухотехнічна служба АВ 1162813»;

- сто дванадцять набоїв калібру 5,45 мм, які поміщено до спеціального пакету «Національна поліція України WAR2089729».

03 листопада 2025 року вищеописані вилучені об`єкти на підставі ст. ст. 98, 110 КПК України в рамках вказаного кримінального провадження визнані в якості речового доказу, а тому виникла необхідність у накладанні на нього арешту.

Вилучення вказаного предмета відбулося за добровільною заявою ОСОБА_5 від 02.11.2025 р.

Вирішуючи подане клопотання, суд зазначає, що положеннями ст.ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною другою статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною другою ст.173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Згідно з нормами Глави 10 та Глави 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом. Отже визначальним критерієм для віднесення тих чи інших предметів до речових доказів у конкретному кримінальному провадженні виступають ознаки кримінального правопорушення, яке розслідується. Таким чином, у клопотанні слідчого належним чином розкрито, яке відношення зазначене майно має саме до цього кримінального провадження, у зв`язку з чим процесуальний статус зазначеного у клопотанні майна як речових доказів є визначеним відповідно до вимог ст. 98 КПК України, оскільки постановою слідчого воно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Вилучені слідчим предмети є предметом кримінального правопорушення, вилучені на підставі згоди власника, під час проведення огляду (обшуку). Строк звернення з даним клопотанням слідчим дотримані.

Оцінюючи надані стороною обвинувачення докази слідчий суддя вважає їх належними та допустимими, їх сукупність та взаємозв`язок між ними достатній для прийняття процесуального рішення про арешт майна.

Слідчий довів, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Вказане майно має відношення до даного кримінального провадження, є предметом кримінального правопорушення та містить на собі його сліди, а його дослідження є необхідним для повного, швидкого, якісного проведення досудового розслідування.

Слідчий суддя звертає увагу, щзо слідчим додатково зазначена мета накладення арешту на майно конфіскація вказаних предметів, натомість правового обґрунтування щодо наявності підстав для конфіскації майна слідчим не доведено.

Потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого.

Завдання, для виконання якого слідчий звертається із клопотанням може бути виконане.

Незастосування арешту майна може привести до настання наслідків, що перешкоджатимуть збереженню речових доказів.

Враховуючи вищевикладене, а також правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, а також з метою забезпечення речових доказів, вважаю, що клопотання підлягає задоволенню в цій частині.

Слідчий суддя зазначає, що до компетенції слідчого судді не відноситься вирішення питання про порядок зберігання арештованого майна, а тому в частині вимог клопотання про передачу арештованого майна на зберігання в кімнату речових доказів слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170, 172, 173, 369, 376 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ ВП №2 Хмільницького районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000459 від 03.11.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт, шляхом тимчасового, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення права користуватися, розпоряджатися, відчужувати на майно, а саме на: два корпуси гранат М67, які поміщено до спеціального пакету «Національна поліція України Вибухотехнічна служба АВ 2012779»; два запали М-213, які поміщено до спеціального пакету «Національна поліція України Вибухотехнічна служба АВ 2013130»; запал типу УЗРГМ, який поміщено до спеціального пакету «Національна поліція України Вибухотехнічна служба АВ 1162813»; сто дванадцять набоїв калібру 5,45 мм, які поміщено до спеціального пакету «Національна поліція України WAR2089729».

У задоволенні клопотання в іншій частині відмовити.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого СВ відділення поліції № 2 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 .

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особами, які не викликались до суду протягом п`яти днів з дня її отримання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1