Справа№ 953/311/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" листопада 2025 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_6 ,

захисників адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000950 від 13.08.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з вищою освітою, працюючого лікарем-хірургом-онкологом в державній установі «Інститут медичної радіології та онкології ім. С.П. Григор`єва Національної академії медичних наук»,.А.», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

УСТАНОВИВ:

12.08.2024 приблизно о 17.10 год ОСОБА_9 керував технічно справним автомобілем «MAZDA CX-5», р.н. НОМЕР_1 та рухався по вул. Гр. Сковороди м. Харкова зі сторони вул. Свободи в напрямку вул. Дарвіна.

Під`їжджаючи до регульованого світлофорами перехрестя вул. Манізена, він зупинився з увімкнутим лівим поворотом, після чого, діючи необережно, почав здійснювати лівий поворот на вул. Манізена на зелений сигнал світлофору, при цьому проявив неуважність та при здійсненні маневру повороту, не переконався, що це буде безпечно та не надав дорогу мотоциклу «SUZUKI GSX-R750», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 , який рухався по вул. Гр. Сковороди у зустрічному напрямку прямо, на зелений сигнал світлофору, чим грубо порушив вимоги п.п. 10.1 та 16.6 Правил дорожнього руху України, згідно до яких: п.10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»; п. 16.6 «Повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», та допустив зіткнення з вищевказаним мотоциклом, внаслідок чого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 12-14/578-А/24 від 11.12.2024 отримав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді закритого уламкового перелому бічних мас 1-го шийного хребця зліва, по критерію небезпеки для життя та середньої тяжкості тілесне ушкодження в сукупності у вигляді забійних ран обличчя, перелому верхньої щелепи за типом Ле-Фор І, множинних уламкових переломів усіх стінок верхньощелепних пазух, перелому скулового відростку величної кістки та скулової дуги зліва, забою головного мозку з вогнищевою контузією лобних часток, яке спричинило за собою тривалий розлад здоров`я понад 3-х тижнів.

Порушення правил безпеки дорожнього руху ОСОБА_9 , які знаходяться в причинному зв`язку з подією та наслідками, виразилися в тому, що він керуючи технічно справним транспортним засобом, діючи з необережності, проявив неуважність та при початку руху ліворуч, при здійсненні маневру повороту ліворуч, на перехресті доріг, на зелений сигнал світлофору, не переконався, що це буде безпечно та не надав дорогу мотоциклу, який рухався у зустрічному напрямку прямо, на зелений сигнал світлофору, внаслідок чого допустив з ним зіткнення, що призвело до вищевказаних наслідків.

Дії водія ОСОБА_9 , згідно з висновком комплексної судової експертизи № КСЕ-19/121-24/24161 від 05.12.2024 перебувають у причинному зв`язку з подією та її наслідками.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, визнав повністю, пояснив про обставини вчинення кримінального правопорушення, щиро розкаявся. Просив призначити йому мінімальне покарання та не призначати додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами. Матеріальну та моральну шкоду завдану потерпілому ОСОБА_5 відшкодовано в повному обсязі.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_9 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши їм положення ст.349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та розглядає справу на підставі ч.3 ст. 349 КПК України. Обвинувачений вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.

Сукупність наведених і оцінених судом доказів переконує суд у тому, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення встановлена та доведена у повному обсязі. Суд кваліфікує дії ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Згідно класифікації злочинів, передбаченій ст.12 КК України, ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких.

Згідно ст. 65 КК України, особі, що вчинила злочин, призначається покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» висновки з усіх питань, пов`язаних із призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку. Суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу. Судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання - особам, які вперше вчинили злочини і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо. Коли санкція закону, за яким особу визнано винною, нарівні з позбавленням волі на певний строк, передбачає більш м`які види покарання, при постановленні вироку потрібно обговорювати питання про призначення покарання, не пов`язаного з позбавленням волі.

Сторона захисту зазначає, що обвинувачений ОСОБА_9 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має міцні та тривалі соціальні зв`язки, має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 , працює лікарем-хірургом-онкологом в державній установі «Інститут медичної радіології та онкології ім. С.П. Григор`єва Національної академії медичних наук», має дозвіл на пересування в нічний час для надання медичної допомоги та просить суд призначити мінімальне основне покарання з урахуванням ст. 75 КК України та не призначати додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Вивченням даних про особу обвинуваченого судом встановлено, що ОСОБА_9 вперше притягається до кримінальної відповідальності, раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, не одружений, малолітніх дітей та осіб похилого віку на утриманні не має, має міцні соціальні зв`язки та постійне місце проживання, за місцем роботи характеризується позитивно, як відповідальний та добросовісний працівник, консультує військовослужбовців ЗСУ за їх самозверненням не рахуючись з особистим часом.

Також суд враховує, що відповідно даних досудової доповіді Основ`янського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області від 03.04.2025 №24/27/1153-25, органом пробації ризик вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_9 оцінюється як низький; ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як низький. Крім цього, орган пробації, зазначає, що дослідження інформації, що характеризує особу за місцем проживання, умов його життєдіяльності, відносини у суспільстві, результати оцінки ризику вчинення ним повторного кримінального правопорушення, а також його імовірної небезпеки для суспільства свідчать про можливість виправлення особи без ізоляція від суспільства із застосуванням обов`язків, які передбаченні ст. 76 КК України.

Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття, яке полягає у визнанні своєї вини у вчиненні злочину у повному обсязі, осуду своїх дій, надання розгорнутих свідчень стосовно обставин вчинення кримінального правопорушення, які сприяли встановленню обставин у кримінальному провадженні, його правдиві і послідовні покази, які сприяли встановленню істини у кримінальному проваджені, повне відшкодування матеріальної та моральної шкоди потерпілому.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_9 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_9 відповідно до ст. 50, 65 КК України, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, той факт, що кримінальне правопорушення вчинене ним з необережності, пом`якшуючі та відсутність обтяжуючих покарання обставин, дані про особу обвинуваченого, суд вважає, що необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів ОСОБА_9 слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України.

З врахуванням вищенаведених висновків, в силу вимог ст. 75 КК України, суд погоджується з думкою прокурора, та вважає можливим звільнити ОСОБА_9 від відбування основного призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього в силу ст.76 КК України обов`язки.

При цьому, суд приходить до висновку, що даний вид покарання є достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами.

Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" при постановленні вироку суди мають обговорювати питання про застосування поряд з основним покаранням відповідного додаткового, оскільки додаткові покарання мають важливе значення для запобігання вчиненню нових злочинів як самими засудженими, так і іншими особами.

Питання про доцільність призначення факультативного додаткового покарання вирішується за розсудом суду з урахуванням обставин конкретної справи і з обов`язковим мотивуванням у вироку прийнятого рішення.

При вирішенні питання щодо додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами суд приходить до висновку про не застосування до обвинуваченого даного додаткового виду покарання, виходячи з обставин ДТП та позиції учасників кримінального провадження. Також, суд враховує, що ОСОБА_9 працює лікарем-хірургом-онкологом в державній установі «Інститут медичної радіології та онкології ім. С.П. Григор`єва Національної академії медичних наук», має дозвіл на пересування в нічний час для надання медичної допомоги, консультує військовослужбовців ЗСУ за їх самозверненням не рахуючись з особистим часом, а тому застосування додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами ОСОБА_9 в умовах військового стану, на думку суду не буде відповідати потребам суспільства.

Цивільний позов

В межах даного кримінального провадження потерпілим ОСОБА_5 , заявлено цивільний позов до ОСОБА_9 та Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Українська страхова група».

11.07.2025 потерпілий ОСОБА_5 подав до суду заяву про відмову від позовних вимог до цивільного відповідача ОСОБА_9 про відшкодування шкоди, заданої в результаті ДТП.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 29.07.2025 прийнято у цивільного позивача ОСОБА_5 відмову від позовних вимог до цивільного відповідача ОСОБА_9 про відшкодування шкоди, заданої в результаті ДТП; закрито провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_9 про відшкодування шкоди, заданої в результаті ДТП.

09.10.2025 представник потерпілого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 подав до суду заяву про залишення без розгляду цивільного позову потерпілого ОСОБА_5 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група».

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 09.10.2025 заяву представника позивача ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 про залишення без розгляду цивільного позову потерпілого ОСОБА_5 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група», задоволено; цивільний позов ОСОБА_5 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» про відшкодування шкоди завданої в результаті ДТП - залишено без розгляду.

Запобіжний захід до ОСОБА_9 не застосовувався. Враховуючи те, що під час підготовчого судового засідання та судового розгляду кримінального провадження клопотань від прокурора про обрання запобіжного заходу на розгляд суду не надходило, підстав, передбачених ст.ст.177, 178 КПК України, для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Відповідно до ст.ст. 118, 122, 124 КПК України суд стягує з обвинуваченого судові витрати за проведення судових експертиз на користь держави.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_9 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_9 від призначеного покарання у вигляді позбавлення волі звільнити з іспитовим строком на 1 (один) рік, поклавши на нього обов`язки у відповідності до ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з представником уповноваженого органу з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави судові витрати за проведення: судової автотехнічної експертизи (технічний стан) № СЕ-19/121-24/23370-ІТ від 19.08.2024 в розмірі 6 058,24 грн, судової автотехнічної експертизи (технічний стан) № СЕ-19/121-24/23371-ІТ від 19.08.2024 в розмірі 6 058,24 грн, судової транспортно-трасологічної експертизи № СЕ-19/121-24/23372-ІТ від 26.08.2024 в розмірі 6 058,24 грн, комплексної судової експертизи № КСЕ-19/121-24/24161-ІТ від 05.12.2024 в розмірі 11 938,50 грн, всього 30 113,22 (тридцять тисяч сто тринадцять, 22) грн.

Речові докази:

- мотоцикл «SUZUKI GSX-R750», р.н. НОМЕР_2 , переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 , залишити у розпорядженні ОСОБА_5 ;

- автомобіль «MAZDA CX-5», р.н. НОМЕР_1 , переданий на відповідальне зберігання обвинуваченому ОСОБА_9 , залишити у розпорядженні ОСОБА_9 ;

- карту пам`яті «Kingston 16GB micro SDCS/16GB 97190-E04/A00LF» залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000950 від 13.08.2024.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копія вироку підлягає негайному врученню прокурору та обвинуваченому. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, подавши відповідну заяву.

Суддя ОСОБА_1