Справа № 496/1245/25
Провадження № 1-кп/496/449/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

повний текст

31 жовтня 2025 року Біляївський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника ювенальної поліції - ОСОБА_4 ,

представника служби у справах дітей ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

законного представника особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів виховного характеру ОСОБА_7 ,

неповнолітньої особи стосовно якої передбачається застосування примусових заходів виховного характеру ОСОБА_8 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка клопотання прокурора Біляївської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про застосування примусових заходів виховного характеру відносно неповнолітнього:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Кагарлик Біляївського району Одеської області, громадянин України, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , студент 1 курсу Державного начального закладу «Одеське вище професійне училище автомобільного транспорту», раніше примусові заходи виховного характеру не застосовувалися, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався,

який вчинив суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки, передбачені ч. 1 ст. 289 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшло клопотання слідчого погоджене прокурором Біляївської окружної прокуратури Одеської області про застосування до неповнолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 примусового заходу виховного характеру у виді передачі неповнолітнього під нагляд батьків - матері ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на 1 рік.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи особою, яка не досягла віку кримінальної відповідальності, на початку липня 2024 року, перебував за адресою: АДРЕСА_2 , де за проханням ОСОБА_9 виконував роботу з покосу трави на території домоволодіння. Заздалегідь знаючи, про наявність в середині будинку за вищевказаною адресою мопеду марки «SUSUKI», моделі «Lets 2», чорного кольору з номером рами - НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_9 , у ОСОБА_8 виник протиправний умисел направлений на незаконне заволодіння зазначеним вище мопедом, з метою подальшого привласнення вказаного мопеду на свою користь. В подальшому, в обідню пору цієї ж доби ОСОБА_8 , скориставшись тим, що ОСОБА_9 фактично мешкає за іншою адресою та не перебувала за місцем розташування мопеду, а також тим, що остання надала ОСОБА_8 ключі від домоволодіння для виконання робіт з покосу трави, реалізуючи власний протиправний умисел, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно - небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи, що саме ОСОБА_9 є власником мопеду марки ««SUSUKI», моделі «Lets 2», чорного кольору з номером рами - НОМЕР_2 , діючи таємно, поза волею ОСОБА_9 та без відома останньої, користуючись вільним доступом до домоволодіння, розуміючи, що його подальші дії незаконні, шляхом вільного доступу підійшов до вищевказаного мопеду, який на той час знаходився в середині будинку за вказаною вище адресою та за допомогою власної фізичної сили викотив мопед з території домоволодіння та покотив його до місця свого проживання, тобто за адресою: АДРЕСА_1 , тим самим незаконно заволодівши ним, спричинивши потерпілій ОСОБА_9 матеріальний збиток у розмірі 9833,33 гривень (дев`ять тисяч вісімсот тридцять три гривні 33 коп.).

Прокурор у підготовчому судовому засіданні підтримав клопотання та просив застосувати примусові заходи виховного характеру щодо неповнолітнього ОСОБА_8 якому інкримінується вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.289 КК України.

В підготовчому судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_8 вину у вчиненні суспільно небезпечного діяння визнав повністю, у скоєному щиро кається.

Законний представник неповнолітнього ОСОБА_8 та захисник клопотання підтримали.

Потерпіла ОСОБА_9 до суду не прибула, проте подала заяву про слухання справи за її відсутності, щодо задоволення клопотання не заперечила.

Представник ювенальної поліції та служби у справах дітей не заперечували проти клопотання прокурора.

Заслухавши пояснення неповнолітнього ОСОБА_8 , його законного представника, захисника, враховуючи думки прокурора, потерпілої, а також представників ювенальної поліції та служби у справах дітей, перевіривши докази та інші обставини, які мають істотне значення для вирішення питання про застосування примусових заходів виховного характеру, суд прийшов до висновку, що клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до вимог п.5 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

За ст. 498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 97 КК України, примусові заходи виховного характеру, передбачені ст.105 КК України, суд застосовує і до особи, яка не досягла віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України до неповнолітнього може бути застосовано примусовий захід виховного характеру у виді передачі неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх замінюють.

Частиною 3 статті 105 КК України передбачено, що тривалість заходів виховного характеру, передбаченого п. 3 ч. 2 цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що строк нагляду, передбаченого п.3 ч.2 ст.105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього.

Відповідно до частини 1 ст. 501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання:

1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння;

2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від 11 років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння;

3) чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що відповідно до чинного законодавства примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років учинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України.

Примусові заходи виховного характеру, зокрема, застосовують:

- у разі постановлення судом рішення про звільнення неповнолітнього від кримінальної відповідальності на підставі ч. 1ст. 97 КК України;

- до особи, котра до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння (ч. 2 ст. 97 КК України);

- при звільненні неповнолітнього від покарання відповідно до ч. 1ст. 105 КК України.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що неповнолітнього можна передати під нагляд батьків. При цьому, вони мають бути спроможні здійснювати виховний вплив на неповнолітнього, постійно й належним чином контролювати його поведінку та зобов`язані це робити.

Суд ухвалюючи судове рішення щодо неповнолітнього керується принципом найкращих інтересів дитини, встановленого у ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, відповідно до положень глави 29 КПК та розділу ХІ КК України.

До особи, яка вчинила кримінальне правопорушення після досягнення одинадцятирічного віку, але до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, у будь-якому випадку, незважаючи на ступінь тяжкості вчинюваного діяння, згідно зі ст. 498 КПК України мають застосовуватись примусові заходи виховного характеру.

Дії неповнолітнього ОСОБА_8 мiстять ознаки суспiльно-небезпечного дiяння, пеpедбаченого ч.1 ст.289 КК України, а саме незаконне заволодіння транспортним засобом.

Судом встановлено, що на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, згідно ст. 22 КК України ОСОБА_8 не досягнув 16 річного віку, з якого передбачена кримінальна відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України

З врахування того, що ОСОБА_8 вчинив суспільно-небезпечне діяння вперше, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, свою вину у скоєному визнав повністю, щиросердечно розкаюється, на обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра не знаходиться, за місцем навчання та проживання характеризується, як комунікабельний та товариський, скарг від жителів села не надходило, на обліку ювенальної поліції не знаходиться, враховуючи обставини провадження, суд вважає, що до неповнолітнього можуть бути застосовані примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі неповнолітнього під нагляд матері, на утриманні якої він перебуває та проживає разом.

Строк застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених п. 3 ч. 2 ст.105 КК України відносно неповнолітнього ОСОБА_8 встановити строком 1 (один) рік.

Заходи забезпечення у виді арешту, які накладені на підставі ухвали слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 18.02.2025 року, слід скасувати.

Докази витрати пов`язаних із проведенням експертизи суду не надані.

Питання речових доказів вирішується у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 22, 97, 105 КК України, ст. ст. 395, 498, 500, 501 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Біляївської окружної прокуратури Одеської області про застосування примусових заходів виховного характеру задовольнити.

Застосувати до неповнолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи виховного характеру у виді передачі його під нагляд матері ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на 1 (один) рік.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого суді Біляївського районного суду Одеської області від 18.02.2025 року, справа 496/996/25.

Речовий доказ: мопед марки Suzuki Lets, чорного кольору, номер рами НОМЕР_3 вважати повернутим власнику ОСОБА_9 .

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 04.11.2025 року о 10:00 годинні в приміщенні зали Біляївського районного суду Одеської області № 13.

Суддя: ОСОБА_1