КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 07 листопада 2025 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 07.11.2025 задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_8 , погоджене прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 , та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, а саме до 26.12.2025 року, із визначенням застави у межах 4534.61373844 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 13 730 810 грн. 40 коп.

У разі внесення застави, покладено на підозрюваного ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною _____________________________________________________________________________________

Справа № 757/55276/25 Слідчий суддя - ОСОБА_10

Апеляційне провадження № 11-сс/824/8990/2025 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Строк дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, визначено в межах строків досудового розслідування, тобто до 26.12.2025 року включно.

На підставі ст. 206 КПК України, зобов`язано прокурорів, які здійснюють процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0002532, забезпечити організацію періодичного та поточного медичного обстеження відповідно до звернень підозрюваного ОСОБА_6 , з огляду на стан його здоров`я.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу із подальшими доповненнями, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого в повному обсязі.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначав, що слідчий суддя дійшов хибних та необ`єктивних висновків про існування у цьому кримінальному провадженні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також наявності обгрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень для можливості утримання ОСОБА_6 під вартою з альтернативою внесення застави у непомірному розмірі.

У доповненнях до апеляційної скарги апелянт зазначав, що застосування будь-якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 не має сенсу, оскільки у кримінальному провадженні №0001135 від 25.12.2023 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 08.10.2025 року відносно останнього вже обрано (продовжено) запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 06.12.2025 року включно із заставою у розмірі 148 372 000 гривень.

Сторона обвинувачення не надала будь-яких доказів та/або відомостей, які б прямо чи опосередковано підтверджували встановлені органом досудового розслідування фактичні обставини інкримінованих ОСОБА_6 злочинів.

За підозрою ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 205-1 КК України, у матеріалах кримінального провадження відсутні докази, які свідчать про знайомство ОСОБА_6 та ОСОБА_11 між собою до подій, описаних у підозрі; керування діями ОСОБА_11 , під час його перебування на посаді директора ТОВ «ВІЗИН РІЧ», у тому числі, в частині укладання договорів, організації постачання товарів тощо, а так само здійснення управління компанією, фінансами тощо; факт існування зв`язку ОСОБА_6 із невстановленою особою на ім`я ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , тощо.

Обставини інкримінованого ОСОБА_6 злочину за ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 190 КК України свідчать про наявність спору цивільно-правового характеру. Матеріали справи не містять жодного доказу змови ОСОБА_6 з ОСОБА_13 чи іншими невстановленими особами, направленої на заволодіння шляхом обману грошовими коштами, а також відомостей щодо обізнаності ОСОБА_6 про умисел ТОВ «ВІЗИН РІЧ» на заволодіння перерахованими на виконання договорів грошовими коштами з подальшим їх стягненням у вигляді банківської гарантії з АТ «АКБ КОНКОРД».

Повідомлення про підозру у частині кваліфікації дій за ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 209 КК України містить лише дані про фінансові операції - перерахування грошових коштів з банківських рахунків ТОВ «ВІЗИН РІЧ» на нібито підконтрольні ОСОБА_6 підприємства, без доведення указаних обставин взагалі та надання жодного доказу.

Наведені слідчим суддею ризики, передбачені п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є лише припущеннями, без належного обгрунтування висновків про їх існування.

На переконання захисника, задля запобігання здійснення дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та забезпечення виконання покладених на ОСОБА_6 процесуальних обов`язків, достатньо менш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою.

Також апелянт посилався на те, що при визначенні застави слідчий суддя не взяв до уваги реальний майновий стан ОСОБА_6 , та фактично застосував щодо нього безальтернативний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

З урахуванням обставин перебування ОСОБА_6 , а також його сина під вартою у межах інших кримінальних проваджень, даних про арешт усього їхнього майна, станом на сьогоднішній день на родину ОСОБА_6 необгрунтовано покладено тягар по пошуку та внесенню грошових коштів в якості застав на загальну суму більше ніж 230 млн грн., що є непомірним для сім`ї підозрюваного.

Крім того, захисник просив врахувати наявність у підозрюваного суттєвих проблем зі здоров`ям, які з`явились у нього задовго до повідомлення про підозру. Перебуваючи під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор», у випадку непередбачуваного виникнення проблем зі здоров`ям, раптового погіршення самопочуття ОСОБА_6 , він буде позбавлений можливості отримати вчасно та у повній мірі необхідну медичну допомогу належної якості в умовах тримання під вартою у слідчому ізоляторі.

Також апелянт просив врахувати, що ОСОБА_6 має міцні соціальні зв`язки, зокрема має дружину, доньку та сина, працевлаштований, має місце постійного проживання, рухоме та нерухоме майно, є волонтером, має ряд нагород, подяк та відзнак, гарну репутацію та авторитет.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 , який приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку, та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали судового провадження та апеляційні доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга з доповненнями не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається із матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002532 від 18.10.2018 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 205-1, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 209 КК України та ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, та за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 366, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 205-1, ч. 2 ст. 209 КК України.

28.10.2025 у межах вказаного кримінального провадження ОСОБА_6 повідомлено про підозру в організації внесення в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи, завідомо неправдивих відомостей, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, з правовою кваліфікацією таких дій за ч.3 ст. 27 ч. 2 ст. 205-1 КК України; в організації заволодіння чужим майном шляхом обману за попередньою змовою групою осіб в особливо великому розмірі, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 190 КК України (в редакції закону №2617-V1II від 14.06.2018); в організації розпорядження майном шляхом вчинення правочину з таким майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, вчиненому особою, яка знала, що таке майно прямо та повністю одержано злочинним шляхом, вчинене за попередньою змовою групою осіб, у великому розмірі, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 209 КК України.

06.11.2025 старший слідчий в ОВС Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва із клопотанням, погодженим прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 , в якому просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, а саме до 26.12.2025 року, із визначенням застави розмірі 13 730 810 грн. 40 коп., та покладенням на підозрюваного, у разі внесення застави, наступних обов`язків:

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 07.11.2025 задоволено клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, а саме до 26.12.2025 року, із визначенням застави у межах 4534.61373844 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 13 730 810 грн. 40 коп.

У разі внесення застави, покладено на підозрюваного ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Строк дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, визначено в межах строків досудового розслідування, тобто до 26.12.2025 року включно.

На підставі ст. 206 КПК України, зобов`язано прокурорів, які здійснюють процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0002532, забезпечити організацію періодичного та поточного медичного обстеження відповідно до звернень підозрюваного ОСОБА_6 , з огляду на стан його здоров`я.

З такими висновками погоджується і колегія суддів.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Як убачається з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчим суддею встановлена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 205-1, ч. 4 ст. 190 (в редакції закону № 2617-VIII від 14.06.2018), ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 209 КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, доданими до клопотання.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, оцінюючи їх достатність для висновку про причетність ОСОБА_6 до інкримінованих йому кримінальних правопорушень, дійшов обґрунтованого висновку про наявність у провадженні достатньої сукупності доказів, які свідчать про наявність обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому злочинів.

Крім того, слідчим суддею визнано доведеними вказані у клопотанні слідчого ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, враховуючи обставини, тяжкість та конкретні обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , дані про особу підозрюваного, слідчий суддя дійшов обгрунтованого висновку, що слідчим у клопотанні доведено існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_6 , оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, на даному етапі досудового розслідування, не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

При цьому, на переконання колегії суддів, слідчий суддя, у відповідності до вимог ч. 4, ч. 5 ст. 182, ч. 3 ст. 183 КПК України, дійшов обґрунтованого висновку про визначення підозрюваному застави в розмірі 13 730 810 грн. 40 коп.

Всупереч доводам апеляційної скарги, вказаний розмір застави є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, оскільки, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

На переконання колегії суддів, такий запобіжний захід буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 . Підстав вважати його завідомо непомірним для підозрюваного колегія суддів не вбачає.

З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини кримінального провадження в сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені п. п. 1-5 ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим відносно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави, який, на думку колегії суддів, у сукупності з існуючими ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю та суспільною небезпекою інкримінованих йому кримінальних правопорушень є обґрунтованим.

Наявність обставин, які б давали підстави вважати про достатність застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 , аніж тримання під вартою із визначенням застави, колегією суддів не встановлено під час перегляду оскаржуваної ухвали.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про необґрунтованість підозри та недоведеність наявності в діях ОСОБА_6 складів інкримінованих йому кримінальних правопорушень, колегія суддів вважає передчасними.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на вищенаведені дані, у колегії суддів наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07- Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, колегія суддів враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності події та складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, у тому числі наявності або відсутності умислу в діях особи, належності та допустимості зібраних у справі доказів, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

Натомість, надання судом аналізу викладених в апеляційній скарзі відомостей щодо відсутності факту знайомства ОСОБА_6 та ОСОБА_11 між собою до подій, описаних у підозрі; відсутності доказів керування діями ОСОБА_11 , під час його перебування на посаді директора ТОВ «ВІЗИН РІЧ»; факту існування зв`язку ОСОБА_6 із невстановленою особою на ім`я ОСОБА_12 та ОСОБА_11 ; про наявність спору цивільно-правового характеру за обставинами злочину за ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 190 КК України; надання оцінки необізнаності ОСОБА_6 про умисел ТОВ «ВІЗИН РІЧ» на заволодіння грошовими коштами, тощо, створить ситуацію, за якої суд вдасться до оцінки доказів, оцінки та встановленню фактичних обставин кримінальних правопорушень, що свідчитиме про вихід за межі предмета оцінки, яка здійснюється на даній стадії досудового розслідування під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, що є неприпустимим з огляду на приписи ч. 3 ст. 26 КПК України.

Сукупність матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про недоведеність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними.

У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Зважаючи на викладене, а також, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень та дані про особу підозрюваного ОСОБА_6 в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим у клопотанні ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки достатніх стримуючих факторів, які б свідчили про протилежне, в матеріалах справи відсутні.

Також, не виключена ймовірність того, що підозрюваний, перебуваючи на волі, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Оцінюючи наявність ризику незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, колегія суддів виходить із встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України порядку отримання показань від свідків у кримінальному провадженні на різних його етапах, та вважає, що ризик такого впливу зберігається до отримання показань свідків безпосередньо судом під час розгляду справи по суті.

Враховуючи конкретні обставини вчинення інкримінованих ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, не виключена ймовірність того, що останній у разі, якщо не буде обмежений у спілкуванні зі свідками та іншими підозрюваними, може здійснювати на них вплив з метою перешкоджання надання ними повних та достовірних показань або їх спонукання до зміни або відмови їх від раніше наданих показань.

Крім того, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, Ризик того, що затриманий, якщо його звільнять, може чинити тиск на свідків чи інших підозрюваних або іншим чином перешкоджати провадженню часто є особливо високим у справах, що стосуються організованої злочинної діяльності чи злочинних угруповань («Штвртецький проти Словаччини» (Stvrtecky v. Slovakia), § 61; «Подескі проти Сан Маріно» (Podeschi v. San Marino), § 149).

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про існування у кримінальному провадженні інших ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та виклав в ухвалі детальні мотиви про існування таких ризиків.

Посилання захисника в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_6 ОСОБА_6 має міцні соціальні зв`язки, зокрема має дружину, доньку та сина, працевлаштований, має місце постійного проживання, рухоме та нерухоме майно, є волонтером, має ряд нагород, подяк та відзнак, гарну репутацію та авторитет, не спростовують висновків слідчого судді про можливість підозрюваного вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України, та не є достатньою підставою для застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Доводи апелянта про те, що у межах іншого кримінального провадження №0001135 від 25.12.2023 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 08.10.2025 року відносно ОСОБА_6 вже обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 06.12.2025 року включно із заставою у розмірі 148 372 000 гривень, не впливають на правильність висновків судді при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у даному кримінальному провадженні.

Доводи апеляційної скарги про те, що визначена слідчим суддею застава є завідомо непомірною для підозрюваного, є необґрунтованими, оскільки, з урахуванням обсягу повідомленої підозри, розміру майнової шкоди, заподіяння якої інкриміновано ОСОБА_6 за попередньою змовою групою осіб на загальну суму 13 730 810,40 грн., даних про особу підозрюваного, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що застава саме у вказаному розмірі здатна забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, з чим погоджується і колегія суддів.

Посилання апелянта на наявність у підозрюваного суттєвих проблем зі здоров`ям не можуть слугувати самостійною підставою для пом`якшення запобіжного заходу, оскільки відсутні відомості медичного характеру, які вказують на неможливість підозрюваного утримуватись під вартою та неможливості отримання ним необхідного лікування в умовах слідчого ізолятора.

Крім того, посилання апелянта на стан здоров`я ОСОБА_6 були враховані слідчим суддею під час розгляду клопотання, унаслідок чого оскаржуваною ухвалою на підставі ст. 206 КПК України зобов`язано прокурорів, які здійснюють процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0002532, забезпечити організацію періодичного та поточного медичного обстеження відповідно до звернень підозрюваного ОСОБА_6 , з огляду на стан його здоров`я.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин у їх сукупності, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 07 листопада 2025 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3