Справа № 344/272/26
Провадження № 1-кс/344/349/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2026 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , володільця майна ОСОБА_3 ( в режимі відеоконференції), розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Івано-Франківську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_4 про арешт майна, в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000564 від 01.08.2025,-

В С Т А Н О В И Л А:

07.01.2026 слідчий ОСОБА_4 за погодженням прокуратура ОСОБА_5 , звернувся з вказаним клопотанням, в обґрунтування якого посилається на те, що згідно заяви громадянина ОСОБА_6 , заступник начальника Управління поліції охорони в Івано-Франківській області ОСОБА_3 , 14.02.2023, шляхом обману та зловживання довірою, заволодів коштами ОСОБА_6 у великих розмірах - 2 672 630 гривень (отриманими ОСОБА_6 від держави як компенсація за загибель його дочки ОСОБА_7 на заводі "Азовсталь" у місті Маріуполі), після чого використав їх для придбання майнових прав на нерухоме майно, яке буде створене у майбутньому житлову квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , котра станом на даний час введена в експлуатацію, яке фіктивно оформив на свою матір ОСОБА_8 , не відобразивши необхідні відомості у своїх щорічних деклараціях за 2023-2024 роки.

Враховуючи викладене, в діях ОСОБА_3 наявні ознаки вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Окрім цього, вищезазначені відомості перевірені досудовим слідством, а також, з використанням можливостей Івано-Франківського управління ДВБ НП України, а саме: заявою про вчинення злочину ОСОБА_6 , протоколом допиту останнього, рапортом оперативного співробітника Івано-Франківського управління ДВБ НП України вих. № 99/42-08/01-2025.

Також, слідством встановлено, що ОСОБА_3 на даний час проживає у вище вказаній квартирі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з цим, з матеріалів кримінального провадження вбачалося, що за місцем проживання ОСОБА_3 можуть знаходитися документи про набуття ОСОБА_8 майнових прав на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , документи, що посвідчують право власності останньої на вказану квартиру, документи, щодо введення в експлуатацію зазначеної квартири, технічні документи, що стосуються означеної квартири, утому числі технічний паспорт, документи, що свідчать про сплату грошових коштів за придбання майнових прав на вказану квартиру, документальні матеріали, або чорнові записи, що свідчать про отримання ОСОБА_3 грошових коштів від ОСОБА_6 , документи та чорнові записи, що стосуються викладу на продаж означеної квартири, документи, що стосуються проведення ремонтних робіт у вказаній квартирі (квитанції, специфікації, кошториси, розрахункові чеки, чорнові записи, тощо), документи, що свідчать про спільне проживання ОСОБА_6 із сім`єю ОСОБА_3 , а також документи, що стосуються проходження ОСОБА_6 служби в Управлінні поліції охорони в Івано-Франківській області, мобільні телефони, флеш-накопичувачі, оптичні диски, комп`ютери, магнітні носії інформації, чорнові записи, блокноти, записники, зошити, журнали у яких можуть бути відомості, що свідчать про обставини вчинення злочину, що досліджується у даному кримінальному провадженні.

У зв`язку із вказаним, за місцем фактичного проживання ОСОБА_3 , тобто, у квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , 02.01.2026 було проведено санкціонований обшук, під час якого вилучено: оригінал документа під назвою «щодо надання пояснень про інформацію у декларації», підписаний ОСОБА_3 , датований 22.10.2025, адресований НАЗК, на 4 арк., а також флеш-накопичувач із серійним номером «». Інші, речі, предмети та документи не вилучалися.

02.01.2026 ОСОБА_3 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України (в редакції статті 190 КК України, діючої станом на момент вчинення злочину 14.02.2023).

Слідчий у судове засідання не з`явився, просив дане клопотання розглядати без його участі, клопотання підтримує.

Володілець майна ОСОБА_3 у судовому засіданні відносно накладення арешту не заперечив.

Заслухавши думку учасників розгляду клопотання, дослідивши надані матеріали справи, слідчий суддя дійшла висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

П`ятим слідчим відділом (з дислокацією у м. Івано-Франківську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000564 від 01.08.2025,за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 368 КК України.

Відповідно до протоколу обшуку від 02.01.2026 проведеного на підставі ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29.12.2025, розпочатого о 08 год. 35 хв., закінченого о 09 год. 13 хв., АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено : оригінал документа під назвою «щодо надання пояснень про інформацію у декларації», підписаний ОСОБА_3 , датований 22.10.2025, адресований НАЗК, на 4 арк., а також флеш-накопичувач із серійним номером «».

02.01.2026 ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, яке 02.01.2026 йому вручено.

Постановою слідчого від 03.01.2026 речі вилучені 02.01.2026 під час проведення обшуку, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Згідно з ч.1ст.167 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому КПК порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Крім цього, п.1 ч.2ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу(речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення).

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Встановлені органом досудового розслідування обставини кримінального правопорушення та відомості, які можуть бути виявлені на вилучених мобільних телефонах, документах дають підстави для висновку, що вони можуть бути доказом у вказаному кримінальному провадженні за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Так, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Так, відповідно до п.2 ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

На цьому етапі кримінального провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Відтак, вилучені речі, відповідають ознакам ст.98 КПК України, як предмети, які можуть зберігати на собі сліди правопорушення та містити інші відомості, які можуть бути використані як докази факту чи обставин, що підлягають перевірці під час досудового розслідування за допомогою низки слідчих (розшукових) дій, з метою забезпечення доказової бази, перевірки встановлених обставин саме у даному кримінальному провадженні.

Враховуючи, що в даному кримінальному провадження проводиться досудове розслідування, а ризики знищення, приховування, пошкодження, псування майна, його відчуження, яке є речовим доказом, з метою уникнення кримінальної відповідальності, є цілком реальними.

Накладення арешту на майно з підстави, передбаченої п.1 ч.2 ст.170 КПК України, не вимагає обов`язкової наявності у кримінальному провадженні підозри чи цивільного позову. Арешт майна з вказаної підстави по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від інших правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

За таких обставин, з метою забезпечення кримінального провадження, запобіганню зникненню, втрати або пошкодження майна чи настання наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженні, слідчий суддя, дійшла висновку, за необхідне накласти арешт на зазначені вище речі, що з іншими зібраними в ході досудового розслідування доказами може мати суттєве значення для встановлення обставин у саме у даному кримінальному провадженні, № 0000564 від 01.08.2025,за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

При цьому належить врахувати, що арешт майна має тимчасовий характер в межах строку досудового розслідування, який спрямований на ефективне забезпечення його проведення у розумний строк, а межі досудового розслідування у часі визначені.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст.ст. 98, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання задоволити.

Накласти арешт на речі та документи, що вилучені під час обшуку 02.01.2026, за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: оригінал документа під назвою «щодо надання пояснень про інформацію у декларації», підписаний ОСОБА_3 , датований 22.10.2025, адресований НАЗК, на 4 арк., а також флеш-накопичувач із серійним номером «».

Ухвала підлягає до негайного виконання та може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення (ухвали).

Повна ухвала - 12.01.2026.

Слідчий суддя

Івано-Франківського міського суду ОСОБА_1