Номер справи 703/8777/25
УХВАЛА

23 січня 2026 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора Смілянської окружної прокуратури про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.12.2019 під №0001945 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

у с т а н о в и в :

30.12.2025 до суду від Смілянської окружної прокуратури надійшло клопотання про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.12.2019 під №0001945 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, на підставі п. 3-1 ч.1, п. 1-1 ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Клопотання обґрунтовує тим, що в провадженні слідчого відділення відділу поліції №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.12.2019 під №0001945 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

В ході проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні встановлено, що в період часу з 01-00 год до 08-00 год 01.12.2019 невідома особа, перебуваючи біля будинку № 3 по бульвару О.Бобринського в м. Сміла, шляхом розбиття вікна автомобіля «Мерседес-Бенц Віто», д.н.з. НОМЕР_1 , належного ОСОБА_4 , викрала електроінструменти та документацію бухгалтерського обліку, спричинивши останньому матеріальну шкоду.

Під час досудового розслідування вжито всіх заходів для всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, проведені всі необхідні слідчі (розшукові) дії, спрямовані на розкриття вказаного кримінального правопорушення та встановлення особи, яка вчинила дане кримінальне правопорушення.

З моменту реєстрації кримінального провадження в ЄРДР, а також з дня вчинення кримінального правопорушення минуло більше чотирьох років, однак не встановлено особу, яка може бути причетною до вчинення вказаного кримінального правопорушення, в зв`язку з чим прокурор звернувся до суду з клопотанням про закриття кримінального провадження.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні клопотання підтримав, просив задовольнити на підставі доданих документів.

Потерпілий у підготовче судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про час та місце його проведення, з письмовими заявами не звертався.

Суд, заслухавши позицію прокурора, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного.

Згідно з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, відомості про вчинення кримінального правопорушення у кримінальному провадженні №0001945 внесені 02.12.2019 за обставинами, зазначеними прокурором у клопотанні з правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 185 КК України.

Питання щодо наявності кваліфікуючої ознаки крадіжки «проникнення у сховище» було предметом вирішення об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, яка в постанові 19 листопада 2018 року (справа № 205/5830/16-к, провадження № 51-2436кмо18) акцентувала увагу на тому, що у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» № 10 від 06 листопада 2009 року, під сховищем пропонувалося розуміти «певне місце чи територію, відведені для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей, які мають засоби охорони від доступу до них сторонніх осіб (огорожа, наявність охоронця, сигналізація тощо), а також залізничні цистерни, контейнери, рефрижератори, подібні сховища тощо».

Схоже визначення поняття «сховище» міститься у постанові Верховного Суду України від 31 січня 2013 року в справі №5-33кс12: «під поняттям «сховище» слід розуміти певні місця чи ділянки території, відведені для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей, які обладнані огорожею чи технічними засобами або забезпечені іншої охороною: пересувні автолавки, рефрижератори, контейнери, сейфи та інші сховища».

Відповідно до усталених у доктрині кримінального права підходів сховище це завжди певне місце або територія, які використовуються для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей та мають будь-які засоби охорони від доступу сторонніх осіб (наприклад, огорожа, наявність охоронця, сигналізація), що унеможливлюють (суттєво ускладнюють) вільне та безперешкодне потрапляння на них сторонніх осіб.

Тобто до сховища (незалежно від ознаки стаціонарності) мають бути віднесені місця чи ділянки, які використовуються для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей, та мають властиві для цього конструктивні ознаки, які забезпечують охорону від доступу до них сторонніх осіб.

За визначенням, передбаченим ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05 квітня 2001 року № 2344-III, автомобільний транспортний засіб колісний транспортний засіб (автобус, вантажний та легковий автомобіль, причіп, напівпричіп), який використовується для перевезення пасажирів, вантажів або виконання спеціальних робочих функцій.

При цьому легковий автомобіль - автомобіль з кількістю місць для сидіння не більше дев`яти, з місцем водія включно, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення пасажирів та їх багажу із забезпеченням необхідного комфорту та безпеки (п. 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306).

Одночасно салони та багажні відділення автомобілів, зокрема і легкових, дозволять використовувати їх з урахуванням особливостей конструкції, як для перевезення пасажирів та їх багажу, так і для постійного чи тимчасового зберігання майна володільця транспортного засобу.

Таким чином, наявність засобів охорони транспортного засобу, у тому числі і технічних, що обмежують вільний доступ сторонніх осіб до майна, що знаходиться в салоні або багажному відділенні автомобіля, свідчить про наявність ознак сховища, яке є володінням особи.

Під проникненням слід розуміти незаконне вторгнення у сховище будь яким способом.

Велика Палата Верховного Суду у постанові 18 квітня 2018 року (справа №569/1111/16-к, провадження №13-14кс18) при вирішення питання про наявність чи відсутність ознаки «проникнення» вказала, що як правильно зазначається в постанові ВСУ від 15 листопада 2012 року в справі №5-15кс12в, при здійсненні такої правової оцінки необхідно виділяти фізичний та юридичний критерії розуміння поняття «проникнення». Зокрема, для визначення фізичного критерію підлягає встановленню: 1)факт входження (потрапляння) до приміщення (житла, іншого приміщення чи сховища); 2)час, спосіб, місце та обставини входження (потрапляння) до приміщення (житла, іншого приміщення чи сховища) з урахуванням режиму доступу до нього та до майна, яким бажає заволодіти особа.

Для з`ясування юридичного критерію слід встановлювати: 1) незаконність входження (потрапляння) в приміщення (житло, інше приміщення чи сховище) або перебування в ньому, що обумовлюється відсутністю в особи права на перебування там, де знаходиться майно, яким вона бажає незаконно заволодіти; 2) мету, яку досягає особа, вчиняючи обрані дії, усвідомлення нею характеру вчиненого суспільно небезпечного діяння, зокрема й факту незаконного входження (потрапляння) до приміщення (житла, іншого приміщення чи сховища) чи перебування в ньому, передбачення наслідків вчиненого діяння.

З огляду на зазначене, з урахуванням конкретних обставин провадження незаконне потрапляння сторонніх осіб до салону та багажного відділення автомобіля шляхом подолання різним способом засобів охорони від вільного доступу, у тому числі технічних, здійснене з метою викрадення майна, що там зберігається, складає ознаку незаконного проникнення до володіння особи сховища.

За обставинами даної справи, в пасажирському автомобілі зберігалися електроінструменти, належні потерпілому, а також документи, оформлені в процесі здійснення підприємницької діяльності, що матеріальної цінності як такі не мають. Способом вчинення крадіжки є розбиття скла автомобіля та проникнення всередину, відтак правову кваліфікацію діяння, що є предметом даного кримінального провадження, суд вважає хибною.

Вказані обставини свідчать про передчасність висновків сторони обвинувачення щодо спливу в даному випадку строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: десять років - у разі вчинення тяжкого злочину.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Законність відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, полягає у тому, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Публічність, згідно ст. 25 КПК України, передбачає, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Як вбачається з матеріалів клопотання, в ході проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні органом досудового розслідування проведено слідчі дії, а саме: прийнято заяву про вчинене кримінальне правопорушення, допитано потерпілого, надано доручення оперативному підрозділу щодо розшуку особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та отримано матеріали його виконання доручень, досудовим розслідуванням особу, якою вчинене кримінальне правопорушення, не встановлено.

За результатами розгляду клопотання суд дійшов висновку, що вказаних вище норм органом досудового розслідування не дотримано, досудове слідство по суті обмежилося фіксуванням події кримінального правопорушення та допитом потерпілого, одноразовим направленням доручення співробітникам оперативного підрозділу.

Наведені вище обставини вказують, що прийняття рішення про закриття кримінального провадження є очевидно передчасним та не відповідає завданням кримінального провадження.

Керуючись ст. 12, 49, ч. 2 ст. 286 КК України, ст. 107, 284, 369, 372 КПК України,

п о с т а н о в и в :

В задоволенні клопотання прокурора про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.12.2019 під №0001945 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 7 днів з дня її проголошення до Черкаського апеляційного суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо воно не скасоване, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1