Справа № 496/1447/21
Провадження № 1-кс/496/1683/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2025 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

слідчого судді- ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3

заявника - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_4 на відмову в задоволенні клопотання прокурором від 12.09.2025 року по кримінальному провадженні №0000280 та відводу процесуального прокурора ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

До Біляївського районного суду Одеської області надійшла скарга ОСОБА_4 , в якій він просить суд: «скасувати відмову в задоволенні клопотання прокурором від 12.09.2025 року по КП № 00000280 задовольнити відвід процесуального прокурора ОСОБА_3 за заботування контролю за процесуальними діями в КП та контролю виконання слідчим вказівок попереднього прокурора в КП ОСОБА_5 (відсутність плану розслідування злочину тощо); не лишати його конституційного права на судовий захист та справедливий суд, передбаченого Європейською Конвенцією з прав людини, та прийняти до розгляду його скаргу з всесторонєм та всебічним розглядом порушення його прав та інтересів, як пайщика Біляївського потребтовариства».

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_4 підтримав подану скаргу, посилаючись на викладені у ній доводи, та просив суд її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 заперечувала проти задоволення скарги та заявленого відводу, посилаючись на його безпідставність.

Вивчивши зазначену скаргу та долучені до неї матеріали, слідчий суддя приходить до наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора:

1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобовязаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;

2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;

4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;

6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;

7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;

8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником;

9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником;

10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником;

11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Відповідно до ч.2 ст. 303 КПК України скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

З аналізу ст. 303 КПК України вбачається, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, вичерпний перелік яких визначений у ч.1 ст. 303 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст. 304 КПК України, слідчий суддя суду відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Крім того, при розгляді скарги слідчий суддя повинен перевірити, чи дійсно обставини, викладені у скарзі, підтверджуються документами, які додані до скарги, а не самостійно визначати такі докази.

Заявник просить слідчого суддю скасувати «відмову в задоволенні клопотання прокурором від 12.09.2025 року по кримінальному провадженню №0000280», але у скарзі не зазначає, що саме має на увазі заявник в розумінні п.1 ч.1 ст. 303 КПК України.

Згідно з положеннями ст. 217 КПК України, питання про об`єднання або виділення (роз`єднання) матеріалів досудового розслідування вирішується слідчим або прокурором у межах їх процесуальної компетенції. Норми КПК України не наділяють слідчого суддю повноваженнями вирішувати дане питання.

Заслухавши доводи скаржника, позицію прокурора, дослідивши матеріали провадження в частині, що стосується заяви про відвід прокурора, суд дійшов висновку про відмову у її задоволенні, з огляду на наступне.

Для відводу прокурора необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними. Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.

Перелік підстав, що виключають участь прокурора в кримінальному провадженні визначений ст. 77 КПК України.

Частиною другою статті 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, статтею 3 Закону України «Про прокуратуру» встановлено, що неупередженість та об`єктивність є одними із засад діяльності прокуратури.

Стаття 10 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів передбачає, що прокурор зобов`язаний діяти неупереджено, додержуючись вимог закону щодо підстав, порядку та умов реалізації повноважень прокуратури в межах її функцій. Він має бути об`єктивним у відносинах з органами влади, громадськістю та окремими особами й усвідомлювати соціальну значимість прокурорської діяльності, міру відповідальності перед суспільством.

Згідно з Керівними принципами ООН щодо ролі обвинувачів, прийнятих восьмим Конгресом ООН із запобігання злочинності і поводження з правопорушниками (Гавана, Куда, 27 серпня - 07 вересня 1990 року), обвинувачі відповідно до закону виконують свої обов`язки справедливо, поважають і захищають людську гідність й захищають права людини, сприяючи тим самим забезпеченню належного процесу і безперебійного функціонування системи кримінального правосуддя. При виконанні своїх обов`язків обвинувачі виконують свої функції неупереджено та уникають будь-якої дискримінації на основі політичних переконань, соціального походження, раси, культури, статі або будь-якої іншої дискримінації; захищають державні інтереси, діють об`єктивно, належним чином враховують становище підозрюваного та жертви і звертають увагу на всі обставини, що мають відношення до справи, незалежно від того, вигідні чи невигідні вони для підозрюваного (пункти 12, 13).

Таким чином, неупередженість прокурора є необхідною умовою виконання ним своїх повноважень на стадії досудового розслідування та в судовому провадженні (стаття 36 КПК України), що буде сприяти здійсненню завдань кримінального провадження (стаття 2 КПК України) та забезпеченню законності (стаття 9 КПК України).

Водночас, норми кримінального процесуального законодавства не містять переліку ознак, які б розкривали сутність упередженості. Вказане дає підстави для висновку про оціночний характер цієї категорії, яка має встановлюватися у кожному випадку на підставі конкретних обставини, які підтверджені відповідними доказами.

Під час розгляду заяви про відвід прокурора ОСОБА_3 встановлено, що підставою для звернення з цією заявою стало посилання заявника на здійснення останнім досудового розслідування та процесуального керівництва упереджено та не об`єктивно.

Перевіривши підстави, якими обґрунтована заява про відвід, враховуючи зміст ст. 77 КПК України, в якій передбачені підстави для відводу прокурора, суд дійшов висновку, що обставини, які б свідчили про упередженість чи зацікавленість прокурора ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні, відсутні.

Так, у відповідності до ст. 36 КПК України, прокурор є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Дії прокурорів корелюються з приписами КПК України щодо їх повноважень, а отже, виконання ними законодавчо визначених процесуальних обов`язків не може визнаватися упередженістю по відношенню до особи.

Натомість, наведений у скарзі перелік обставин про відвід прокурора - зокрема, щодо порушення права на захист, інші аргументи скаржника, мають перевірятися під час апеляційного перегляду судового рішення, та цим доводам має бути надана оцінка у відповідному процесуальному рішенні.

Натомість, позиція під час здійснення повноважень прокурора у кримінальному провадженні не може вважатися упередженістю та, відповідно, слугувати підставою для його відводу, оскільки зумовлена процесуальним статусом та процесуальними повноваженнями прокурора, визначеними статтею 36 КПК України, а законність процесуальних дій (бездіяльності) прокурора, вчинених в порядку нагляду за досудовим розслідуванням, не може перевірятися поза межами передбаченого законом процесуального контролю.

Суд також враховує, що жодних доказів упередженості прокурора ОСОБА_3 чи її зацікавленості в результатах розгляду даної справи скаржником не надано, а відтак, доводи заяви про відвід не можуть братися до уваги при оцінці наявності чи відсутності обставин упередженості прокурора.

Вмотивованість відводу означає, перш за все, спроможність представлених скаржником аргументів обґрунтувати сумніви у неупередженості прокурора, можливість впливу вказаних факторів (підстав) на вирішення даної справи або об`єктивну неможливість його участі в цьому провадженні. Будь-який учасник кримінального провадження може не погоджуватися з вчиненими діями або постановленими рішеннями прокурора і оцінювати їх з позиції свого процесуального статусу і власного процесуального інтересу. Однак, тлумачення таких дій і рішень у сенсі підстав для відводу має базуватися не лише на власному переконанні в їх умисній необ`єктивності, а й на фактичних обставинах, за допомогою яких відповідні обставини стануть очевидними і для суду, який розглядає заяву про відвід.

Незгода сторони кримінального провадження з процесуальними діями чи бездіяльністю прокурорів за умови відсутності об`єктивних даних, які б свідчили про їх упередженість до будь-якого зі сторін провадження, не є підставою для їх відводу.

На переконання суду, заявлений прокурору відвід ґрунтується лише на оціночних судженнях та не містить об`єктивно підтверджених відомостей про існування обставин, які викликають обґрунтовані сумніви у його неупередженості або особистій заінтересованості, тоді як сама по собі незгода учасників провадження з процесуальними діями прокурорів не є підставою для відводу.

Під час розгляду скарги ОСОБА_4 про відвід прокурора ОСОБА_3 суд не знайшов підтвердження фактів та підстав для заявленого відводу прокурору, відсутні аргументи і докази, які підтверджують наявність підстав для відводу прокурора в кримінальному провадженні №0000280.

За наведених обставин, доводи скаржника у частині вимог про відвід прокурора ОСОБА_3 є недоречними та відхиляються судом. Існування будь-яких інших підстав, які б викликали сумнів в необ`єктивності та неупередженості прокурора, та підстав, передбачених ст. 77 КПК України, для відводу прокурора судом також не встановлено.

Дослідивши матеріали скарги, вислухавши думку сторін, суд приходить до висновку, що підстав для задоволення скарги немає.

Керуючись ст.ст. 77, 80-82, 376, ч.1 ст. 392 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_4 на відмову в задоволенні клопотання прокурором від 12.09.2025 року по кримінальному провадженні №0000280, відводу процесуального прокурора ОСОБА_3 .

Повний текст ухвали проголошено 03.10.2025 року о 16:30 год.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1