Провадження № 1-кп/344/1130/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2025 року м.Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді: ОСОБА_1

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурорів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Івано-Франківську кримінальне провадження з обвинувальним актом про обвинувачення

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Верхній Струтинь Рожнятівського району Івано-Франківської області, жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з середньою освітою, студентки другого курсу Відокремленого структурного підрозділу Івано-Франківський коледж фізичного виховання Національного університету фізичного виховання і спорту України, не одруженої, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, суд, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 вчинила: таємне викрадення чужого майна (крадіжку), що завдало значну шкоду потерпілому, вчинене в умовах воєнного стану.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

Так, 22.05.2025, у вечірню пору доби, ОСОБА_5 перебувала у гостях в свого знайомого ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_2 .

Перебуваючи в приміщенні зазначеної квартири ОСОБА_5 побачила в тумбі спальної кімнати грошові кошти в іноземній валюті. В цей час у ОСОБА_5 виник протиправний умисел на таємне викрадення чужого майна - грошових коштів. ОСОБА_5 , переконавшись в тому, що потерпілий ОСОБА_9 спить та за її діями не спостерігає, реалізуючи свій протиправний намір, у період дії на території України воєнного стану, який введений згідно Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (зі змінами, востаннє внесеними Указом Президента України №235/2025 від 15.04.2025, затвердженим Законом України №4356-ІХ від 16.04.2025), діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, керуючись корисливим мотивом та з метою незаконного збагачення, таємно викрала з тумби, яка розміщена поруч ліжка, частину грошових коштів, а саме 1 700 доларів США, що згідно довідки НБУ станом на 22.05.2025 року становить 70 441,20 грн.

В подальшому ОСОБА_5 з викраденим майном покинула місце вчинення кримінального правопорушення, а викраденим розпорядилася на власний розсуд.

Продовжуючи реалізовувати єдиний протиправний умисел на таємне викрадення чужого майна, 04.06.2025 року, у вечірню пору доби, ОСОБА_5 прийшла в гості до потерпілого ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 .

Перебуваючи в приміщенні спальної кімнати вказаної квартири, переконавшись в тому, що потерпілий ОСОБА_7 за її діями не спостерігає, оскільки перебував за межами кімнати, реалізуючи свій протиправний намір, у період дії на території України воєнного стану, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, керуючись корисливим мотивом та з метою незаконного збагачення, таємно викрала з тумби, яка розміщена поруч ліжка, грошові кошти в сумі 3 200 доларів США, що згідно довідки НБУ станом на 04.06.2025 року становить 133 243,20 грн.

В подальшому ОСОБА_5 з викраденим майном покинула місце вчинення кримінального правопорушення, а викраденим розпорядилася на власний розсуд, чим спричинила потерпілому ОСОБА_7 значної майнової шкоди на загальну суму 203 684,40 грн.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 вину у пред`явленому обвинуваченні за ч.4 ст. 185 КК України визнала повністю, та ствердила все вищенаведене, відповідно до викладеного. Усвідомлює, що своїми діями вчинила кримінальне правопорушення, на даний час щиро розкаюється у вчиненому, критично оцінює свій вчинок, запевнила суд, що такого більше не повториться, просила суворо не карати. Клопотання представника потерпілого про розподіл судових витрат на правову допомогу просила задоволити частково, зменшивши суму відшкодування.

Представник потерпілого ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, на електронну адресу суду надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності та без участі потерпілого. Просив призначити обвинуваченій ОСОБА_5 покарання не пов`язане із позбавленням волі, стягнути з обвинуваченої на користь потерпілого витрати, пов`язані з наданням правової допомоги в сумі 20 920,00 грн. (а.с. 47, 48, 68, 69, 93, 94).

Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, 23.07.2025 року та 06.11.2025 року подав до суду заяви, відповідно до яких просив призначити обвинуваченій ОСОБА_5 покарання не пов`язане із позбавленням волі, стягнути з останньої на його користь процесуальні витрати, пов`язані з наданням правової допомоги в сумі 20 920,00 грн., будь-яких інших претензій до неї не має. Крім цього, просив проводити розгляд справи без його участі (а.с.36, 72).

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються та дослідження фактичних обставин справи було обмежено допитом обвинуваченої ОСОБА_5 . При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм зрозуміло що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), що завдало значну шкоду потерпілому, вчинене в умовах воєнного стану.

Суд вважає дану кваліфікацію вірною.

Призначаючи покарання обвинуваченій, суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст.12 КК України є тяжким злочином, особу винної, зокрема те, що вона раніше не судима, на обліку в лікаря психіатра та нароколога не перебуває, навчається, її молодий вік, матеріальний стан, стан здоров`я.

Окрім того, суд також враховує, що згідно інформації, яка міститься в досудовій доповіді органу пробації у обвинуваченої ОСОБА_5 наявний середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та середній ризик небезпеки, яку вона становить для суспільства, в тому числі для окремих осіб, Калуський районний сектор №2 філії ДУ Центр пробації в Івано-Франківській області вважає, що виправлення ОСОБА_5 без позбавлення волі на певний строк можливе та не становить небезпеки для суспільства (в тому числі окремих осіб). У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, уповноважений орган пробації, вважає доцільним крім обов`язків, передбачених ч.1 ст. 76 КК України, покласти на неї додаткові обов`язки, передбачені ч.3 ст.76 КК України, а саме: виконати заходи передбачені пробаційною програмою; не виїжджати за межі України без погодження з органом пробації.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає: визнання вини, щире каяття обвинуваченої у вчиненому, сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку, її молодий вік, матеріальний стан, стан здоров`я.

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Враховуючи всі вищенаведені обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, враховуючи, думку прокурора, потерпілого, представника потерпілого, конкетику даного правопорушення, особу винної, її майновий стан, стан здоров`я, а також її ставлення до вчиненого, висновок органу пробації, беручи до уваги вимоги ст. 50 КК України, в якій зазначається, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, суд вважає за можливе призначити покарання обвинуваченій із застосуванням вимог ч.1 ст.69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.4 ст.185 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі.

Окрім того, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу ОСОБА_5 , а саме те, що вона повністю визнала вину у скоєному, щиро розкаялася у вчиненому, активно сприяла у розкритті кримінального правопорушення, відшкодувала завдану шкоду, що підтверджується копією заяви ОСОБА_7 від 26.06.2025 року, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, позитивно характеризується по місцю навчання, раніше не судима. Беручи до уваги позицію Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 28 березня 2023 року у справі №722/594/22, про тлумачення ознаки «в умовах воєнного стану або надзвичайного стану» з врахування того, що обвинуваченою ОСОБА_5 не були використані умови воєнного стану для вчинення даного злочину та принципу індивідуалізації покарання, визначеного ч. 2 ст. 61 Конституції України. Виходячи з позиції, зазначеній у рішенні КСУ від 2 листопада 2004 року, суд вважає, що принцип індивідуалізації і пропорційності покарання вимагає також не ставити осіб, які вчинили злочини різної тяжкості в однакове становище. Особи, які використали фактичні обставини воєнного чи надзвичайного стану, і особи, які вчинили злочини за звичайних обставин, знаходяться у суттєво різному становищі. Недискримінаційне застосування до них однакових покарань не тільки не переслідує мету, заявлену законодавцем, але й не забезпечує розумну пропорційність ужитих заходів і поставленої мети, навіть якщо б така мета була заявлена. На підставі вищенаведеного, суд приходить до переконання про можливість виправлення обвинуваченої без відбування покарання та звільнення її судом на підставі ст.75 КК України від відбування покарання у виді 3 років позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком, поклавши відповідні обов`язки, оскільки таке покарання буде достатнім, справедливим та необхідним для виправлення обвинуваченої, а також для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як нею, так і іншими особами.

Запобіжний захід щодо обвинуваченої ОСОБА_5 судом не обирався.

Питання речових доказів вирішити згідно вимог ст.100 КПК України.

Згідно ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. За відсутності в обвинуваченого коштів, достатніх для відшкодування зазначених витрат, вони компенсуються потерпілому за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом для компенсації шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. У разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Відповідно до вимог ст. 118 КПК України процесуальні витрати складаються в тому числі із витрат на правову допомогу.

17.06.2025 року між адвокатом ОСОБА_8 та потерпілим ОСОБА_7 було укладено договір №45/2025 про надання правової допомоги, розділом 4 якого, передбачено, що замовник зобов`язується сплатити адвокату вартість правової допомоги (гонорар), що надається, у порядку в строки та на умовах, визначених у додаткових угодах (замовленнях) до Договору, які є невід`ємною частиною Договору. Оплата за даним Договором здійснюється не пізніше 3-х робочих днів з дати підписання Сторонами акту виконаних робіт (надання послуг) (а.с.32-35).

09.07.2025 року сторони підписали Додаток №1 до Договору №45/2025 про надання правової допомоги від 17.06.2025 року, згідно якого вартість надання правової допомоги на етапі досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження становить гривневий еквівалент 500 доларів США (а.с.27).

Відповідно до Акту здачі-прийняття наданих послуг від 09.07.2025 року та Довідки про сплату вартості правничої допомоги, загальна вартість правової допомоги згідно договору №45/2025 про надання правової допомоги від 17.06.2025 року становить 20 920 грн.: здійснення представництва інтересів потерпілого під час проведення переговорів з обвинуваченою стороною, з метою досудового врегулювання питання 8 368,00 грн. (3 години); участь адвоката під час проведення слідчої дії на етапі досудового розслідування (допит потерпілого в межах кримінального провадження) 4 184,00 грн. (2 години); участь адвоката під час судового розгляду кримінального провадження в інтересах потерпілого 8 368,00 грн. (5 годин). Послуги надані і оплачені в повному обсязі. Сторони претензій одна до одної не мають (а.с. 28, 29).

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що представник потерпілого ОСОБА_8 під час судового розгляду кримінального провадження брав участь лише у підготовчому судовому засіданні, яке тривало 14 (чотирнадцять) хвилин. В наступні судові засідання представник потерпілого не з`являвся, 29.09.2025 року, 13.10.2025 року та 12.11.2025 року на електронну адресу суду надіслав заяви про розгляд справи за відсутності потерпілого та його представника.

На підставі вищенаведеного, з врахуванням клопотання обвинуваченої щодо зменшення суми витрат на правову допомогу, виходячи з вимог розумності та справедливості, враховуючи матеріальне становище як потерпілої, так і обвинуваченого, суд вважає, що клопотання представника потерпілого про стягнення з обвинуваченої ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_7 20 920 грн. підлягає до часткового задоволення, а саме в розмірі 13 552 (тринадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят дві) гривні, з яких: здійснення представництва інтересів потерпілого під час проведення переговорів з обвинуваченою стороною, з метою досудового врегулювання питання 8 368,00 грн. (3 години); участь адвоката під час проведення слідчої дії на етапі досудового розслідування (допит потерпілого в межах кримінального провадження) 4 184,00 грн. (2 години); участь адвоката під час судового розгляду кримінального провадження в інтересах потерпілого 1 000 грн. (14 хвилин).

Процесуальні витрати за проведення судової дактилоскопічної експертизи у відповідності до ч.2 ст.124 КПК України покласти на обвинувачену.

На підставі викладеного, керуючись ч.15 ст. 615, ст.ст.373-375 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України 3 (три) роки позбавлення волі.

Керуючись ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

На підставі ст.76 КК України, зобов`язати ОСОБА_5 не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , жительки АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 13 552 (тринадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят дві) гривні 00 копійок витрат на правову допомогу.

Речові докази:

- речові докази, які 09.06.2025 року були вилучені в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_3 , які постановою старшого слідчого від 10.06.2025 року визнані речовими доказами та передані на зберігання в кімнату зберігання речових доказів РУП ГУНП в Івано-Франківській області повернути ОСОБА_5 , арешт накладений ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 17.06.2025 року скасувати.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави, процесуальні витрати за проведення судової дактилоскопічної експертизи в сумі 5 348 (п`ять тисяч триста сорок вісім) гривень 40 копійок.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Івано-Франківський міський суд.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.

Суддя ОСОБА_10