Справа № 331/797/26
Провадження № 1-кс/331/195/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2026 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Олександрівського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в залі суду матеріали клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000049 від 26.01.2026 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Запорізькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим із прокурором Запорізької окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000049 від 26.01.2026 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, про арешт майна.

У вказаному клопотанні старший слідчий просить накласти арешт на майно, а саме: на автомобіль «Ford Transit» в кузові білого кольору, номерний знак НОМЕР_1 , 1998 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_5 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з позбавленням його власника (володільця) права на відчуження, розпорядження, користування вказаним майном та з правом зберігання його на території спеціального майданчика тимчасового зберігання транспортних засобів ГУНП в Запорізькій області, що розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Привокзальна, 13.

Клопотання вмотивоване тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що 26.01.2026 приблизно о 10:40 год. водій ОСОБА_6 , керуючи автомобілем «Jeep Compass», н.з. НОМЕР_3 , рухався по автодорозі «Запоріжжя-Донецьк» в напрямку с. Новомиколаївка Запорізького району Запорізької області.

На шляху прямування, в районі 52 км., скоїв зіткнення з автомобілем «Volkswagen Transporter Bestel», н.з. НОМЕР_4 (іноземна реєстрація), під керуванням водія ОСОБА_7 , який рухався попереду та знижував швидкість руху перед ТЗ, які перебували на дорозі внаслідок іншого ДТП (без потерпілих), за участю автомобілів: «Ford Transit», н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_5 та «Ford Escort», н.з. НОМЕР_5 , під керуванням водія ОСОБА_8 . Далі автомобіль під керуванням ОСОБА_6 виїхав на праве узбіччя за напрямком його руху, де скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_8 , який знаходився на узбіччі, після чого здійснив зіткнення з автомобілем «Ford Transit», н.з. НОМЕР_1 , який стояв правими колесами на узбіччі в попутному напрямку руху.

У результаті ДТП пішохід ОСОБА_8 загинув на місці події.

26.01.2026 на відкритій ділянці місцевості в районі кілометрового стовпа №52 автошляху «Запоріжжя-Донецьк» старшим слідчим ВР ЗСТ СУ ГУНП в Запорізькій області капітаном поліції ОСОБА_9 , який входить до склади групи слідчих по вказаному кримінальному провадженню, у проміжок часу з 11 години 55 хвилин по 14 годину 30 хвилин було проведено огляд місця дорожньо-транспортної пригоди, в ході якого було вилучено автомобіль «Ford Transit» в кузові білого кольору, номерний знак НОМЕР_1 , 1998 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_5 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який передано на зберігання до спеціального майданчика тимчасового тримання транспортних засобів ГУНП в Запорізькій області, що розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Привокзальна, 13.

На теперішній час з метою проведення подальшого досудового розслідування та призначення необхідних судових експертиз, за твердженням старшого слідчого, виникла необхідність у накладенні арешту на вилучений автомобіль «Ford Transit» в кузові білого кольору, номерний знак НОМЕР_1 , який згідно зі ст. 98 КПК України є матеріальним об`єктом та містить відомості, які можуть бути використані як докази фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже, виступає речовим доказом по даному кримінальному провадженню.

У судове засідання старший слідчий не з`явився, але надав до суду заяву, у якій просив клопотання про арешт майна розглянути за його відсутності та задовольнити його.

Прокурор також не з`явився у судове засідання, але надав до суду заяву про розгляд клопотання про арешт майна за його відсутності, у якій клопотання про арешт майна підтримав та просив його задовольнити.

Володілець майна у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду клопотання повідомлявся належним чином, причини неявки слідчому судді не повідомив.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та матеріали, долучені до нього, вважає клопотання обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, з таких підстав.

Із копії протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 26 січня 2026 року вбачається, що під час огляду місця події 52 км автодороги «Запоріжжя-Донецьк» у присутності понятих було виявлено та вилучено транспортний засіб «Ford Transit» в кузові білого кольору, номерний знак НОМЕР_1 , 1998 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , який переданий на зберігання до спеціального майданчика тимчасового тримання транспортних засобів ГУНП в Запорізькій області.

Слідчим суддею враховано, що згідно із ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

Вказана норма також узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватись відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно із ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

За змістом ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частина 3 ст.170 КПК України передбачає, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно із ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Тобто, за змістом вказаних положень закону арешт може бути накладено слідчим суддею на майно, яке є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.

При вирішенні питання про накладення арешту на майно, вилучене під час проведення обшуку автомобіля, слідчий суддя враховує згідно із ч.2 ст. 173 КПК України: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Із матеріалів, долучених до клопотання, вбачається, що стороною кримінального провадження відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України доведено наявність правових підстав для накладення арешту на майно, вилучене під час огляду місця події, а саме: на автомобіль «Ford Transit» в кузові білого кольору, номерний знак НОМЕР_1 , яке відповідає критеріям, визначеним у ст.98 КПК України, оскільки вказана річ може містити відомості, які можуть бути використані як докази фактів чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Тому слідчий суддя приходить до висновку про те, що вказаний автомобіль «Ford Transit» в кузові білого кольору, номерний знак НОМЕР_1 , дійсно є речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

У зв`язку з цим слідчий суддя погоджується з твердженням старшого слідчого про те, що арешт на даний автомобіль необхідно накласти з метою, зокрема, його збереження в тому ж вигляді, в якому він перебував після дорожньо-транспортної пригоди, для проведення подальших експертиз.

Тому з метою забезпечення збереження даного речового доказу, недопущення його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення на нього має бути накладений арешт. Розумність та співрозмірність обмеження права власності, яке матиме місце при накладенні арешту на дане майно, відповідає завданням кримінального провадження і не матиме негативних наслідків для його власника.

Тому, керуючись ст. ст. 170, 172, 173, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль «Ford Transit» в кузові білого кольору, номерний знак НОМЕР_1 , 1998 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_5 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з позбавленням його власника (володільця) права на відчуження, розпорядження, користування вказаним майном та з правом зберігання його на території спеціального майданчика тимчасового зберігання транспортних засобів ГУНП в Запорізькій області, що розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Привокзальна, 13.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_10