печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

08 грудня 2025 року

Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

представника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження стосовно вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 369, ст. 368-5 КК України,

В С Т А Н О В И В:

На розгляді суду перебуває кримінальне провадження стосовно вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 369, ст. 368-5 КК України, на стадії судового розгляду.

Від прокурора надійшло клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_5 . В обгрунтування вказаного клопотання прокурор вказує, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України є реальними та триваючими, зокрема, ризик переховування, оскільки за вчинення інкримінованих ОСОБА_5 діянь передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі, ризик вчинити інше кримінальне правопорушення, а також ризик впливу на свідків, оскільки свідки ще не допитувались судом.

У судовому засіданні прокурор підтримав заявлене клопотання про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу, оскільки вважає, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування вказаного запобіжного заходу не зменшились, а інший запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, враховуючи вказані ризики.

Захисник обвинуваченого заперечував проти задоволення клопотання прокурора, вказав, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України відсутні та прокурором не доведені. Крім того, вказав, що обвинувачений має стійкі соціальні зв`язки, має неповнолітніх дітей та дружину, яка є інвалідом ІІІ групи на утриманні, та має постійне місце проживання.

Обвинувачений підтримав думку захисника.

Вирішуючи питання стосовно запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 суд виходить з наступного.

Статтею 22 КПК України презюмується принцип змагальності сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення та стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до приписів ч.ч. 1, 2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Домашній арешт являє собою позбавлення свободи в розумінні підпункту "с" пункту 1статті 5 Європейської конвенції з прав людини(пункт 17 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Вітторіо та Луіджи Манчіні проти Італії", "Лавентс проти Латвії").

Відповідно до ст. 194КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа, її вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, ризик продовження чи повторення протиправної поведінки та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Суд при вирішенні клопотання прокурора бере до уваги, що з урахуванням усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження упродовж досудового розслідування та судового розгляду ґрунтується на презумпції, що з перебігом часу зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу сторона обвинувачення має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються, та їх аналіз як підстави для подальшого втручання у права особи.

Проте таких доказів прокурором суду не надано та не наведено обгрунтованих доводів, що застосування більш м`якого запобіжного заходу наразі не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, на які посилається прокурор, у разі їх доведеності.

Слід відмітити, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та одночасно такий запобіжний захід повинен бути обраний пропорційно до наявних ризиків та у світлі фактичних обставин справи, задля недопущення порушень прав особи підозрюваного та меті, яку переслідує кримінальне провадження.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ч.1 ст.179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

За таких обставин, суд дійшов висновку щодо необхідності застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням на нього наступних обов`язків: прибувати за кожною вимогою суду; не залишати територію Київської області без дозволу прокурора, суду; утриматись від спілкування зі свідками у провадженні, на яких вкаже прокурор; здати на зберігання до відповідного територіального підрозділу ДМСУ за місцем проживання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну..

Дійшовши такого висновку, суд вважає, що це зможе забезпечити збереження звичайного способу побутового життя обвинуваченого, який має стійкі соціальні зв`язки, має постійне місце проживання, а також неповнолітніх дітей та дружину, яка є інвалідом війни, на утриманні.

Таким чином, суд вважає, що вказаний запобіжний захід, застосований до обвинуваченого, буде співмірним з існуючими ризиками, відповідатиме особі обвинуваченого та зможе забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Враховуючи викладене, клопотання прокурора задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 179, 181, 194, 205, 369, 371, 376, 392 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання прокурора про застосування ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту - відмовити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням наступних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України:

- прибувати за кожною вимогою суду;

- не залишати територію Київської області без дозволу прокурора, суду;

- утриматись від спілкування зі свідками у провадженні, на яких вкаже прокурор;

- здати на зберігання до відповідного територіального підрозділу ДМСУ за місцем проживання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Визначити строк дії ухвали суду до 04.02.2026 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1