КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/824/3083/2026
ЄУН: 759/578/25 Суддя у суді І інстанції: ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2026 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3

ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 , ОСОБА_10

обвинувачених (в режимі ВКЗ) ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 , захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_13 , захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 , на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 25 листопада 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Як встановлено з наявних у розпорядженні колегії суддів матеріалів, Святошинським районним судом м. Києва здійснюється судовий розгляд об`єднаного кримінального провадження № 0000832 від 19 вересня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_15 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 209, ч. 2 ст. 209 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст.3 07 КК України, та № 0000416 від 23 квітня 2025 року відносно ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 305 КК України.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 25 листопада 2025 року задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченим - кожному - ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 - строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 23 січня 2026 року включно.

Цією ж ухвалою відмовлено у задоволенні клопотань захисників про зміну обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою на іншій, більш м`який, запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Не погоджуючись з ухвалою суду, захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу, постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні клопотання прокурора.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник, посилаючись на докази у кримінальному провадженні, вказує про відсутність фактів на підтвердження обставин інкримінованих злочинів, а, окрім того, оскаржувана ухвала суду є незаконною, необґрунтованою та невмотивованою, оскільки висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, що потягнуло за собою ухвалення незаконного судового рішення. Зокрема, як зазначає апелянт, суд першої інстанції, обґрунтовуючи прийняте рішення тим, що продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які вказують на необхідність продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вказав лише на наявність ризиків, однак без будь-якого їх обґрунтування та наведення будь-яких належних доказів.

Як вважає захисник, суд не перевірив належним чином заявлених ризиків та доцільність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вважає, що судом при розгляді клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших, альтернативних, запобіжних заходів.

Також захисник вважає такими, що не відповідають фактичним обставинам, висновки суду першої інстанції при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо неможливості визначення застави, а також щодо обґрунтованості підозри та висунутого ОСОБА_11 обвинувачення. При цьому, як вважає захисник, ризик переховування від суду відсутній взагалі, оскільки своєю поведінкою до затримання обвинувачений довів відсутність такого ризику.

Інші ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, на думку апелянта, також відсутні, оскільки обвинувачений ОСОБА_11 не здійснював ніякого незаконного впливу на свідків чи інших осіб та надалі не збирається здійснювати такого впливу, а тому вважати такий ризик наявним є безпідставним припущенням. Окрім того, як наголошує захисник, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином обвинувачений не має ніякої можливості, а доказів того, що він буде продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення, не має і бути не може.

Захисник ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_13 подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 25 листопада 2025 року, яке обґрунтовано великим навантаженням по роботі, а також обставинами, які існують в країні, а саме, часте відключення світла, введення воєнного стану, та апеляційну скаргу, в якій просить скасувати частково ухвалу суду щодо ОСОБА_13 , постановити нову ухвалу, якою застосувати до нього запобіжний захід у вигляді застави у розмірі на розсуд суду.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, захисник зазначає, що оскаржувана ним ухвала суду є незаконна та необґрунтована, а тому підлягає до скасування. Захисник наголошує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Натомість, у клопотанні прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_13 прокурор посилається на наявність таких ризиків, як можливість обвинуваченого переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати іншим чином кримінальному провадженню, а також можливість вчинення ним іншого кримінального правопорушення. Однак, на думку захисника, дані ризики є надуманими та нічим не підтвердженими, з огляду на таке.

Так ризик - переховування від суду, на переконання захисника, повністю і беззаперечно спростовується можливістю застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу у вигляді застави. Обставини справи підтверджують, що ОСОБА_13 позитивно характеризується , має соціальні зв`язки, може винаймати житло.

Щодо ризику впливу на свідків, то, як вважає захисник, вказаний ризик повністю спростовується тим, що з більшістю свідків обвинувачений взагалі незнайомий. Більш того, всі свідки допитані під час досудового розслідування та попереджені про кримінальну відповідальність про завідомо неправдиві покази, а тому даний ризик взагалі виключається.

Зазначений прокурором ризик про перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, на переконання захисника, є надуманим, оскільки прокурор ні у клопотанні, ні в усних поясненнях взагалі не зміг обґрунтувати вказаний ризик фактичними обставинами.

Також, як наголошує захисник, ризик вчинення нового кримінального правопорушення нічим не підтверджується та спростовується більш м`яким запобіжним заходом у вигляді застави.

Серед іншого, як вказує апелянт, наявні обґрунтовані підстави для застосування відносно ОСОБА_13 запобіжного заходу у вигляді застави. Крім того, ОСОБА_13 не має на меті переховуватись від органів досудового розслідування та суду, проживає із цивільною сім`єю, позитивно характеризується, має міцні соціальні зв`язки, через військовий стан виїзд за кордон неможливий. Сам ОСОБА_13 заінтересований в об`єктивному та повному розслідуванні кримінального провадження та встановленню всіх обставин у кримінальному провадженні.

Захисник ОСОБА_9 , не погоджуючись з ухвалою суду, в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_12 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник зазначає, що висновки суду, викладені в ухвалі суду, є необґрунтованими та ухваленими з порушенням норм матеріального і процесуального права у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, неповнотою судового розгляду. Захисник вказує про те, що суд, не вдаючись до детального аналізу, оцінки дій, винуватості особи, не порушуючи принципу презумпції винуватості на стадії кримінального провадження, суд повинен пересвідчитись, що повідомлена підозра є обґрунтованою. При цьому захисник зазначає про те, що, в порушення вимог ч. 1 ст. 183 КПК України, прокурор, подаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, не довів, що жодний з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, а також безпідставно послався на неможливість застосування застави, оскільки доводи прокурора повністю спростовуються вимогами кримінального процесуального закону та сталою судовою практикою.

На думку захисника, під час розгляду клопотання суд і прокурор не врахували даних про особу обвинуваченого, зокрема, те, що ОСОБА_12 має міцні соціальні зв`язки, перебуває у цивільному шлюбі з ОСОБА_16 , на утриманні має малолітню доньку ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , також має постійне місце проживання в м. Києві, що у повному обсязі спростовує припущення сторони обвинувачення щодо наявності ризиків.

За таких обставин, на думку захисника, суд з урахуванням вимог ст.ст. 177, 178 КПК України, а також характеру пред`явленої підозри, повинен був з`ясувати, чи буде рішення про тримання ОСОБА_12 під вартою законним та доцільним, яке забезпечить його належну поведінку та виконання ним процесуальних обов`язків, та чи не має можливості обмежитись застосуванням менш суворого запобіжного заходу. Апелянт звертає увагу на обов`язковість доказування існування заявлених ризиків, а не лише на зазначення їх стандартного переліку.

При цьому захисник зазначає, що ризики стосовно ОСОБА_12 зменшились, серед іншого, з огляду на закінчення у ОСОБА_12 строку дії тимчасової інвалідності, що спростовує позицію прокурора про можливість ОСОБА_12 безперешкодно перетинати державний кордон у період воєнного стану.

Цією ж ухвалою продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_14 та у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_15 , рішення в частині яких не оскаржується.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 422-1 КПК України суддя-доповідач у разі необхідності перевірки обставин, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для продовження строку тримання під вартою, невідкладно витребовує з суду першої інстанції: ухвалу про продовження строку тримання під вартою; клопотання про продовження строку тримання під вартою, подане під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

На виконання вимог ч. 2 ст. 422-1 КПК України з суду першої інстанції витребувані копії вказаних документів.

Заслухавши доповідь судді,

- пояснення захисників, які, наголошуючи на тому, що обвинувачені тривалий час просили ухвалу скасувати, відмовивши у клопотанні прокурора та застосувавши до обвинувачених більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою,

- обвинувачених на підтримку доводів апеляційних скарг,

- прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, вважаючи ухвалу суду законною та обґрунтованою, наголосивши, що на даний час відносно обвинувачених постановлена інша ухвала суду, якою кожному з обвинувачених продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою,

- дослідивши наявні у розпорядженні колегії суддів матеріали, обговоривши доводи апеляційних скарг та клопотання захисника ОСОБА_18 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали, колегія суддів доходить такого висновку.

За змістом оскаржуваної ухвали на стадії судового розгляду прокурором заявлене клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 - запобіжного заходу у виді тримання під вартою та у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_15 .

За результатами розгляду вказаного клопотання ухвалою суду від 25 листопада 2025 року постановлена оскаржувана ухвала, оголошено резолютивну частину оскаржуваної ухвали з вказівкою про дату та час повного тексту ухвали - 28 листопада 2025 року.

За правилами п. 11 ч. 2 ст. 395 КПК Україниапеляційна скарга на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

З огляду на викладене, останній день строку на апеляційне оскарження ухвали суду для захисника ОСОБА_18 з урахуванням положень ч. 7 ст. 115 КПК України - 1 грудня 2025 року - понеділок.

Апеляційна скарга подана захисником 2 грудня 2025 року, тобто, поза межами строку на апеляційне оскарження.

Разом з тим, захисником поважність причин пропуску строку обґрунтовано великим навантаженням по роботі, а також обставинами, які існують в країні, а саме, часте відключення світла, введення воєнного стану.

З огляду на положення ст. 117 КПК України, враховуючи встановлені обставини, колегія суддів вважає, що захисником строк на апеляційне оскарження ухвали суду пропущений з поважних причин, а тому доходить висновку, що такий строк підлягає поновленню.

Що ж стосується доводів апеляційних скарг, то колегія суддів доходить такого висновку.

Згідно з ч.ч.1, 2, 3 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до вимог цих норм у сукупності з положеннями ст.199 КПК України підставами для продовження строку тримання під вартою є наявність раніше заявлених ризиків, які не зменшилися, або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, та неможливість завершення судового провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Задовольняючи клопотання прокурора та відмовляючи у задоволенні клопотань захисників, суд першої інстанції погодився з доводами сторони обвинувачення про те, що існують ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість обвинувачених переховуватись від суду, продовжити злочинну діяльність, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, експертів, спеціалістів, які ще судом не допитані, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачуються, і що жодний з інших - альтернативних запобіжних заходів - не в змозі забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених та виконання кожним з них процесуальних рішень.

Згідно зі ст.177 КПК Україниметою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

На переконання колегії суддів, судом першої інстанції вказані вимоги закону дотримано, викладені в ухвалі висновки є обґрунтованими і доводи апеляційних скарг їх не спростовують.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Приймаючи рішення про продовження обвинуваченим строку тримання під вартою, суд першої інстанції врахував обставини інкримінованих обвинуваченим кримінальних правопорушень, наслідки, тяжкість інкримінованих кримінальних правопорушень, які пов`язані з незаконним виробництвом, виготовленням, придбанням, зберіганням, перевезенням, пересиланням з метою збуту, а також незаконним збутом та контрабандою психотропних речовин; те, що обвинуваченим інкримінується вчинення кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких, а тому являють собою значну суспільну небезпеку; дані про особу кожного обвинуваченого,у тому числі вік, стан здоров`я, сімейний стан, соціальні зв`язки, майновий стан, стадію судового розгляду, в ході якого свідки, експерти лише підлягають допиту, обставини того, що обвинувачений ОСОБА_14 екстрадований з території Румунії, а щодо обвинуваченого ОСОБА_11 розглядається ще одне кримінальне провадження в іншому суді, що, на переконання суду, також свідчить про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Окрім того суд дійшов висновку, що наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які не зменшились та продовжують існувати, З урахуванням вимог п. 4 та п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України, суд не визначав розмір застави обвинуваченим, зважаючи на те, що вони обвинувачуються у вчиненні тяжких злочинів, передбачених ст. 255 КК України, та особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів.

На думку колегії суддів, дані про особу кожного з обвинувачених, на які посилається сторона захисту в апеляційних скаргах, не спростовують висновків суду про наявність на даний час встановлених ризиків, а, окрім того, не можуть свідчити про наявність беззаперечних стримуючих факторів подальшої належної процесуальної поведінки обвинувачених.

Такі обставини, на думку колегії суддів, переконливо свідчать, що встановлені судом на даному етапі судового розгляду ризики існують і виправдовують подальше тримання обвинувачених під вартою, а тому застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання обвинуваченими покладених на кожного з них процесуальних обов`язків та не запобігатиме спробам вчинити вказані дії.

Доводи захисників про необґрунтованість підозри, а також на те, що суд повинен був перевірити вказані обставинами, є непереконливими, враховуючи стадію судового розгляду, а також той факт, що на даному етапі судового провадження обґрунтованість висунутого обвинувачення підлягає перевірці судом першої інстанції шляхом дослідження доказів, наданих сторонами обвинувачення та захисту, на яких може ґрунтуватися або якими може спростовуватися обвинувачення, а, окрім того, оцінку на стадії судового розгляду обґрунтованості висунутого обвинувачення суд першої інстанції може надати за наслідками розгляду кримінального провадження по суті.

Зважаючи на стадію кримінального провадження та особливості апеляційного перегляду судового рішення даної категорії справ, колегія суддів також позбавлена можливості дати оцінку доводам захисників в частині обґрунтованості висунутого обвинувачення.

Отже, ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою і вмотивованою, тому підстав для задоволення апеляційних скарг колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Поновити захиснику ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_13 строк на апеляційне оскарження ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 25 листопада 2025 року.

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 , захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_13 , захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 - залишити без задоволення.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 25 листопада 2025 року в частині продовження обвинуваченим ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 23 січня 2026 року включно - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4