Справа № 473/5732/25
Номер провадження1-кп/473/429/2025
ВИРОК

іменем України

"08" грудня 2025 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вознесенську матеріали кримінального провадження №0000198 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Воронівка Вознесенського району Миколаївської області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, який не працює, неодружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

-в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України,

В С Т А Н О В И В:

06.10.2025 приблизно о 19год. 20хвил. ОСОБА_4 , під час керування транспортним засобом, а саме автомобілем марки «DAF» реєстраційний державний номер НОМЕР_1 по вул. Одеська в м. Вознесенську Миколаївської області, був зупинений працівником поліції Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївської області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5 за порушення вимог п.п.8,7,3 г ПДР України. Під час перевірки працівником поліції ОСОБА_5 документів на транспортний засіб, ОСОБА_4 , виконуючи законну вимогу працівника поліції щодо пред`явлення документів, усвідомлюючи що він не проходив установленого законом порядку отримання посвідчення водія відповідно до «Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортним засобом», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 №340, передбачаючи суспільно небезпечний характер свого діяння та його суспільно небезпечні наслідки, бажаючи їх настання, надав для перевірки старшому лейтенанту поліції ОСОБА_5 , завідомо для нього підроблений офіційний документ посвідчення водія серії НОМЕР_2 , начебто видане ТСЦ 8042, категорії «А», «В», «С1», «С», «С1Е» та «СЕ» на ім`я ОСОБА_4 , яке виготовлено на бланку, який не відповідає бланкам аналогічних документів, які знаходяться в офіційному обігу країни виробника України, тим самим використав завідомо підроблений документ.

Обвинувачений ОСОБА_4 винним себе в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України визнавав повністю та пояснив, що він мав посвідчення водія категорії А, В, яке отримав в 1994 році. На початку 2022 невідомий йому чоловік запропонував йому зробити посвідчення водія категорій СЕ, С1Е. ОСОБА_4 погодився, надав тому чоловікові копію свого паспорта з фотографіями і отримав посвідчення водія з категоріями «А», «В», «С1», «С», «С1Е» та «СЕ». Він цим посвідченням не користувався, а користувався старим посвідченням водія. Але в жовтні 2025, коли він керував автомобілем «DAF», йому зупинили працівники поліції і він йому надав підроблене посвідчення водія. В скоєному кається.

Згідно висновку експерта №СЕ-19/115-25/17042-ДД від 17.10.2025, бланк посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_2 , видане 23.02.2022 ТСЦ 8042 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не відповідає встановленому зразку аналогічного бланку посвідчення водія, що перебуває в офіційному обігу на території України, так як виготовлений не у відповідності до вимог, які пред`являються до даного виду документів. В досліджуваному бланку посвідчення водія, зображення з лицьової та зворотної сторін, а саме фонові зображення, захисні сітки, текст реквізитів бланку, нанесено струменевим способом друку; фотозображення власника нанесено термосублімаційним способом, вихідні дані підприємства виробника та персональні дані (основний друкований текст, підпис власника, серія та номер бланку) нанесено термотрансферним способом друку. Зміни в первинні записи в посвідченні водія не вносились.

Відповідно до ч. 3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч.3 ст.349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що обвинувачений вірно розуміє зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності його позиції. Суд, у порядку ч.3 ст.349 КПК України , визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 , які виразилися в використанні завідомо підробленого документу, належить кваліфікувати за ч. 4 ст.358 КК України.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно зі ст.66 КК України, є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Обираючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, а саме те, що це є кримінальним проступком, обставини, які пом`якшують його покарання, відсутність обставин, які обтяжують його покарання, те, що він позитивно характеризується, раніше не судимий, звідси суд вважає можливим, призначити йому покарання у вигляді штрафу.

Суд вважає, що, дане покарання ґрунтується на положеннях ст. ст. 50, 65 КК України, відповідає принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, є достатнім для виправлення засудженого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст.124 КПК України всі судові витрати покладаються на обвинуваченого та підлягають стягненню з нього.

Долю речових доказів вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Стягнути з засудженого ОСОБА_4 судові витрати на користь держави в сумі 2 674 (дві тисячі шістсот сімдесят чотири) гривні 20 коп. за проведення судової експертизи.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 08.10.2025 на посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 23.02.2022, ТСЦ 8042, на ім`я ОСОБА_4 , скасувати.

Речові докази по справі: посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 23.02.2022, ТСЦ 8042, на ім`я ОСОБА_4 , яке зберігається в матеріалах кримінального провадження, зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду і через Вознесенський міськрайонний суд усіма учасниками процесу протягом 30 днів з моменту його оголошення.

Суддя: