Справа № 461/8559/25
Провадження № 1-кс/461/7062/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2025 слідча суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , представника власника майна ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління ГУ НП у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погодженого прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_6 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001100 від 26.09.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Слідчий звернувся до слідчої судді зі вказаним клопотанням, у якому просить накласти арешт на майно, яке 13.11.2025 вилучене у ході проведення обшук у квартирі АДРЕСА_1 , а саме: особистий мобільний термінал зв`язку гр. ОСОБА_4 марки «Apple Iphone 14 Pro Max» IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 із наявними сім картками НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , флеш носій з надписами «DT101 G2» 16GB, флеш носій з надписами «DT101 G2» 16GB, копії паспорта гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на 1 арк.

В обґрунтування клопотання зазначає, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у Львівській області за процесуального керівництва Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0001100 від 26.09.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 , діючи з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та іншими на даний час невстановленими досудовим розслідуванням особами, всупереч вимог Законів України «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», «Про правовий режим воєнного стану», Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022, який в подальшому неодноразово продовжено, усвідомлюючи, що виїзд за межі країни громадян України чоловічої статі віком від 23 до 60 років забороняється, маючи умисел на організацію незаконного переправлення військовозобов`язаного ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , котрий проходив службу у військовій частині № НОМЕР_5 , через державний кордон України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, 15.10.2025 заручившись підтримкою ОСОБА_10 забезпечив незаконне залишення місця несення служби та перевезення останнім ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з місця несення служби до м.Львова та в період часу з 16.10.2025 по 22.10.2025 організував незаконне переправлення ОСОБА_11 через державний кордон України, шляхом сприяння його вчиненню порадами, вказівками, наданням транспортного засобу, за що отримав від ОСОБА_11 грошові кошти у розмірі 47 000 гривень та 11 000 доларів США., що згідно з офіційним курсом НБУ станом на 22.10.2025 становило 459 185,1 гривень.

13.11.2025 з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова було проведено обшук у квартирі АДРЕСА_1 , у ході проведення якого виявлено та вилучено:

- Особистий мобільний термінал зв`язку гр. ОСОБА_4 марки «Apple Iphone 14 Pro Max» IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 із наявними сім картками НОМЕР_3 та НОМЕР_4 ;

- Флеш носій з надписами «DT101 G2» 16GB;

- Флеш носій з надписами «DT101 G2» 16GB;

- Копії паспорта гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на 1 арк.

З огляду на обставини вчинення кримінального правопорушення, на даний час в органу досудового розслідування існує сукупність підстав вважати, що вилучені речі є речовими доказами у вказаному вище кримінальному провадженні, оскільки містять інформацію щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди та можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється в ході проведення досудового розслідування.

Зокрема, вилучений мобільний телефон може містити вхідні/вихідні дзвінки, листування співучасників кримінального правопорушення. Також вилучений мобільний телефон може містити файлові документи та інші відомості, які можуть мати доказове значення у кримінальному провадженні.

13.11.2025 вищевказані речі та документи визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

На теперішній час, з метою збереження речових доказів, виникла необхідність у накладені арешту на речі та документи, які були вилучені у ході проведення обшуку у квартирі АДРЕСА_1 , які полягають у необхідності накладенні на них арешту відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, а саме з метою збереження речових доказів.

Тому є необхідним долучення вище перелічених предметів до матеріалів кримінального провадження з метою використання їх у доказуванні, отриманні постійного безперешкодного доступу до них, недопущенні їх відчуження, зміни або знищення, а також проведення ряду судових експертиз та інших слідчих дій, необхідність у яких може виникнути у ході проведення досудового розслідування.

Окрім цього, вилучені речі нададуть можливість використовувати їх як докази у цьому кримінальному провадженні, проведенню відповідних комп`ютерно-технічних експертиз, крім цього унеможливить зміну або знищення їх оригіналів, що дозволить в подальшому встановити та перевірити факти вчинення кримінального правопорушення та надасть інформацію необхідну для розслідування вказаного провадження.

Беручи до уваги те, що з метою досягнення дієвості цього провадження необхідно накласти арешт на вказане майно з метою збереження речових доказів та забезпечення подальшого призначення судових експертиз по вилучених речах, оскільки є підстави вважати, що такі є засобом або знаряддям вчинення кримінального правопорушення, а вільний доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем.

У зв`язку з наведеним, з метою збереження речових доказів на вище перелічене майно просить накласти арешт.

Слідчий ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав з підстав, наведених у ньому, просив таке задовольнити.

Власник майна ОСОБА_4 та його представники адвокати ОСОБА_5 та ОСОБА_12 у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечили, у його задоволенні просили відмовити. В обґрунтування своїх заперечень вказали на те, що вказане клопотання, окрім того, що є немотивованим, не може бути задоволено й з інших підстав, а саме: при вилученні у ОСОБА_4 вищепереліченого майна працівниками поліції були порушені його гарантії адвокатської діяльності; на вилученому у ОСОБА_4 під час обшуку 13.11.2025 мобільному телефоні «Apple Iphone 14 Pro Max» imei1: НОМЕР_6 , imei2: НОМЕР_7 міститься інформація, яка стосується його адвокатської діяльності (розклад судових засідань, контактні дані клієнтів, контактна інформація судів, підприємств, установ, яка викостовується адвокатом у професійній діяльності), у випадку задоволення клопотання слідчого про накладення арешту на вилучене під час обшуку 13.11.2025 року майно, виникає необхідність копіювання всієї інформації, яка міститься на вилученому мобільному телефоні. Окрім цього, зазначає, що під час завершення слідчої дії обшуку ОСОБА_4 заявив клопотання про подальший огляд мобільного вилученого мобільного телефону у його присутності та присутності члена комітету захисту прав адвокатів та гарантії адвокатської діяльності ради адвокатів Львівської області адвоката ОСОБА_5 , який підтримав його клопотання, проте відповідь на нього вони так і не отримали. Вважає що, зазначений мобільний телефон має бути не арештований, а до нього наданий тимчасовий доступ в присутності мене, мого адвоката та представника ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Окрім цього, ОСОБА_4 скерував до суду клопотання про допит на досудовому розслідуванні в якості свідка ОСОБА_13 , який є підозрюваним у цьому кримінальному провадженні. В обґрунтування клопотання зазначає, що орган досудового розслідування ухиляється від проведення повторного допиту вказаного підозрюваного, що впливає на повноту та достовірність показань.

Також у судовому засіданні ОСОБА_4 заявив усне клопотання про повернення клопотання про накладення арешту на майно слідчому, оскільки таке не відповідає вимогам чинного КПК.

Суд, дослідивши клопотання про арешт майна, вислухавши слідчого, власника майна та його представників, дослідивши додані до клопотання матеріали, вважає його таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором.

Відповідно до ч.5 ст.171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилученого майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої ст.235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Слідча суддя Галицького районного суду міста Львова ухвалою від 03.11.2025 у справі 461/8559/25 (1-кс/461/6788/25) клопотання керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_14 задовольнила та надала дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , у тому числі усіх підсобних, складських, гаражних, технічних та інших приміщеннях за вказаною адресою, які на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_15 (РНОКПП: НОМЕР_8 ) та ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_9 ) з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання та вилучення усіх речей, предметів та оригіналів та/або за їх відсутності копій документів (як на паперових носіях, так і в електронній формі), які мають значення у кримінальному проваджені, зокрема: - грошових коштів здобутих злочинним шляхом, ідентифікованих грошових коштів, підроблених медичних документів, скерувань, бланків (заготовок), голографічних захисних елементів, які використовувалися для їх підробки, а також готових для збуту документів про проходження медичних оглядів; - печаток, штампів, кліше, факсиміле, підписів будь-яких осіб (у т.ч. медичних установ та їх керівників); - документів щодо взаємовідносин із військовими частинами та іншими військовими формуваннями; - матеріалів, обладнання, інструментів, електронних та механічних пристроїв, мобільних телефонів, цифрових носіїв, з можливістю копіювання та вилучення інформації, котра має доказове значення для досудового розслідування; - бланків (заготовок) документів, а також копій паспортів (ID карток); - документів з приводу відкриття та обслуговування будь-яких банківських сейфових скриньок та ключів до них; пластикових платіжних карток, документів з приводу їх відкриття та обслуговування, інших банківських пластикових карток, які використовуються для здійснення злочинної діяльності; - довіреностей (доручень) на вчинення будь-яких дій, виданих на прізвища будь-яких осіб; - стаціонарної та портативної комп`ютерної техніки (у тому числі десктопів/неттопів/моноблоків, серверів, ноутбуків (лептопів)/нетбуків/ планшетів), електронних пристроїв обробки та зберігання інформації (у тому числі мобільних телефонів (смартфонів); СІМ-карток будь-яких операторів телефонного зв`язку; зовнішніх/внутрішніх (SSD/HDD/FLASH), інших електронних та оптичних носіїв/накопичувачів інформації, грошових коштів та цінностей здобутих злочинним шляхом (у т.ч. апаратних/цифрових пристроїв (гаманців) для зберігання крипто-валют, електронних (криптографічних) ключів доступу), з можливістю вилучення та/або копіювання інформації, котра має доказове значення для досудового розслідування; - інших знарядь та засобів вчинення кримінальних правопорушень, речей, предметів та документів як на паперових носіях, так і в електронній формі, які містять відомості, що мають значення для кримінального провадження. .

13.11.2025 з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова був проведений обшук у квартирі АДРЕСА_1 , у ході проведення якого виявлено та вилучено:

- Особистий мобільний термінал зв`язку гр. ОСОБА_4 марки «Apple Iphone 14 Pro Max» IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 із наявними сім картками НОМЕР_3 та НОМЕР_4 ;

- Флеш носій з надписами «DT101 G2» 16GB;

- Флеш носій з надписами «DT101 G2» 16GB;

- Копії паспорта гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на 1 арк.

13.11.2025 вищевказані речі та документи постановою слідчого визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, метою арешту майна є збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч.5 ст.132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Окрім цього, відповідно до п. п. 4, 5 ч. 5 ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає: заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно; порядку виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб.

Сторона обвинувачення довела, що зазначене у клопотанні слідчого майно має значення для забезпечення цього кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України. Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна в подальшому може перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України, сторона обвинувачення довела слідчому судді необхідність арешту цього майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

У статтях 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Також, відповідно до положень статті 1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява №31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А №296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A №52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A №98).

У статті 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

У статті 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод регламентовано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Проте, попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Відповідно до ч.1 ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

Слідча суддя вважає, що у цьому кримінальному провадженні потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна ОСОБА_4 для можливого використання речей як доказів у кримінальному провадженні № 0001100 від 26.09.2025.

Підстав сумніватися у співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження слідча суддя не вбачає.

Докази негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, особі, яка є власником майна, не надані, та слідча суддя не встановила.

Стосовно доводів власника про порушення положень законодавства про адвокатську діяльність під час проведення обшуку, слід відзначити таке.

Адвокат, як і будь-яка інша особа, може бути причетним до вчинення кримінального правопорушення, проте законодавцем встановлені гарантії, які мають бути дотримані при накладенні арешту на майно такої особи, зокрема, що стосуються збереження адвокатської таємниці.

Згідно з частиною другою статті 23 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», у разі проведення обшуку чи огляду житла, іншого володіння адвоката, приміщень, де він здійснює адвокатську діяльність, тимчасового доступу до речей і документів адвоката слідчий суддя, суд у своєму рішенні в обов`язковому порядку зазначає перелік речей, документів, що планується відшукати, виявити чи вилучити під час проведення слідчої дії чи застосування заходу забезпечення кримінального провадження, а також враховує вимоги пунктів 2-4 частини першої цієї статті. Під час проведення обшуку чи огляду житла, іншого володіння адвоката, приміщень, де він здійснює адвокатську діяльність, тимчасового доступу до речей і документів адвоката має бути присутній представник ради адвокатів регіону, крім випадків, передбачених абзацом четвертим цієї частини. Для забезпечення його участі службова особа, яка буде проводити відповідну слідчу дію чи застосовувати захід забезпечення кримінального провадження, завчасно повідомляє про це раду адвокатів регіону за місцем проведення такої процесуальної дії.

Дозвіл на проведення обшуку за місцем проживання адвоката був отриманий у слідчої судді за клопотанням керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону із визначенням чіткого переліку речей, речей і документів, дозвіл на відшукання яких надавався. Окрім того, щодо визначення переліку речей та документів, слідча суддя бере до уваги, що вирішення питання про надання дозволу на обшук та сам обшук відбувались на початковій стадії досудового розслідування, а до ймовірного вчинення кримінального правопорушення, що розслідується ймовірно причетний адвокат. За таких обставин, чітке розмежування речей, документів, що становлять предмет розслідування, і речей та документів, що становлять виключно адвокатську таємницю та поза розумним сумнівом не містять обставин, що мають значення для досудового розслідування, на початковій стадії є ускладненим.

Також під час обшуку був присутній представник ради адвокатів регіону, у присутності якого відбувалось відшукання вилученого Майна.

Отже, встановлені Законом гарантії адвокатської діяльності були дотримані. А всі заперечення сторони захисту стосовно порядку проведення обшуку не мають значення для вирішення питань цього розгляду.

Зважаючи на те, що під час вилучення технічних пристроїв з`ясувати повний зміст даних, що на них містяться було неможливим без відновлення видалених даних, відповідні завдання представника ради адвокатів регіону не були реалізовані у повному об`ємі з об`єктивних причин.

Поряд з цим, відповідно до ч. 2 ст. 237 КПК України, огляд комп`ютерних даних проводиться слідчим, прокурором шляхом відображення у протоколі огляду інформації, яку вони містять, у формі, придатній для сприйняття їх змісту (за допомогою електронних засобів, фотозйомки, відеозапису, зйомки та/або відеозапису екрана тощо або у паперовій формі).

Відповідно до ч. 3 ст. 223 КПК України, слідчий, прокурор вживає належних заходів для забезпечення присутності під час проведення слідчої (розшукової) дії осіб, чиї права та законні інтереси можуть бути обмежені або порушені.

На підставі викладеного, з огляду на те, що дані, які містяться на вилучених технічних пристроях можуть містити адвокатську таємницю, після повернення відповідних речей з експертиз, слідчий, прокурор можуть проводити огляд даних, що вони вміщують, виключно з участю представника ради адвокатів регіону з метою виокремлення відомостей, що становлять адвокатську таємницю та не містять обставин, що мають значення для досудового розслідування. У випадку виникнення будь-яких сумнівів щодо відношення тих чи інших даних виключно до адвокатської таємниці, такий огляд має бути припинений для надання можливості власникам майна звернутись до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна з метою вирішення належності до адвокатської таємниці та відповідно відсутності потреби у подальшому арешті майна. Вказане відповідає практиці ЄСПЛ (Wieser and Bicos Beteiligungen GmbH v. Austria (заява № 74336/01).

З огляду на викладене, на переконання слідчої судді, на цьому етапі досудового розслідування, накладення арешту на вилучене слідчим Майно, з метою збереження речових доказів, є необхідним для виконання вищенаведених завдань кримінального провадження щодо забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального правопорушення.

Такий арешт пов`язаний з втручанням у право особи на власність, що є складовою права на мирне володіння своїм майном (передбачене у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Водночас, на переконання слідчої судді, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права особи, оскільки є необхідним і пропорційним до законної мети, що переслідується - нагальної суспільної потреби у розслідуванні корупційних кримінальних правопорушень.

Слідча суддя вважає, що вказаний суспільний інтерес при врівноважуванні повинен отримати більшу вагу, тоді як інтерес осіб, що полягає у можливості володіти своїм майном, має порівняно меншу вагу.

Отже, з огляду на положення ч.ч.2, 3 ст.170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст.98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, чи належить воно підозрюваному, чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не буде досягнуто цілей застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Окрім того, арешт майна з підстав, передбачених ч.ч.2, 3 ст.170 КПК України, по суті є формою забезпечення доказів і становить самостійну правову підставу для арешту майна поряд із забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна і, на відміну від двох останніх підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні та не пов`язує можливість арешту такого майна з особою підозрюваного.

При цьому, слідча суддя наголошує, що вказаний захід є тимчасовим, а тому у подальшому його власник чи володілець має право звернутися із клопотанням про скасування даного арешту і вилучене майно йому буде повернуто згідно з положеннями ст.174 КПК України.

Таким чином, дослідження та збереження майна, з приводу якого подане клопотання, має важливе значення для кримінального провадження та відповідає критеріям, визначеним у ст.170 КПК України, оскільки прямо стосується предмету доказування у вказаному кримінальному провадженні. Також, слідчий належним чином обґрунтував, що у разі незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, існує ймовірність того, що у подальшому важливі дані, необхідні для проведення об`єктивного досудового розслідування, можуть бути втрачені.

Врахувавши правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна, слідча суддя приходить до висновку, що арешт майна на даному етапі є цілком законним і необхідним для забезпечення кримінального провадження, а тому клопотання слідчого слід задовольнити, а у задоволенні клопотання сторони захисту про повернення клопотання про накладення арешту на майно відмовити.

Щодо клопотання сторони захисту про допит свідка на досудовому розслідуванні, слідча суддя зазначає таке.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 225 КПК України, у виняткових випадках, пов`язаних із необхідністю отримання показань свідка чи потерпілого під час досудового розслідування, якщо через існування небезпеки для життя і здоров`я свідка чи потерпілого, їх тяжкої хвороби, наявності інших обставин, що можуть унеможливити їх допит в суді або вплинути на повноту чи достовірність показань, сторона кримінального провадження має право звернутися до слідчого судді із клопотанням провести допит такого свідка чи потерпілого в судовому засіданні, в тому числі одночасний допит двох чи більше вже допитаних осіб.

Зазначене свідчить про те, що подане клопотання повинно мати в своєму обґрунтуванні викладення конкретних й реальних причин, які вказують на необхідність отримання від певної особи чи осіб показань і водночас існування на час подання й розгляду клопотання чи в майбутньому до часу розгляду матеріалів кримінального провадження судом, небезпеки для життя і здоров`я свідка, його тяжкої хвороби, розвиток і наслідки якої створюють небезпеку для життя чи можуть викликати тяжкі наслідки для здоров`я особи, наявності інших обставин, що можуть унеможливити в майбутньому їх допит у суді або вплинути на повноту чи достовірність показань.

ВССУ в узагальненні "Про практику вирішення слідчими суддями питань, пов`язаних із слідчими (розшуковими) діями" від 03.06.2016 р. акцентував увагу на тому, що у частині першій ст. 225 КПК України чітко визначені лише два виняткові випадки, які є підставою для звернення сторони кримінального провадження із клопотанням про проведення допиту, зокрема, існування небезпеки для життя чи здоров`я свідка, потерпілого та їх тяжка хвороба. Вжите в частині першій ст. 225 КПК України формулювання "інші обставини" свідчить про невичерпність переліку таких обставин, наголошуючи на існуванні вірогідності унеможливити допит свідка чи потерпілого в суді або вплинути на повноту чи достовірність їх показань.

Розглядаючи клопотання про допит свідка, потерпілого у порядку ст. 225 КПК України, слідчий суддя, вивчаючи його зміст та матеріали, додані до нього, оцінює обґрунтованість клопотання і визначає, чи мають місце обставини, які зумовлюють допит зазначених осіб, та унеможливлюють його проведення під час судового засідання.

Водночас, у клопотанні не наведені та нічим не підтверджені обставини, передбачені ст. 225 КПК України, які б вказували на вірогідність унеможливити допит свідка в суді або вплинути на повноту чи достовірність його показань, тому з огляду на вказане, слідча суддя дійшла до висновку, що відсутні правові підстави для задоволення клопотання про допит в якості свідка ОСОБА_9 під час досудового розслідування у судовому засіданні в межах вказаного кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 131-132, 170-175, 225, 309, 395 КПК України, слідча суддя -

У Х В А Л И Л А :

1. Клопотання слідчого задовольнити.

2. Накласти арешт з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні № 0001100 від 26.09.2025 на майно, яке 13.11.2025 вилучене у ході проведення обшук у квартирі АДРЕСА_1 , а саме: особистий мобільний термінал зв`язку гр. ОСОБА_4 марки «Apple Iphone 14 Pro Max» IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 із наявними сім картками НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , флеш носій з надписами «DT101 G2» 16GB, флеш носій з надписами «DT101 G2» 16GB, копії паспорта гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на 1 арк.

3. Зобов`язати слідчого, прокурора проводити огляд даних, що вміщують речі/предмети, на які цією ухвалою накладений арешт, виключно з участю представника ради адвокатів регіону з метою виокремлення відомостей, що становлять адвокатську таємницю та не містять обставин, що мають значення для досудового розслідування. У випадку виникнення будь-яких сумнівів щодо відношення тих чи інших даних виключно до адвокатської таємниці, такий огляд має бути припинений для надання можливості власникам майна звернутись до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна з метою вирішення належності до адвокатської таємниці та відповідно відсутності потреби у подальшому арешті майна.

4. У задоволенні клопотання ОСОБА_4 про повернення клопотання про арешт майна та допит свідка на досудовому розслідуванні відмовити.

5. Контроль за виконанням ухвали покласти на процесуального керівника у кримінальному проваджені № 0001100 від 26.09.2025.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою під час проголошення ухвали в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Повний текст цієї ухвали проголошений 20.11.2025 о 09:00 год.

Слідча суддя ОСОБА_16