У Х В А Л А

25.09.2025 м. Львів

Слідчий суддя Франківського районного суду міста Львова ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого ВРЗЗС СВ Львівського РУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Франківської окружної прокуратури м.Львова Львівської області ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР №0000736 від 17.09.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Старша слідча ВРЗЗС СВ Львівського РУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 , за погодженням прокурором Франківської окружної прокуратури м.Львова Львівської області ОСОБА_4 звернулася до слідчого судді Франківського районного суду м. Львова з клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні за ЄРДР №0000736 від 17.09.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Клопотання мотивує тим, що 17.09.2025 до ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області із заявою звернулася ОСОБА_5 , в якій просила вжити заходів щодо невстановленої особи, яка в період з 21.08.2025 по 09.09.2025 здійснила таємне викрадення грошових коштів у загальній сумі 19 285,66 грн з її банківської картки, відкритої в АТ «А-Банк». Цього ж дня відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000736 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що до вчинення вказаного злочину причетний громадянин ОСОБА_6 , який 19.09.2025 під час огляду місця події у приміщенні ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області (м. Львів, вул. Генерала Чупринки, 65) добровільно видав банківську картку № НОМЕР_1 , емітовану АТ «А-Банк». Під час допиту ОСОБА_6 пояснив, що у серпні 2025 року, перебуваючи поблизу магазину «Сільпо» на вул. Науковій у м. Львові, він виявив зазначену банківську картку, яку спершу сприйняв за бонусну. Після виявлення, розуміючи, що за його діями ніхто не спостерігає, він поклав її до своєї сумки та вирішив використати з корисливих мотивів. Через годину після цього, у магазині «Сільпо» на вул. В.Великого, 26А, він вперше спробував розрахуватися знайденою карткою, сподіваючись, що не потрібно буде вводити PIN-код. Переконавшись у можливості безперешкодного використання, ОСОБА_6 продовжив систематично розраховуватися карткою у різних торгових мережах, зокрема: «Сільпо», «Ашан», «Аптека DS», «Табакерка», «Розетка», «IQOS», «Спартак», «Близенько», «Nuts», «METRO», «Biotus», «Продукти», «IZYUM 9», витрачаючи кошти виключно на власні потреби. За його словами, він користувався карткою орієнтовно протягом місяця, поки вона не була заблокована або на рахунку не закінчилися кошти. З того часу картка зберігалася за місцем його проживання АДРЕСА_1 . 17.09.2025 за вказаною адресою прибули працівники поліції, які здійснювали перевірку за фактом крадіжки. Усвідомивши, що його викрито, ОСОБА_6 зізнався у скоєному та добровільно видав банківську картку.

Постановою старшого слідчого ВРЗЗС СВ ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 від 19.09.2025 зазначену банківську картку АТ «А-Банк» № НОМЕР_1 , CVV: 609, строк дії 12/31, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000736 від 17.09.2025.

Враховуючи вищевикладене, з метою забезпечення збереження речового доказу, який було вилучено під час огляду місця події, просить клопотання задоволити.

Слідчий та прокурор у судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду клопотання, про причини неявки суд не повідомили.

У відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо, відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши подані докази, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексуарешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали клопотання, вважає, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про яке зазначає слідчий.

Незастосування арешту майна може призвести до настання наслідків, що перешкоджатимуть збереженню речових доказів.

Враховуючи вищевикладене, а також правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наявністю об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, а також з метою забезпечення збереження речових доказів, вважаю, що клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 170-173,309,395 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання - задовольнити.

Накласти у кримінальному провадженні №0000736 від 17.09.2025 року арешт на банківську картку АТ А-Банк № НОМЕР_1 , CVV:609, термін дії: 12/31, котра вилучена в ході проведення огляд місця події, що мав місце 19.09.2025 за адресою м. Львів вул. Генерала Чупринки, 65 у приміщенні ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області за участю ОСОБА_6 .

Заборонити на термін накладення арешту відчуження, розпорядження та користування вказаних вище речей до прийняття законного рішення у кримінальному провадженні.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Виконання ухвали покласти на старшу слідчу ВРЗЗС СВ Львівського РУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 .

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1