ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засіданняОСОБА_5
за участі:
прокурора захисника ОСОБА_6 ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси, кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.12.2025 року, якою клопотання прокурора задоволено та продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , на строк 60 днів, а саме до 13.02.2026 року включно, -

в с т а н о в и л а :

В провадженні Соснівського районного суду м. Черкаси перебуває кримінальне провадження обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.436-2 КК України.

Прокурор подав клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, з визначенням застави 2000 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 6056000 гривень.

Клопотання обґрунтоване тим, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, тому з метою запобігання спробам переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, враховуючи тяжкість покарання, прокурор просив задовольнити клопотання та продовжити запобіжний захід. В обгрунтування наявності вищенаведених ризиків прокурор вказав, що обвинувачений ОСОБА_8 може ухилятися від суду, оскільки кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.436-2 КК України, є тяжким злочином, та у разі доведення його вини може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна, або без такої. ОСОБА_8 є діючим співробітником СБ України, що дає йому можливість вільно пересуватись на території України, а також можливість виїзду за межі України. Крім того, оскільки обвинувачений ОСОБА_8 тривалий час проходив військову службу в Службі безпеки України, у нього наявні відповідні фінансові та організаційні можливості, особистісні та ділові зв`язки, які він перебуваючи на волі, зможе використати, для того щоб уникнути кримінальної відповідальності та перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким іншим чином. Також, прокурор зазначив, що на даний час також встановлюються обставини можливої причетності до вказаного злочину інших осіб, що зумовлює підвищені ризики невиконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків, як з метою уникнення власної кримінальної відповідальності, так і сприяння в уникненні такої відповідальності іншими причетними особами, без обмеження себе для цього в жодних, у тому числі протиправних засобах (ризик змови). Прокурор вказав, що для визначення розміру застави взято інформацію про заробітну плату ОСОБА_8 за попередні роки; та відомості про транспортні засоби, нерухоме майно, наявне у обвинуваченого та його близьких родичів, оскільки заставу за ОСОБА_8 можуть внести і інші особи. Під час досудового розслідування арешт на майно не накладався.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.12.2025 року, клопотання прокурора задоволено та продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , на строк 60 днів, а саме до 13.02.2026 року включно.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, захисник в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій просить:

1.Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкас від 16.12.2025 року, якою ОСОБА_8 , продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, а саме до 13.02.2026 року, з правом застосуванням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави в розмірі 900 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 2 725 000,00 грн. - скасувати,

2.Клопотання сторони захисту про заміну запобіжного заходу задовольнити та ухвали нову ухвалу, якою застосувати альтернативний запобіжний захід, який не пов`язаний з триманням під вартою, а саме цілодобовий арешт з носінням електронних засобів контролю.

Вважає, що ухвала суду є необґрунтованою та підлягає скасуванню.

Вказує, що прокурором не було надано переконливих та належних доказів щодо існування заявлених ним ризиків, жодний із цих ризиків не існує. Проте такі посилання сторони обвинувачення ґрунтуються лише на припущеннях прокурора.

Суд першої інстанції задовольняючи клопотання про сторони обвинувачення, застосовує стандартне формулювання в своєму рішення - ризики не зменшилися та продовжують існувати. Дані доводи носять формальний характер, яка виражається у компіляції ризиків та компіляції текстової частини клопотання.

Судом формально застосовано альтернативний запобіжний захід із встановлення застави для виключного випадку, однак, судом не наведено ані мотивів, ані обгрунтувань цієї виключності для застосування застави поза межами граничних розмірів встановлених кримінальним процесуальним законом у розмірі 2 725 000,00 грн. Таким чином, якщо розмір застави визначався без дослідження фінансового та майнового положення особи, без наведення підстав та описання «виключного випадку», то в такому разі суд діяв поза межами процесуального закону та принципів кримінально права, а керувався виключно позицією сторони обвинувачення задовольняючи її без судової перевірки.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, який підтримав апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також вищевказаною статтею передбачено, що до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ст. 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Так, у відповідності до ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим, кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегією суддів встановлено, що в провадженні Соснівського районного суду м. Черкаси перебуває кримінальне провадження обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.436-2 КК України.

Прокурор подав клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, з визначенням застави 2000 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 6056000 гривень.

Клопотання обґрунтоване тим, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, тому з метою запобігання спробам переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, враховуючи тяжкість покарання, прокурор просив задовольнити клопотання та продовжити запобіжний захід. В обгрунтування наявності вищенаведених ризиків прокурор вказав, що обвинувачений ОСОБА_8 може ухилятися від суду, оскільки кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.436-2 КК України, є тяжким злочином, та у разі доведення його вини може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна, або без такої. ОСОБА_8 є діючим співробітником СБ України, що дає йому можливість вільно пересуватись на території України, а також можливість виїзду за межі України. Крім того, оскільки обвинувачений ОСОБА_8 тривалий час проходив військову службу в Службі безпеки України, у нього наявні відповідні фінансові та організаційні можливості, особистісні та ділові зв`язки, які він перебуваючи на волі, зможе використати, для того щоб уникнути кримінальної відповідальності та перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким іншим чином. Також, прокурор зазначив, що на даний час також встановлюються обставини можливої причетності до вказаного злочину інших осіб, що зумовлює підвищені ризики невиконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків, як з метою уникнення власної кримінальної відповідальності, так і сприяння в уникненні такої відповідальності іншими причетними особами, без обмеження себе для цього в жодних, у тому числі протиправних засобах (ризик змови). Прокурор вказав, що для визначення розміру застави взято інформацію про заробітну плату ОСОБА_8 за попередні роки; та відомості про транспортні засоби, нерухоме майно, наявне у обвинуваченого та його близьких родичів, оскільки заставу за ОСОБА_8 можуть внести і інші особи. Під час досудового розслідування арешт на майно не накладався.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. ч.1, 2 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, передбачені ст.178 КПК України, а також вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються.

За змістом ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики ЄСПЛ, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Колегія суддів вважає, що при вирішенні питання доцільності продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , суд першої інстанції правильно врахував, що не зменшились та продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, наявність яких була встановлена при застосуванні щодо ОСОБА_8 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Зокрема, ризики переховування від суду, незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, враховуючи тяжкість покарання. Обвинувачений ОСОБА_8 може ухилятися від суду, оскільки кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.436-2 КК України, є тяжким злочином, та у разі доведення його вини може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна, або без такої. ОСОБА_8 є діючим співробітником СБ України, що дає йому можливість вільно пересуватись на території України, а також можливість виїзду за межі України. Крім того, оскільки обвинувачений ОСОБА_8 тривалий час проходив військову службу в Службі безпеки України, у нього наявні відповідні фінансові та організаційні можливості, особистісні та ділові зв`язки, які він перебуваючи на волі, зможе використати, для того щоб уникнути кримінальної відповідальності та перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким іншим чином.

Таким чином, при вирішенні питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 колегія суддів виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення наявних ризиків.

Під час розгляду кримінального провадження в судовому засіданні не здобуто відомостей, які би безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою.

Таким чином, в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_8 визначається необхідність запобігти спробам переховування від суду, незаконного впливу на свідків, перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ст.178 КПК України, колегія суддів враховує те, що кримінальне правопорушення, за яким обвинувачується ОСОБА_8 , згідно зі ст.12 КК України, віднесене до тяжких злочинів, що загрожує обвинуваченому, за умови доведеності його вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна, або без такої.

Суд надає оцінку особі обвинуваченого ОСОБА_8 , який є співробітником Служби безпеки України з 2009 року, та в період воєнного стану обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину проти миру, безпеки людства (ч.3 ст.436-2 КК України); ОСОБА_8 раніше не судимий, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей (13 та 4 років), має постійне місце проживання в м. Черкаси.

Тяжкість покарання, характер та обставини вчинення кримінального правопорушення, як вони викладені в обвинувальному акті, дають суду достатні підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків в кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Ризик впливу на свідків наявний не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Хоча запобіжний захід у вигляді тримання під вартою і є винятковим запобіжним заходом, але жоден інший із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, що визначені ст. 177 КПК України.

Враховуючи характер пред`явленого обвинувачення, особу обвинуваченого, колегія суддів вважає, що є достатньо підстав для продовження обвинуваченому ОСОБА_8 такого запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Підстав для зміни, скасування чи обрання більш м`якого запобіжного заходу на цей час не встановлено.

Будь-яких обставин, які би свідчили про те, що застосований захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, судом на даному етапі, не встановлено та не доведено обвинуваченим та його захисником.

Доводи апелянта, про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є занадто суворим та до нього необхідно застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, є необґрунтованими, оскільки продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, наявність яких була встановлена при застосуванні щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Колегія суддів вважає, що будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованих злочинів та покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим, існує реальний ризик того, що обвинувачений ОСОБА_8 , може переховуватися від суду.

Доводи апелянта, щодо зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 колегія суддів вважає непереконливими і необгрунтованими, оскільки стороною захисту не доведено належними та допустимими доказами зміни всіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, зменшення або зникнення ризиків, які обумовлювали обрання та продовження запобіжного заходу.

Розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, з урахуванням вищенаведених підстав, коли судовий розгляд справи ще не розпочався, колегія суддів вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти встановленим у судовому засіданні ризикам.

Доводи апелянта про процесуальні порушення під час розгляду клопотання прокурора, є необґрунтованими, оскільки при розгляді даного клопотання суд керувався положеннями ст. 331 КПК України, щодо продовження запобіжного заходу під час судового розгляду справи по суті.

Дослідивши матеріали клопотання, з урахуванням вимог ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. ст.177, 178, 183 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, та скасуванню не підлягає.

Враховуючи указане вище та керуючись ст. ст.177, 178, 183, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.12.2025 року, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя

Судді -