Провадження №11-сс/991/732/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2025 року місто Київ

Апеляційна палата Вищого антикорупційного суду колегією суддів у складі:

головуючого ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

учасники судового провадження: адвокат ОСОБА_5 ,

розглянула апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 31.10.2025 про повернення без розгляду клопотання захисника щодо встановлення порушення принципу презумпції невинуватості та зобов`язання уповноважених осіб органів досудового розслідування та прокуратури утриматися від вчинення дій, що порушують принцип презумпції невинуватості.

Історія провадження

1.30.10.2025 до слідчого судді Вищого антикорупційного суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_5 щодо встановлення порушення принципу презумпції невинуватості стосовно підозрюваного ОСОБА_6 та зобов`язання уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України, Державного бюро розслідувань, Офісу Генерального прокурора, Спеціалізованої антикорупційної прокуратури, Служби безпеки України утриматися від вчинення дій, що порушують принцип презумпції невинуватості.

2.31.10.2025 слідчий суддя повернув це клопотання адвокату (далі - ухвала слідчого судді).

3.10.11.2025 адвокат ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу на зазначену ухвалу.

Короткий зміст і мотиви ухвали слідчого судді

4.Оскаржуваною ухвалою клопотання захисника ОСОБА_5 про встановлення порушення принципу презумпції невинуватості стосовно підозрюваного ОСОБА_6 та зобов`язання уповноважених осіб органів досудового розслідування та прокуратури утриматися від вчинення дій, що порушують принцип презумпції невинуватості, повернуто особі, яка його подала, без розгляду.

5.Ухвала мотивована тим, що: (1) відповідно до частини 1, 2 статті 206 КПК слідчий суддя наділений повноваженнями здійснювати відповідний судовий контроль, якщо він є слідчим суддею суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою; (2) захисник в клопотанні зазначив, що підозрюваний ОСОБА_6 утримується під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор», що розташована за адресою: місто Київ, вул. Дегтярівська, 13; (3) слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання захисника, подане в порядку статті 206 КПК, не підлягає розгляду слідчим суддею Вищого антикорупційного суду, оскільки Державна установа «Київський слідчий ізолятор» розташована на території Шевченківського району міста Києва, а тому клопотання слід повернути особі, яка його подала, без розгляду.

Вимоги і доводи апеляційної скарги

6.В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_5 просив: (1) скасувати оскаржувану ухвалу та (2) призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

7.Вимоги апеляційної скарги обґрунтував тим, що: (1) ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 209 КК, та досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні здійснюється НАБУ; (2) відповідно до частини 2 статті 4 Закону України «Про Вищий антикорупційний суд» територіальна юрисдикція (підсудність) Вищого антикорупційного суду поширюється на всю територію України; (3) саме в межах територіальної юрисдикції Вищого антикорупційного суду перебуває підозрюваний ОСОБА_6 , який утримується під вартою на території України та права якого порушуються; (4) отже, слідчий суддя дійшов помилкового висновку, що направлене захисником клопотання в порядку статті 206 КПК не належить до підсудності Вищого антикорупційного суду; (5) крім того, положення КПК не передбачають право слідчого судді повернути клопотання, подане в порядку статті 206 КПК.

Позиції учасників провадження

8.У судовому засіданні адвокат підтримав власну апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

9.Прокурор надав Суду письмові заперечення, у яких просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги та розглянути її без його участі.

10.Інші учасники судового провадження в судове засідання не прибули та не надали Суду свої позиції щодо апеляційної скарги. Враховуючи, що такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття, то їх неприбуття не перешкоджає проведенню розгляду (частина 4 статті 405 КПК).

Оцінка та мотиви Суду

11.Суд погоджується з висновком слідчого судді про наявність підстав для висновку про неприйнятність клопотання адвоката ОСОБА_5 , виходячи з таких мотивів.

12.Відповідно до матеріалів провадження адвокат ОСОБА_5 : (1) подав до слідчого судді клопотання про: (а) встановлення порушення принципу презумпції невинуватості щодо ОСОБА_6 та (б) зобов`язання уповноважених осіб органів досудового розслідування та прокуратури утриматися від вчинення дій, що порушують принцип презумпції невинуватості; (2) зазначив, що таке клопотання подається в порядку статті 206 КПК, оскільки кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи; (3) в обґрунтування клопотання зазначив, що органи досудового розслідування та прокуратури опублікували на своїх офіційних веб-сторінках інформацію, зокрема, щодо повідомлення про підозру народному депутату України, застосування до нього запобіжного заходу, стадії кримінального провадження тощо (без зазначення його персональних даних), проте в подальшому ця інформація була опублікована засобами масової інформації вже із зазначенням персональних даних ОСОБА_6 . Наведене на переконання захисника свідчить про порушення принципу презумпції невинуватості.

13.З метою вирішення апеляційної скарги та перевірки оскаржуваної ухвали слідчого судді Суд вбачає необхідним дослідити правову природу судового контролю щодо захисту прав людини, передбаченого статтею 206 КПК.

14.Так, КПК передбачає такі повноваження слідчого судді у межах здійснення судового контролю, передбаченого статтею 206 КПК: (1) зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав особи, яка тримається під вартою, в межах територіальної юрисдикції слідчого суді (частина 1); (2) зобов`язати негайно доставити до слідчого судді особу, щодо якої наявна інформація про позбавлення свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнення з-під варти після внесення застави, для з`ясування підстав позбавлення свободи (частина 2); (3) звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа не доведе наявність правових підстав для позбавлення особи свободи (частина 3); (4) якщо до доставлення такої особи до слідчого судді надійде клопотання про застосування запобіжного заходу забезпечити проведення його розгляду у найкоротший строк (частина 4); (5) звільнити особу, якщо орган державної влади не доведе: 1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; 2) неперевищення граничного строку тримання під вартою; 3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду (частина 5); (6) прийняти заяву особи про застосування до неї насильства під час затримання або утримання в уповноваженому органі державної влади (або якщо зовнішній вигляд особи, її стан чи інші відомі слідчому судді обставини дають підстави для такої підозри) та 1) забезпечити проведення судово-медичного обстеження особи; 2) доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи; 3) вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи (частини 6, 7, 8); (7) вжити необхідних заходів для забезпечення особи, яка позбавлена свободи, захисником і відкласти будь-який розгляд, у якому бере участь така особа, на необхідний для забезпечення особи захисником час (частина 9).

15.Отже, аналіз положень статті 206 КПК дозволяє дійти висновку, що метою цієї статті є забезпечення судового контролю за дотриманням конституційних та конвенційних прав і свобод людини в кримінальному процесі, щоб жодна особа не була позбавлена волі незаконно та щоб до затриманої особи не застосовувалися насильство або інші порушення.

16.Такі твердження узгоджуються із позицією Касаційного кримінального суду Верховного Суду, яка полягає у тому, що: (1) стаття 206 КПК надає слідчому судді специфічні повноваження щодо перевірки наявності підстав позбавлення особи свободи (зокрема, наявності судового рішення) та звільнення такої особи, якщо за результатами такої перевірки відповідних підстав не буде встановлено, або забезпечення проведення у найкоротший строк розгляду клопотання прокурора, слідчого про застосування запобіжного заходу; (2) таким чином, положення статті 206 КПК мають на меті забезпечення процесуального механізму звільнення слідчим суддею будь-якої особи, яка позбавлена свободи за відсутності судового рішення, та застосовуються саме в таких випадках (ухвали ККС ВС від 13.05.2022 у справі № 521/4561/22, від 12.01.2023 у справі № 521/14211/22, від 04.03.2024 у справі № 398/5394/23, від 09.10.2025 у справі № 947/34028/25). Хоч ці рішення й стосуються перегляду ухвал суду апеляційної інстанції щодо неприйнятності апеляційних скарг на ухвали слідчого судді, проте встановлюють загальні висновки щодо випадків застосування статті 206 КПК.

17.Із наведеного слідує, що питання про встановлення порушення принципу презумпції невинуватості, передбаченого § 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статтею 62 Конституції України, статтею 17 КПК, та зобов`язання уповноважених осіб органів досудового розслідування та прокуратури утриматися від дій, що порушують цей принцип (зокрема, через оприлюднення інформації на офіційних веб-сторінках органів державної влади щодо вручення особі повідомлення про підозру тощо), не підлягає вирішенню в порядку частини 1 статті 206 КПК. Зазначене обумовлене тим, що: (1) стаття 206 КПК має більш вузьку сферу застосування, пов`язану виключно з захистом прав осіб, які позбавлені свободи (тримаються під вартою), і не охоплює загальні порушення презумпції невинуватості через оприлюднення відомостей на інформаційних ресурсах органів досудового розслідування та прокуратури; (2) використана у частині 1 статті 206 КПК конструкція «забезпечити додержання прав особи, яка тримається під вартою» стосується лише тих прав людини, які пов`язані із її триманням під вартою, а не будь-яких прав людини (саме тому межі судового контролю, передбачені статтею 206 КПК, детально визначені у послідуючих частинах цієї норми (зокрема, щодо перевірки законності та підстав позбавлення особи свободи, умов її утримання тощо)); (3) у статті 206 КК принцип презумпції невинуватості та можливе допущення його порушення не згадується ані прямо, ані опосередковано, тому стаття 206 КПК не передбачає механізмів для його захисту поза контекстом тримання особи під вартою; (4) отже, частина 1 статті 206 КПК не поширюється на загальні порушення прав особи у широкому розумінні без прямого зв`язку з позбавленням її свободи, а спрямована на оперативне реагування саме на випадки порушення прав осіб у зв`язку із незаконним позбавленням свободи та порушенням вимог законодавства (зокрема, застосування насильства) під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі; (5) у протилежному випадку це фактично трансформувало б повноваження слідчого судді, передбачені статтею 206 КПК, у механізм універсального контролю за можливими порушеннями будь-яких прав осіб, які в силу законних підстав та відповідно до положень законодавства тримаються під вартою, що не відповідає змісту та меті цієї норми.

18.З урахуванням викладеного Суд дійшов висновку, що клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 щодо встановлення порушення принципу презумпції невинуватості та зобов`язання уповноважених осіб органів досудового розслідування та прокуратури утриматися від вчинення дій, що порушують цей принцип, не підлягає вирішенню в порядку статті 206 КПК, оскільки не охоплюється предметом регулювання та сферою дії цієї норми.

19.Натомість Суд звертає увагу, що сторона захисту у разі наявності відповідних підстав наділена правом використовувати інші механізми щодо встановлення порушення принципу презумпції невинуватості як в межах кримінального, так і цивільного судочинства.

20.Зокрема, в межах вирішення питань кримінального провадження, які підлягають судовому контролю або судовому розгляду, сторона захисту наділена можливістю подати до слідчого судді, суду заяву (клопотання) про постановлення окремої ухвали щодо встановлення порушення органом досудового розслідування та (або) органом прокуратури принципу презумпції невинуватості. Так, відповідно до позиції Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеної у постанові від 14.06.2021 у справі № 686/9636/18: (1) діючий КПК не урегульовує питання постановлення такого виду судових рішень, як то окрема ухвала чи постанова, які би надавали можливість суду звертатися до державних органів, посадових чи службових осіб з метою належного реагування на встановлені у ході судового розгляду порушення закону, прав і основоположних свобод людини органом досудового розслідування чи судом нижчестоящої інстанції; (2) водночас згідно з приписами статей 369, 418 КПК суд апеляційної інстанції за наявності відповідних підстав має процесуальні повноваження для постановлення ухвал, які не вирішують справи по суті, однак звертають увагу уповноважених органів на встановлені у кримінальному провадженні факти порушення закону, які потребують вжиття належних заходів реагування.

21.Крім того, у випадку публікації на офіційних веб-сайтах державних органів та засобів масової інформації відомостей, що на переконання особи порушують її права, така особа наділена можливостями використання ряду цивільно-правових інструментів захисту порушених прав. Зокрема, особа має право звернутися із позовом про захист особистого немайнового права на використання імені, яке охороняється відповідно до частини 4 статті 296 Цивільного кодексу України, або із позовом про захист честі, гідності та ділової репутації шляхом спростування недостовірної інформації (права на відповідь) та зобов`язання вчинити дії (зокрема, визнання поширеної інформації недостовірною, її спростування, видалення, відшкодування матеріальної та моральної шкоди тощо).

22.Отже, за наявності відповідних підстав зміст публікацій на офіційних веб-сайтах органів державної влади може свідчити про порушення принципу презумпції невинуватості, проте ці порушення не охоплюються судовим контролем слідчого судді, передбаченим статтею 206 КПК, оскільки такі публікації не впливають безпосередньо на факт чи умови тримання особи під вартою, проте можуть, зокрема, стосуватися репутації, честі та гідності особи, права на використання імені тощо, що оскаржується в іншому процесуальному порядку.

23.Таким чином, Суд дійшов висновку, що ухвала слідчого судді щодо неприйнятності клопотання адвоката ОСОБА_5 є правильною по суті. Проте це клопотання є неприйнятним не у зв`язку із тим, що воно має розглядатися слідчим суддею Шевченківського району міста Києва та не підлягає розгляду слідчим суддею Вищого антикорупційного суду [територіальна юрисдикція якого відповідно до частини 2 статті 4 Закону України «Про Вищий антикорупційний суд» поширюється на всю територію України], а у зв`язку із тим, що клопотання щодо встановлення порушення принципу презумпції невинуватості та зобов`язання уповноважених осіб органів досудового розслідування та прокуратури утриматися від вчинення дій, що порушують такий принцип, не належить до цілей застосування та складових судового контролю, передбаченого статтею 206 КПК. Відповідно розгляд такого клопотання не відноситься до повноважень слідчого судді, які здійснюються ізольовано від вирішення інших питань кримінального провадження, які підлягають судовому контролю. Колегія суддів вважає зазначену помилку слідчого судді неістотною та такою, що не змінює правильність оскаржуваного рішення щодо неприйнятності скарги адвоката ОСОБА_5 по суті.

24.При цьому Суд відхиляє довід апелянта про те, що слідчий суддя не наділений повноваженнями повернути клопотання захисника, з огляду на те, що: (1) у випадках, коли положення КПК не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною 1 статті 7 цього Кодексу (частина 6 статті 9 КПК); (2) на етапі прийняття скарги слідчий суддя перевіряє таку скаргу на предмет прийнятності та відсутності перешкод призначення до розгляду, що передбачені пунктами 1-3 частини 2 та частиною 4 статті 304 КПК, та відповідно наділений повноваженнями повернути або відмовити у відкритті провадження за скаргою (частини 2 та 4 статті 304 КПК); (3) наведене свідчить про процесуальну можливість слідчого судді за наявності відповідних підстав повернути клопотання про встановлення порушення презумпції невинуватості особі, яка його подала, або відмовити у відкритті провадження.

25.З наведених вище мотивів в задоволенні апеляційної скарги адвоката ОСОБА_5 слід відмовити, а ухвалу слідчого судді - залишити без змін.

26.Керуючись статтями 7, 17, 206, 304, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК, колегія суддів постановила:

1.Апеляційну скаргу - залишити без задоволення.

2.Ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 31.10.2025 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3