Справа № 206/4820/25
Провадження № 1-кп/206/389/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2025 м. Дніпро

Самарський районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в міста Дніпра, обвинувальний акт по кримінальному провадженню, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000571 від 26.07.2025 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Дніпропетровськ, громадянин України, з базовою середньою освітою, не одружений, який не має на утриманні неповнолітніх дітей чи інших непрацездатних осіб, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 .,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Суд визнав доведеним те, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 296 КК України при наступних обставинах.

ОСОБА_4 26.07.2025 приблизно о 20.15 годині, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, прибув до території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем мешкання ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_2 . Далі. ОСОБА_4 перебуваючи в громадському місці, діючи умисно з метою грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, грубо і умисно порушуючи громадський порядок, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, почав голосно стукати по воротам вищевказаного домоволодіння, в результаті чого на вулицю вийшов ОСОБА_5 . Далі ОСОБА_4 розуміючи, що знаходиться в громадському міст, діючи умисно, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства та в очевидному ігноруванні існуючих в суспільстві правил поведінки, моральності та добропристойності, що супроводжувались особливою зухвалістю, став вчиняти хуліганські дії у відношенні ОСОБА_5 , висловлюючись на його адресу словами нецензурної лайки, тим самим ображаючи його честь та гідність та провокуючи останнього вступити в конфлікт. Однак ОСОБА_5 з метою уникнення конфлікту зробив зауваження ОСОБА_4 , на які останній не реалізував.

Після чого, ОСОБА_4 продовжуючи свою злочинну діяльність, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, протиставляючи себе суспільству та виявляючи зневагу до існуючих у ньому правил і норм поведінки, із застосуванням предмета, спеціально пристосованого та заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, використовуючи нікчемний привід, наблизився до хвіртки домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 дістав з кишені своїх брюк гранату РГД-5, привів у бойове готовність, діставши кільце, та кинув на подвір`я зазначеного вище домоволодіння. В свою чергу ОСОБА_5 з метою уникнення отримання тілесних ушкоджень знаходячись за територією домоволодіння, швидко зачинив хвіртку та відбіг, наголосивши ОСОБА_4 про необхідність поваги до оточуючих та загальноприйнятих правил поведінки, на що останній відреагував агресивно та відійшов з місця вчинення злочину.

Отже, умисні дії ОСОБА_4 , які виразились у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю із застосуванням предмета, спеціально пристосованого та заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296 КК України, визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, підтвердив обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованого органом досудового розслідування злочині, викладені в обвинувальному акті, які відповідають дійсності, він їх у повному обсязі підтверджує та надав показання, що 26.07.2025 прибув до території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем мешкання ОСОБА_5 , дістав з кишені своїх брюк гранату РГД-5, привів у бойове готовність, діставши кільце, та кинув на подвір`я. Граната вибухнула. Свою поведінку засуджує, просить надати шанс виправитися, готовий відшкодувати матеріальні збитки.

Потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні підтвердив, що вони з обвинуваченим сусіди та трапився конфлікт. Просить не давати суворе покарання.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що учасники не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений та потерпілий, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються. Тому суд досліджує матеріали кримінального провадження, в частині тих, що характеризують особу обвинуваченого.

Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують обвинуваченого, дійшов висновку, щодо доведеності винуватості поза розумним сумнівом ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 України, а саме грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю (хуліганство), вчинене із застосуванням спеціально пристосованого предмету для нанесення тілесних ушкоджень.

У судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованих злочинів визнав повністю, у вчиненому кається. На думку суду, визнання винуватості обвинуваченим та його щире каяття не пов`язане саме з бажанням отримати мінімальне покарання, а також наявності беззаперечних доказів учинення злочинів у справі. Аналогічну позицію було висловлено прокурором та потерпілим у судовому засіданні.

У зв`язку з чим, на думку суду, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, є щире каяття.

При цьому судом не було встановлено обставин, які би обтяжували покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України.

Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину. Індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром, якої є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорій тяжких відповідно до ст. 12 КК України, його вид, суспільна небезпечність. Наслідки вчинення злочину. При цьому суд також ураховує загальні відомості щодо обвинуваченого, який має середню освіту, добровільно готовий відшкодував завдану ним шкоду потерпілому.

Ураховуючи відсутність обставин, які обтяжують покарання, відомості що характеризують особистість обвинуваченого, а також обставину, що пом`якшує покарання відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України, у суду наявні підстави для призначення покарання обвинуваченому за ч. 4 ст. 296 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 76 КК України, суд покладає на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки, передбачені пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, а також передбачені пунктами 2, 4 ч. 3 ст. 76 КК України - не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Призначення ОСОБА_4 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, бо призначення покарання є дискрецією суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Ураховуючи те, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили стосовно обвинуваченого.

Цивільний позов у рамках даного кримінального провадження не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні - витрати на проведення експертизи № СЕ-19/104-25/30057-ВТХ від 30.07.2025 у розмірі 2674( дві тисячі шістсот сімдесят чотири) грн 20 (двадцять) коп. - стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Питання про долю речових доказів суд вважає за необхідне вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Керуючись статтями 7, 9, 124, 368-371, 374, 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні - витрати на проведення експертизи № СЕ-19/104-25/30057-ВТХ від 30.07.2025 у розмірі 2674 (дві тисячі шістсот сімдесят чотири) грн 20 (двадцять) коп..

Речові докази: а саме: один опечатаний з відповідними написами слідчого спец-пакет «Національна поліція України» № PSP1 129837, в якому знаходяться: уламки скла; один опечатаний з відповідними написами слідчого спец-пакет «Експертна служба МВС України» № 3646815, в якому знаходяться: паперовий згорток з металевими кульками; складновигнута пластина; металеве кільце з металевим дротом; первинне пакування, які перебувають в камері схову речових доказів ВнП №1 ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області, квитанція № 003066 від 26.07.2025 року - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1