Справа № 305/1112/22
Номер провадження 1-кс/305/15/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2026 Слідчий суддя Рахівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі: секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рахів клопотання старшого слідчого слідчого відділення Рахівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , фактично проживає у АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, з середньою освітою, не працює, розлученого, не судимого,

ВСТАНОВИВ :

Старший слідчий СВ Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Рахівського районного суду Закарпатської області з клопотанням, погодженим Рахівського відділу Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 .

Клопотання мотивує тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 у червні 2022 року в селі Верхнє Водяне Рахівського району Закарпатської області, маючи умисел, спрямований на незаконне переправлення осіб через державний кордон України поза визначеними пунктами пропуску, розуміючи встановлений порядок перетину державного кордону, порушуючи вимоги законів України "Про державний кордон України", "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України", Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, домовився зі своїм знайомим ОСОБА_7 про спільне вчинення незаконного переправлення п`яти осіб через державний кордон України за грошову винагороду у розмірі по 1 500 доларів США від кожного, шляхом їх переміщення до державного кордону України з Румунією у смт Великий Бичків Рахівського району Закарпатської області, який у тому місці проходить по річці Тиса, та подальшого сприяння у незаконному перетині державного кордону. З метою організації незаконного переправлення громадян України через державний кордон України ОСОБА_5 27.06.2022 близько 15:00 год, виконуючи попередню домовленість, керуючи автомобілем марки Mercedes-Benz Sprinter з реєстраційним номером НОМЕР_1 перевіз із території поблизу автозаправної станції SUN OIL у смт Великий Бичків Рахівського району Закарпатської області, вул. Карпатських Січовиків, до готелю дискобара "Ліон" у с. Верхнє Водяне, вул. Центральна (Леніна), без номера, громадян України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яких поселив у будівлі вказаного готелю та надав їм вказівку чекати автомобіль, що доставить їх до кордону. Надалі, 28.06.2022 близько 01:30 години, до території поблизу готелю дискобару "Ліон" також на виконання попередньої домовленості, підійшов громадянин України ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ще двоє невстановлених досудовим розслідуванням осіб чоловічої статі. З метою виконання раніше розробленого плану щодо доправлення осіб до державного кордону України, ОСОБА_5 попросив свого знайомого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який не був обізнаним про його протиправні наміри, довезти на автомобілі зазначених п`ятьох осіб у смт Великий Бичків до місця, про яке згодом ОСОБА_5 повідомить, на що ОСОБА_11 погодився. Після цього ОСОБА_7 відповідно до попередньої домовленості зі ОСОБА_5 , викликав ОСОБА_8 і ОСОБА_9 з будівлі та надав ОСОБА_11 власний автомобіль марки "ВАЗ-11193" з реєстраційним номером НОМЕР_2 , до якого сіли ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ще двоє невстановлених осіб чоловічої статі, з якими ОСОБА_11 направився до смт Великий Бичків, а ОСОБА_5 та ОСОБА_7 їхали попереду на мотоциклі невстановленої марки. Під час руху автомобіля до смт Великий Бичків ОСОБА_5 у ході телефонної розмови попросив ОСОБА_11 зупинити автомобіль поблизу Храму Святого пророка Іллі у смт Великий Бичків по вул. Новоселицька та згодом за окремою вказівкою доставити їх до місця, геолокацію якого попередньо надіслав ОСОБА_11 за допомогою месенджера Whatsapp, а саме до ділянки дороги у смт Великий Бичків, по вул. Грушевського, поблизу берега річки Тиса та державного кордону України з Румунії. Однак, свій злочинний умисел, спрямований на незаконне переправлення громадян України через державний кордон ОСОБА_5 не довів до кінця, оскільки 28.06.2022 близько 03:40 години працівники Державної прикордонної служби України на ділянці автодороги між смт Великий Бичків та с. Верхнє Водяне виявили автомобіль марки "ВАЗ-11193" з реєстраційним номером НОМЕР_2 , у ході подальшого переслідування пасажирів якого двоє невідомих осіб чоловічої статі втекли, а ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 були затримані та притягнуті судом до адміністративної відповідальності за ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 07.09.2022 в порядку ст.ст. 276-278 КПК України ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України. Окрім цього, ОСОБА_5 у липні 2022 року, маючи умисел, спрямований на незаконне переправлення громадян України через державний кордон України поза визначеними пунктами пропуску, розуміючи встановлений порядок перетину державного кордону, порушуючи вимоги законів України "Про державний кордон України", "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України", Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, повторно, сприяв незаконному переправленню трьох громадян України через державний кордон України, поблизу річки Тиса у смт Великий Бичків, Рахівського району Закарпатської області. З метою сприяння незаконному переправленню через державний кордон України, ОСОБА_5 11.07.2022, у ході телефонних розмов надав вказівки ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_8 поїхати до смт Великий Бичків, де очікувати подальші вказівки. Згодом, ОСОБА_5 у ході телефонних розмовах надав вказівку ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 переправлятись до державного кордону України з Румунією через річку Тиса, поблизу прикордонного знаку №309, по вул. Грушевського, у смт Великий Бичків. ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 на виконання вказівок ОСОБА_5 здійснили спробу незаконного переправлення через державний кордон, однак 11.07.2022 близько 23:00 години були затримані працівниками Державної прикордонної служби України, та притягнуті судом до адміністративної відповідальності за ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відомості про кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.07.2022 за № 0000263 та розпочато досудове розслідування. 20.09.2022 в порядку ст.ст. 276-278 КПК України ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України. Продовжуючи свої протиправні дії ОСОБА_5 у вересні 2022 року, маючи умисел, спрямований на незаконне переправлення громадян України через державний кордон України поза визначеними пунктами пропуску, розуміючи встановлений порядок перетину державного кордону, порушуючи вимоги законів України "Про державний кордон України", "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України", Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, повторно, сприяв незаконному переправленню чотирьох громадян України за грошову винагороду у розмірі по 1 500 доларів США від кожного, шляхом їх переміщення до державного кордону України з Румунією у смт Великий Бичків Рахівського району Закарпатської області, який у тому місці проходить по річці Тиса, та подальшого сприяння у незаконному перетині державного кордону. З метою виконання раніше розробленого плану щодо доправлення осіб до державного кордону України, ОСОБА_5 попросив свого знайомого ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , який не був обізнаним про його протиправні наміри, доставити на належному ОСОБА_15 автомобілі марки Mercedes-Benz Vito з реєстраційним номером іноземної держави 7MO 6150 чотирьох осіб з с. Верхнє Водяне у смт Великий Бичків, до місця про яке згодом ОСОБА_5 повідомить, на що ОСОБА_15 погодився. Згодом, ОСОБА_5 , 01.09.2022 близько 22:00 години, у ході телефонних розмов надав вказівки ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_12 та ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , поїхати на автомобілі з ОСОБА_15 з с. Верхнє Водяне до смт Великий Бичків. Під час руху автомобіля Mercedes-Benz Vito у смт Великий Бичків ОСОБА_5 у ході телефонної розмови сказав ОСОБА_16 зупинитись з водієм ОСОБА_15 та іншими пасажирами на ділянці автодороги навпроти будівлі Великобичківського ліцею (колишня Великобичківська загальноосвітня школа-інтернат) за адресою: смт Великий Бичків, вул. Грушевського, 16, де очікувати його наступну вказівку. Однак, свій злочинний умисел, спрямований на незаконне переправлення громадян України через державний кордон ОСОБА_5 не довів до кінця, оскільки 02.09.2022 працівниками Державної прикордонної служби України на ділянці автодороги навпроти будівлі Великобичківського ліцею виявлено автомобіль Mercedes-Benz Vito з реєстраційним номером іноземної держави 7MO 6150, з пасажирами ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_20 та ОСОБА_18 , які були затримані та у подальшому притягнуті судом до адміністративної відповідальності за ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відомості про дане кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.10.2022 за № 0000366. 05.10.2022 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , в порядку ст.ст. 276-278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України. Підозра ОСОБА_5 обґрунтована показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_21 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , протоколами пред`явлення особи до впізнання за фотознімками, а також іншими матеріалами кримінального провадження. За вчинення правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України, у яких підозрюється ОСОБА_5 передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 9 років, і згідно зі ст. 12 КК України це правопорушення кваліфікується як тяжкий злочин. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, серед яких є те, що він зможе: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення. Зокрема, наявність ризику переховуватись від органів досудового розслідування та суду, обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 , усвідомлює, що у разі визнання його винуватим у вчиненні цього кримінального правопорушення, його може бути покарано до позбавлення волі на строк від 7 до 9 років. Крім цього, ОСОБА_5 має незначні соціальні зв`язки, зокрема не має постійного місця роботи, на даний час відсутній за місцем проживання. Тому в органу досудового розслідування наявні достатні та обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_5 може переховуватися від органу досудового розслідування та суду. Ризик вчинення інших злочинів обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 не має постійного місця роботи та джерела доходів, підозрюється у вчиненні корисливого злочину, у зв`язку з чим може вчинити нове кримінальне правопорушення. В даному випадку, застосування більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту, особистого зобов`язання, особистої поруки чи застави, не дадуть змогу органу досудового розслідування всебічно, повно і неупереджено дослідити всі обставини кримінального правопорушення. До того ж застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою забезпечить виконання ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам останнього переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити свою злочинну діяльність. За таких умов з метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження буде доцільним застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб. На думку сторони обвинувачення, застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання ним, покладених процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам останнього переховуватись від слідства та суду, та вчиненню нових злочинів. Відповідно до наявної у органу досудового розслідування інформації ОСОБА_5 відсутній за місцем проживання, та ймовірно перебуває за кордоном, у зв`язку з чим ОСОБА_5 оголошено у міжнародний розшук. Беручи до уваги вище викладене, просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , фактично проживає у АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, з середньою освітою, не працює, розлученого, не судимого, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримали з підстав, наведених у клопотанні, та просять застосувати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Заслухавши учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Згідно зі статтею 5 п. 1 підпункт "с" Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до ст. 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою. Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Частина 1 статті 183 КПК України передбачає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України прокурор повинен довести, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань №0000240, вбачається, що 28.06.2022 внесено відомості за ч. 3 ст. 332 КК України, за фактом незаконного переправлення громадян України через державний кордон України поза визначеними пунктами пропуску.

ОСОБА_5 07.09.2022 в порядку ст. ст. 276-278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України в межах розслідування кримінального провадження №0000240 від 28.06.2022.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 332 КК України, відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України належить до категорії тяжких злочинів.

Поняття "обґрунтована підозра" у практиці Європейського суду з прав людини передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин (рішення "Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства" та "Нечипорук та Йонкало проти України").

У судовому засіданні досліджені документи, надані стороною обвинувачення в обґрунтування повідомленої ОСОБА_5 підозри, а саме: протоколи допиту свідків, протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками.

На підставі сукупності досліджених документів, слідчий суддя дійшов висновку про те, що дійсно могли мати місце обставини, про які зазначає орган досудового розслідування, і що до їх вчинення може бути причетний ОСОБА_5 .

Також слідчий суддя наголошує, що при вирішенні питання щодо існування обґрунтованої підозри у розрізі наявності підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначення вірогідності та достатності підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також того, чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

На етапі досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою Кримінального закону ця особа підлягає відповідальності, оскільки належна оцінка представлених у справі доказів буде здійснена в межах судового провадження.

Таким чином, не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_5 , виходячи з наданих матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення за викладених у клопотанні обставин.

Отже, вказане може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високий ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Клішин проти України" наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Зокрема доказами на обґрунтування ризику можуть бути зокрема фактичні знищення, ховання або спотворення будь-якої з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; показання свідків, про намір підозрюваного вчинити дії особи, спрямовані на знищення, схов або спотворення важливих для слідства речей чи документів, спроба підозрюваної особи вчинити дії направлені на знищення доказів підтверджені документально; незаконний вплив на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні підтверджені документально; документи, підтверджуючі, що підозрюваний вчиняв подібні дії у минулому, показання свідків, дані про особу, підтверджуючі його протиправну поведінку; інформація про притягнення особи до кримінальної відповідальності або до адміністративної відповідальності, інформація про кримінальні зв`язки особи; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином підтверджене документально; необхідні докази того, що особа вчиняє якісь конкретні дії, направлені на створення перешкод правосуддю; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується; документами, довідками про те, що особа вже притягалась до кримінальної відповідальності, була засуджена, має не зняту чи не погашену судимість, схильна до протиправної поведінки, притягалась до адміністративної відповідальності, інформація про те, що не будучи раніше судимою, особа вчинила декілька злочинів.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з врахуванням низки відповідних факторів, які можуть підтверджувати існування таких ризиків, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може слугувати підставою для запобіжного ув`язнення.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного (обвинуваченого), а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зазначених органом досудового розслідування, слідчий суддя вважає обґрунтованими.

Зокрема, суд враховує те, що на час вчинення вказаного вище кримінального правопорушення на території України діє воєнний стан, введений та неодноразово продовжений Указом Президента України у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, яке належить до тяжких, відповідальність за вчинення якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 9 років з конфіскацією майна. Звільнення від кримінальної відповідальності чи звільнення від відбування покарання з випробуванням за вчинення цього злочину КК України не передбачено. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі "Ілійков проти Болгарії", в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Оцінюючи існування цього ризику слідчий суддя також враховує, що ОСОБА_5 за місцем проживання наразі відсутній, згідно з інформацією Державної прикордонної служби України в період січня-лютого 2022 року він регулярно перетинав державний кордон України. Наразі його місце перебування не відоме, що підтверджується інформацією виконавчого комітету Великобичківської селищної ради від 16.12.2025, таким чином ОСОБА_5 вже є таким, що переховується від слідства, що унеможливлює проведення за його участю необхідних слідчих і процесуальних дій.

Згідно з постановою старшого слідчого СВ Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 від 13.09.2022, у зв`язку з відсутністю інформації про місце перебування ОСОБА_5 , останнього було оголошено у розшук.

Відповідно до постанови старшого слідчого СВ Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 від 12.12.2025 у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_5 оголошено у міжнародний розшук.

Крім того, слідчий суддя погоджується з доводами прокурора про те, що наявний ризик щодо можливості підозрюваного незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні з метою уникнення відповідальності, адже не виключена ймовірність того, що підозрюваний не будучи обмежений у спілкуванні зі свідками, яким відомі обставини вчинення злочину, у якому останній обґрунтовано підозрюється, він може здійснювати на них вплив шляхом підбурювання, вмовляння, залякування, підкупу, з метою їх спонукання до ненадання в суді показів, перекручування або спотворення обставин, які їм достовірно відомі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, оскільки докази в кримінальному провадженню в повному обсязі не зібрано.

При цьому, слідчий суддя зауважує, що ризик не є визначеною подією, а по суті представляє ймовірність отримання несприятливих для досудового розслідування подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Під час розгляду клопотання вивчалась можливість застосування стосовно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків, однак, з огляду на встановлені обставини, зокрема, те, що ОСОБА_5 за місцем проживання характеризується посередньо, він розлучений, ніде не працює. Крім того, він хоч і є раніше не судимим, проте на даний час обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти недоторканості державних кордонів, причому вчинене під час дії воєнного стану на території України, пов`язаного з військовою агресією російської федерації проти України, покарання за яке, за умови визнання його винуватим, передбачене у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, що свідчить про надзвичайно високу суспільну небезпечність таких дій, за наведених обставин слідчий суддя дійшов висновку, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, щоб запобігти спробам вчинити дії, передбачені пунктами 1-5 частини 1 статті 177 КПК України.

Даних щодо неможливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою за станом здоров`я на час розгляду клопотання немає.

Частиною 6 ст. 193 КПК України передбачено, що обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваного можливе у разі якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст. 177 КПК України, буде доведено, що підозрюваний оголошений у міжнародний розшук.

Тобто положення ч. 6 ст. 193 КПК України не зобов`язують при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу доводити факт перебування особи в розшуку, йдеться лише про оголошення в міжнародний розшук.

Чинний КПК України не визначає, якими саме доказами має бути доведено, що особа перебуває у розшуку, однак регламентує, що про оголошення розшуку (державного, міждержавного, міжнародного) органом досудового розслідування має бути винесена відповідна постанова (ч. 2 ст. 281 КПК України).

Винесена слідчим або прокурором на підставі ст. 281 КПК України постанова про оголошення розшуку підозрюваного у подальшому є підставою для здійснення розшуку оперативним підрозділом, якому доручено здійснювати розшук підозрюваного, усіх необхідних розшукових заходів в межах державного розшуку, або для звернення за міжнародною правовою допомогою - при міждержавному або міжнародному розшуку. Тобто оголошення розшуку підозрюваного на підставі ст. 281 КПК України не має будь-якого обмеження за територією в межах держави або за межами України.

Слідчий (детектив) вправі здійснювати дії з розшуку підозрюваних осіб як в системі організації Інтерпол, так і поза нею.

Так, за змістом статті 2 Статуту Міжнародної організації кримінальної поліції Інтерполу, вказана організація здійснює взаємодію всіх органів кримінальної поліції. Тобто, наявність або відсутність у вказаній організації відомостей про розшук певної особи, ще не свідчить, що особа не перебуває в міжнародному розшуку, оскільки компетентні органи країни мають можливість звертатись напряму до інших країн відповідно до міжнародних угод.

Міжнародна організація кримінальної поліції Інтерпол лише дає змогу ефективно супроводжувати процес міжнародного розшуку та здійснювати криміналістичне, інформаційне, аналітичне, організаційне, методичне забезпечення такої діяльності.

Відсутність інформації в організації Інтерпол про розшук певної особи не свідчить про відсутність її міжнародного розшуку, оскільки наявність/відсутність такої інформації не є обов`язковою умовою міжнародного розшуку особи.

Отже, з урахуванням викладеного, слідчий суддя вважає доведеним той факт, що ОСОБА_5 оголошено у міжнародний розшук.

З огляду на викладене, взявши до уваги тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обґрунтовано підозрюється, та те, що перебуваючи на волі він матиме змогу продовжувати перешкоджати досудовому розслідуванню, ухилятися від органу досудового розслідування та суду, з метою уникнення покарання, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення, та те, що для запобігання вказаних ризиків застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, в даному випадку, не може забезпечити виконання процесуальних обов`язків підозрюваного, отже до нього слід застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Щодо строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд зазначає таке.

Частиною 6 ст. 193 КПК України передбачено, що у випадку розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обрання такого запобіжного заходу за відсутності підозрюваного, після затримання цієї особи й не пізніше як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Аналіз положень наведеної статті дає підстави для висновку, що у разі оголошення підозрюваного в міжнародний розшук, остаточно питання про обрання запобіжного заходу підозрюваному вирішується після його затримання та доставки до суду, а за такого строк дії ухвали про обрання запобіжного заходу у виді триманні під вартою підозрюваному, якого оголошено в міжнародний розшук, триває до його затримання та доставки до суду і не обмежується строком встановленим ч. 1 ст. 197 КПК України.

При цьому, слідчий суддя також враховує, що відповідно п.п. 4 розділу VІ Наказу Міністерства Юстиції України від 19.08.2019 № 2599/5 "Про затвердження Інструкції про порядок здійснення міжнародного співробітництва з питань взаємної правової допомоги, видачі правопорушників (екстрадиції), передачі (прийняття) засуджених осіб, виконання вироків та інших питань міжнародного судового співробітництва у кримінальному провадженні під час судового провадження" підставою для здійснення екстрадиції розшукуваного в Україну для розгляду питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, або його зміну на більш м`який запобіжний захід є саме ухвала компетентного суду про тримання особи під вартою.

Отже, з урахуванням тяжкості злочину у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , доведення стороною обвинувачення наявності обґрунтованої підозри та існування ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст. 5 п. 1 підпункт "с" Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини, ст. 29 Конституції України, ст. ст. 176, 177, 178, 183, 193, 194, 196 395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ :

Клопотання старшого слідчого слідчого відділення Рахівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , фактично проживає у АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, з середньою освітою, не працює, розлученого не судимого, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Після затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , не пізніше як через 48 (сорок вісім) годин з часу його доставки до місця кримінального провадження питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід підлягає розгляду слідчим суддею, судом за його участі у встановленому законом порядку.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя Рахівського районного суду: ОСОБА_1