"22" вересня 2025 р. Справа № 370/2773/25
Провадження № 1-кп/370/161/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2025 року смт. Макарів

Макарівський районний суд Київської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в порядку спрощеного судового провадження, відповідно до ст. 382 Кримінального процесуального кодексу України, кримінальне провадження №0000116 від 27.08.2025 стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Гавронщина Макарівського району, Київської області, громадянки України, з середньою освітою, розлучена, маючої на утриманні двох малолітніх дітей, працевлаштованої, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судима: 30.07.2024 року Макарівським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 125 КК України, до покарання у виді пробаційного нагляду на один рік,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 389 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Вироком Макарівського районного суду Київської області від 30.07.2024 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 призначено покарання у виді пробаційного нагляду строком на один рік. Згідно вказаного вироку Макарівського районного суду Київської області від 30.07.2024 на підставі ч. 2 ст. 59-1 КК України на засуджену ОСОБА_3 покладені обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. 18.09.2024 ОСОБА_3 взята на облік Бучанським районним відділом №3 філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області як засуджена. 23.09.2024 року, ОСОБА_3 під підпис ознайомлена про порядок та умови відбування покарання у виді пробаційного нагляду, а також, під підпис ознайомлена зі ст. 493 КВК України, зокрема їй роз`яснено, що ухиленням від відбування покарання у виді пробаційного нагляду є систематичне невиконання засудженим обов`язків, передбачених статтею 491 цього Кодексу, або вчинення адміністративних правопорушень, зникнення з місця проживання, створення умисних перешкод для функціонування електронного засобу контролю та нагляду. Цього ж дня, 23.09.2024 року, Бучанським районним відділом №3 філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 постановою встановлені дні явки на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, а саме: перший та третій понеділок кожного місяця. Крім того, цього ж дня, 23.09.2024 року, ОСОБА_3 під особистий підпис попереджена про кримінальну відповідальність у разі ухилення від відбування покарання у виді пробаційного нагляду. Надалі засуджена ОСОБА_3 , діючи з прямим умислом, з метою ухилення від покарання у виді пробаційного нагляду, з мотивів повної байдужості та небажання досягати позитивних змін в своїй особистості, ставати на шлях виправлення, ігноруючи попередження органу пробації щодо наслідків ухилення від виконання покарання, вчинила систематично адміністративні правопорушення, а саме:

- 06.12.2024 року ОСОБА_3 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 183 КУпАП, тобто здійснила завідомо неправдивий виклик поліції, про що ВП №3 Бучанського РУП ГУНП в Київській області винесено постанову серії ЕГА 1630683 від 06.12.2024 року та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень;

- 09.04.2025 року ОСОБА_3 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, тобто протягом року вчинила домашнє насильство відносно матері, про що ВП №3 Бучанського РУП ГУНП в Київській області складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД 713146;

- 09.04.2025 року ОСОБА_3 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-8 КУпАП, тобто не виконала терміновий заборонний припис про заборону у будь-який спосіб контактувати з матір`ю, про що ВП №3 Бучанського РУП ГУНП в Київській області складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД 639938;

- 09.04.2025 року ОСОБА_3 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП, тобто ухилилась від виконання передбачених законодавством батьківських обов`язків відносно своєї неповнолітньої дочки, про що ВП №3 Бучанського РУП ГУНП в Київській області складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД 713164, які направлені до Макарівського районного суду Київської області для розгляду по суті.

В подальшому, постановою Макарівського районного суду Київської області від 15.05.2025 року у справі №370/1128/25 справи про вищевказані адміністративні правопорушення об`єднані в одне провадження та ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень за ч. 3 ст. 173-2, ч. 2 ст. 173-8 та ч. 1 ст. 184 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 гривень. Таким чином, засуджена ОСОБА_3 умисно ухилилась від відбування покарання у виді пробаційного нагляду.

Згідно ч. ч. 2,3 ст. 381 КПК України передбачено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

До обвинувального акту, який містить клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, додані: письмова заява обвинуваченої ОСОБА_3 , складена в присутності її захисника адвоката ОСОБА_4 , щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, зазначеними вище, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.

За результатами дослідження змісту відповідної заяви та матеріалів кримінального провадження, у суду не виникло сумнівів у тому, що ця заява обвинуваченої є усвідомленою, відповідає її внутрішній волі та процесуальна позиція сформувалася без будь-якого стороннього неправомірного впливу на неї.

Враховуючи викладене, а також те, що вимоги КПК України виконано, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, передбаченому ст. ст. 381-382 КПК України.

Встановлені в даному кримінальному провадженні органом досудового розслідування обставини не оспорюються учасниками судового провадження і суд, з огляду на відповідність цих обставин матеріалам кримінального провадженні, а також з урахуванням відсутності підстав для сумніву в їх об`єктивності та доведеності, визнає їх доведеними.

Таким чином, суд приходить до висновку про достатність підстав для прийняття рішення про визнання обвинуваченої ОСОБА_3 , винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 3 ст. 389 КК України, тобто в ухиленні засудженого від відбування покарання у виді пробаційного нагляду.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд визнає її щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Обговорюючи питання про вид і міру покарання ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею діяння, яке відноситься до категорії кримінальних проступків, дані про особу обвинуваченої, яка раніше судима, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, офіційно працевлаштована, маюча на утриманні малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також положення Загальної частини КК України, щодо порядку призначення покарання.

Відповідно до п. п. 1 та 2 ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу та відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу.

Санкція ч. 3 ст. 389 КК України, якою обвинувачується ОСОБА_3 передбачає покарання лише у вигляді обмеженням волі на строк до трьох років. Інших видів покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 389 КК України законом не передбачено.

Разом з цим, відповідно до ч. 3 ст. 61 КК України обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до осіб з інвалідністю першої і другої групи.

Таким чином, враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_3 має малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яким на момент вчинення обвинуваченою ОСОБА_3 кримінального правопорушення та на день ухвалення вироку є малолітніми дітьми відповідно, до останньої не може бути застосовані покарання у вигляді обмеження волі.

При цьому, суд не вбачає можливим застосування до ОСОБА_5 положень ст. 69 КК України та призначення їй іншого більш м`якого покарання ніж обмеження волі, з огляду на відсутність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення.

Підстав для закриття кримінального провадження, передбачених ст. 284 КК України судом не встановлено.

Таким чином, суд приходить до висновку про неможливість призначення обвинуваченій ОСОБА_3 покарання за ч. 3 ст. 389 КК України.

Разом з цим, суд не вбачає підстав для застосування положень ст. 71 КК України, оскільки повне або часткове приєднання невідбутої частини покарання, призначеного за попереднім вироком, згідно вимог ч. 1 ст. 71 КК України може бути застосовано лише до покарання, призначеного за новим вироком з подальшим визначенням остаточного покарання за сукупністю вироків.

Витрат на залучення експерта у кримінальному провадженні не здійснювалося, цивільного позову не заявлялося, заходів забезпечення кримінального провадження не застосовувалося.

Таким чином, покарання призначене ОСОБА_3 вироком Макарівського районного суду Київської області від 30.07.2024 за ч. 2 ст. 125 КК України у вигляді пробаційного нагляду строком на один рік підлягає самостійному виконанню.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373, 374 КПК України суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 3 ст. 389 КК України без призначення їй за цим законом покарання.

Покарання призначене ОСОБА_3 вироком Макарівського районного суду Київської області від 30.07.2024 у вигляді пробаційного нагляду строком на один рік виконувати самостійно.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

В іншій частині вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Макарівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя: ОСОБА_1