Дата документу 15.09.2025 Справа № 333/6158/25
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №333/6158/25 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-сс/807/725/25 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула 15 вересня 2025 року у м.Запоріжжя в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 11 липня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Мелітополі щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та зобов`язання вчинити певні дії.

ОСОБА_6 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 11 липня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Мелітополі щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та зобов`язання вчинити певні дії.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що заява не містить будь-яких об`єктивних та достовірних відомостей про наявність ознак кримінально-карних діянь на день її подання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить поновити строк на оскарження, скасувати оскаржувану ухвалу, постановити нову про задоволення скарги, або повернути матеріали справи до суду першої інстанції для розгляду по суті.

В обґрунтування своєї скарги зазначає, що оскаржувана ухвала була йому направлена із затримкою майже на 27 днів, чим було порушено його процесуальні права. Оскаржувана ухвала була постановлена 11 липня 2025 року, проте йому була направлена лише 29 липня 2025 року.

Звертає увагу, що слідчий суддя вказує дату скарги, яку він розглядав, проте не вказує номер скарги.

Зауважує, що слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі невірно трактував зміст скарги, зокрема щодо твердження про експертизу.

Вказує, що у слідчого судді були відсутні документи на підтвердження направлення йому уповноваженою особою ТУ ДБР у м.Мелітополі відповіді щодо його заяви про злочин.

Вважає, що слідчим та слідчим суддею було порушено вимоги ст.214 КПК України.

ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання. У своїй апеляційній скарзі останній просив здійснювати розгляд вказаного провадження без його участі.

Прокурор та представник ТУ ДБР, розташованого у м.Мелітополі, у судове засідання не з`явилися, були належним чином повідомленими про дату, час та місце судового засідання.

Клопотань про відкладення розгляду провадження учасники процесу не надсилали.

За наведених вище обставин, колегія суддів вважає за можливе здійснювати апеляційний перегляд ухвали слідчого судді за відсутністю апелянта, прокурора та представника ТУ ДБР, розташованого у м.Мелітополі, належним чином повідомлених про день, час та місце проведення апеляційного розгляду, так як відповідно до вимог ч.4 ст.405 КПК України, ці обставини не є перешкодою для апеляційного розгляду.

На підставі ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження у суді не здійснюється.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про можливість проведення апеляційного розгляду без участі сторін та без фіксування судового засідання технічними засобами.

Заслухавши доповідь судді; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді цим вимогам закону відповідає.

Як убачається з матеріалів провадження, 09 липня 2025 року до Комунарського районного суду м.Запоріжжя надійшла скарга-25-4 ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого ТУ ДБР, розташованого у м.Мелітополі, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви останнього.

11 липня 2025 року слідчий суддя оскаржуваною ухвалою відмовив у задоволенні скарги ОСОБА_6 з наведених вище мотивів.

Дослідивши матеріали провадження, в т.ч. зміст самої заяви ОСОБА_6 про вчинення, на його думку, кримінального правопорушення, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді і звертає увагу на таке.

Згідно з матеріалами провадження та з оскаржуваною ухвалою слідчого судді, ОСОБА_6 , звернувся до Генерального прокурора України із заявою-25-4 від 29 квітня 2025 року про вчинення, на його думку, кримінального правопорушення, в якій просив прийняти та зареєструвати його заяву до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом вчинення слідчим СВ ВП №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України.

У подальшому зазначену заяву-25-4 було надіслано з Офісу Генерального прокурора до Запорізької обласної прокуратури, звідки 16 травня 2025 року її було переадресовано до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Мелітополі, за належністю для розгляду в межах компетенції.

Окрім того, ОСОБА_6 надіслав заяву-25-3 до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Мелітополі, яка є ідентичною за замістом із заявою-25-4.

У своїй заяві-25-4 ОСОБА_6 в цілому зазначив про те, що слідчий СВ ВП №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 , на його переконання, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.366 КК України, оскільки слідчий провів неповне досудове розслідування у кримінальному провадженні №0003335 від 08 серпня 2015 року, в подальшому прийняв рішення про його закриття, при цьому посилаючись на висновки судово-медичних експертиз, з якими останній не погоджується та вважає їх недостовірними.

Проте, у заяві-25-4 не наведено конкретних даних, які свідчать про вчинення саме кримінального правопорушення, яке підлягає внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а убачається лише незгода з діями і рішеннями слідчого у рамках проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0003335 від 08 серпня 2015 року, а саме з постановою від 07 січня 2021 року про закриття кримінального провадження, яка зокрема ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 07 березня 2025 року (справа №336/3743/16-к), скасована, та матеріали кримінального провадження №0003335 направлено до ВП №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області для організації подальшого досудового розслідування.

На це обґрунтовано звернув увагу і слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі.

В матеріалах справи наявна копія листа керівника першого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м.Мелітополі (з дислокацією у м.Мелітополі та м.Запоріжжі), ОСОБА_8 на запит Комунарського районного суду м.Запоріжжя.

У вказаному листі фактично зазначено, що до цього органу досудового розслідування надійшла від ОСОБА_6 заява-25-3, а також з Запорізької обласної прокуратури заява-25-4. Заява-25-3 була розглянута у встановленому порядку та прийнято рішення про відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР, оскільки відповідно до викладених у заяві обмежених відомостей, не встановлено фактичних даних чи посилання на обставини, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України з боку слідчого СВ ВП №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 . Також було зазначено, що заява-25-4, є ідентичною за змістом із заявою-25-3, за результатами розгляду якої вже було прийнято рішення, надано роз`яснення заявнику щодо обґрунтування вказаного рішення та порядку його оскарження, у зв`язку з чим заява-25-4 повторно не розглядалася, про що було проінформовано останнього.

В свою чергу, частина перша статті 214 КПК України не покладає на слідчого, дізнавача, прокурора обов`язку вносити відомості до ЄРДР за будь-якими заявами чи повідомленнями. Вказана норма закону зобов`язує зазначених осіб внести до ЄРДР відповідні відомості лише за заявою чи повідомленням, у яких викладені обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань врегульовано Положенням про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань (затвердженим наказом Генеральної прокуратури України від 30 червня 2020 року №298). Згідно з п.1 глави 2 розділу 1 цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п.п.4, 5 ч.5 ст.214 КПК України.

Отже, звернення, які не містять достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, не можуть бути безальтернативною підставою для внесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 30 вересня 2021 року в справі №556/450/18, якою обґрунтовано керувався і слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, де серед іншого зазначено, що «…слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР. Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення…».

У заяві ОСОБА_6 таких вагомих обставин не наведено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано відмовив в задоволенні поданої скарги.

Підсумовуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що в діях уповноважених осіб ТУ ДБР, розташованого у м.Мелітополі, не убачається бездіяльності у розумінні положень п.1 ч.1 ст.303 КПК України, а думка апелянта про протилежне є помилковою.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, а доводи апелянта про протилежне суперечать матеріалам провадження і змісту цієї ухвали.

Перевіривши всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що вказані доводи правильності висновків слідчого судді не спростовують з підстав, наведених вище.

Таким чином,подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б були підставою для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді, не вбачається.

Керуючись ст.ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 11 липня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Мелітополі щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та зобов`язання вчинити певні дії, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4