Справа № 510/219/26
Номер провадження № 1-кп/510/371/26
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(у спрощеному провадженні щодо кримінального проступку)

09 лютого 2026 року року суддя Ренійського районного суду Одеської області, ОСОБА_1 , розглядаючи у спрощеному провадженні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.12.2025 № 0000086, за обвинуваченням ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Броска Ізмаїльського району Одеської області, гр. України, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресом: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресом: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень (проступків), передбачених ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2025 р., більш точну дату та час не встановлено, ОСОБА_2 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на підроблення посвідчення особи з інвалідністю, довідки про отримання допомоги та довідки МСЕК, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи за своїм місцем мешкання, в мережі інтернет відшукав бланк посвідчення особи з інвалідністю, бланк довідки про отримання допомоги та бланк довідки МСЕК. У подальшому за допомогою мобільного телефону марки «Samsung» та невстановленого фото-редактору вніс до зразку посвідчення особи з інвалідністю та довідки про отримання допомоги свої дані: « ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 », при цьому в посвідченні особи з інвалідністю вказав серійний номер «ДДА №227010», яке ніби то видане йому УСЗН Ізмаїльської РДА від 18.11.2024 року. Далі ОСОБА_2 так само за допомогою фото-редактору вніс до зразку довідки МСЕК свої дані: « ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 », вказавши серійний номер «12 ААГ № 994634», яке ніби то видане йому Одеським обласним центром медико-соціальної експертизи від 05.08.2024 року.

З метою доведення свого злочинного умислу на підроблення документів до кінця, ОСОБА_2 звернувся до друкарні в м. Ізмаїл Одеської області, адресу якої не встановлено, де за допомогою знако-друкуючого пристрою з електро-фотографічним способом друку роздрукував завідомо підроблені ним посвідчення особи з інвалідністю серії НОМЕР_1 , видане УСЗН Ізмаїльською РДА від 18.11.2024 року, довідку про отримання допомоги від 02.10.2025 року та довідку МСЕК серії 12 ААГ № 994634, видану Одеським обласним центром медико-соціальної експертизи від 05.08.2024 р. на своє ім`я - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою їх особистого використання.

Таким чином, органом досудового розслідування, ОСОБА_2 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.358 КК України, за ознаками: підроблення посвідчення та іншого офіційного документа, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що Указом Президента України від 24.02.2022 р. № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 р., а також відповідно до вимог п.6 ч.1 ст.8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», особам чоловічої статі віком від 18 до 60 років виїзд за межі України обмежено.

Будучи обізнаним про правові наслідки прийнятих нормативно-правових актів, ОСОБА_2 , маючи на меті безперешкодний виїзд за межі території України та прямий умисел на використання завідомо підроблених документів, з метою виїзду за межі України, достовірно знаючи про те, що посвідчення особи з інвалідністю серії НОМЕР_1 нібито видане УСЗН Ізмаїльською РДА від 18.11.2024 року, довідка про отримання допомоги від 02.10.2025 року та довідка МСЕК серії 12 ААГ № 994634 нібито видана Одеським обласним центром медико-соціальної експертизи від 05.08.2024 р. на його ім`я є підробленими, 06.11.2025 р. знаходячись на Міжнародному пункті пропуску «Долинське», який розташований за межами населеного пункту, та під час проходження прикордонного контролю пред`явив посвідчення особи з інвалідністю серії НОМЕР_1 нібито видане УСЗН Ізмаїльською РДА від 18.11.2024 року, довідку про отримання допомоги від 02.10.2025 року та довідку МСЕК серії 12 ААГ № 994634 нібито видану Одеським обласним центром медико-соціальної експертизи від 05.08.2024 р. на своє ім`я, які надають право виїзду за межі України особам чоловічої статі віком від 18 до 60 років.

Таким чином, органом досудового розслідування, ОСОБА_2 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.4 ст.358 КК України, за ознаками: використання завідомо підробленого документа.

Дії обвинуваченого ОСОБА_2 , що виразились: підроблення посвідчення та іншого офіційного документа, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем, органом досудового розслідування, кваліфіковані за ч.1 ст.358 КК України; в використання завідомо підробленого документа, органом досудового розслідування, кваліфіковані за ч.4 ст.358 КК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та відповідно до заяви від 06.02.2026 р. про визнання винуватості, згодою із встановленими досудовим розслідуванням обставинами та згодою на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні, підозрюваний ОСОБА_2 , який був представлений захисником ОСОБА_3 , вину у скоєнні кримінальних правопорушень (проступків), передбачених ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України визнає повністю, не оспорює обставин викладених в обвинувальному акті. Свою провину визнав в повному обсязі, щиро розкаюється та розуміє, що вчинив кримінальні правопорушення (проступки), а саме: в підробленні посвідчення з метою його використання, та в використанні завідомо підробленого документа. Він ознайомлений з обмеженням його права на апеляційне оскарження, згоден з ним, та просить суд розглядати кримінальне провадження щодо проступку у спрощеному провадженні.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, відповідно до заяв учасників процесу про спрощене провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються.

Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_2 у скоєні кримінальних правопорушень (проступків), є доведеною.

Суд, вивчивши обвинувальний акт, матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання підсудним своєї винуватості вважає, що вина ОСОБА_2 в підроблення посвідчення та іншого офіційного документа, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем, та в використанні завідомо підробленого документа, доведена повністю, а його дії правильно кваліфіковані.

Дії обвинуваченого ОСОБА_2 суд кваліфікує: за ч.1 ст.358 КК України, як - підроблення посвідчення та іншого офіційного документа, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем; за ч.4 ст.358 КК України, як - використання завідомо підробленого документа.

Відповідно до ч.1 ст.12 КК України визначено, що кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини.

Частиною 2 статті 12 КК України визначено, що кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Відповідно до положень ч.2 ст.12 КК України кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_2 , є кримінальними проступками.

Частиною 2 статті 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту за його відсутності.

Відповідно до ч.1 ст.302 КПК України встановивши під час досудового розслідування, що підозрюваний беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акту за його відсутності, а потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, не заперечують проти такого розгляду, прокурор має право надіслати до суду обвинувальний акт, в якому зазначає клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає -щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Також суд враховує особу обвинуваченого: на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває; має постійне місце мешкання та реєстрації.

Враховуючи сукупність наведених обставин справи, та дотримуючись принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, ставлення обвинуваченого до вчиненого, та враховуючи, що за приписами ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, суд доходить до висновку про можливість призначення ОСОБА_2 , покарання у виді обмеженні волі, з застосуванням ст.ст.75,76 КК України.

Вирішуючи питання про вид покарання та його строки, суд виходить з наступного.

За загальним правилом, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння, визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння (ч.2 ст.4 КК України).

З урахуванням вищевказаних обставин в їх сукупності, при призначення покарання, суд приходить до висновку, про можливість виправлення та перевиховання ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства, з застосуванням ст.ст.75,76 КК України, що буде достатнім для попередження нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід по даному кримінальному провадженню не застосовувався.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України, суд вважає необхідним зняти арешт з речових доказів, накладений ухвалою слідчого судді Ренійського районного суду Одеської області від 20.09.2024 р.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.368-370, 374, 381-382, 394, 424, 473, 475 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_2 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень (проступків), передбачених ч.1 ст.358; ч.4 ст.358 КК України та призначити покарання:

- за ч.1 ст.358 КК України - 1 (один) рік обмеження волі;

- за ч.4 ст.358 КК України - 1 (один) рік 4 (чотири) місяця обмеження волі.

На підставі ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень (проступків), шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_2 покарання у виді обмеження волі строком - 1 (один) рік 4 (чотири) місяця обмеження волі.

Застосувати до засудженого ОСОБА_2 ст.75 КК України, звільнивши його від відбування призначеного покарання із іспитовим строком на 1 (один) рік.

Покласти на засудженого ОСОБА_2 обов`язки, передбачені п.п.1-2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України, а саме:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід відносно засудженого ОСОБА_2 , до набрання вироком законної сили, не обирати.

Накладений, ухвалою від 25.12.2025 р. слідчим суддею, арешт на речові докази: посвідчення особи з інвалідністю серії НОМЕР_1 , нібито видане УСЗН Ізмаїльською РДА від 18.11.2024 року; довідка про отримання допомоги від 02.10.2025 року та довідка МСЕК серії 12 ААГ № 994634, скасувати.

Речові докази: посвідчення особи з інвалідністю серії НОМЕР_1 , нібито видане УСЗН Ізмаїльською РДА від 18.11.2024 року; довідка про отримання допомоги від 02.10.2025 року та довідка МСЕК серії 12 ААГ № 994634, залишити в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з засудженого ОСОБА_2 у доход держави витрати на проведення судової експертизи - № 30-365/72 від 26.12.2025 р., у розмірі 8 914 (вісім тисяч дев`ятсот чотирнадцять) грн.

Відповідно до ч.4 ст.382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

На вирок учасниками кримінального провадження протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку, ухваленого за результатами спрощеного провадження, може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду з урахуванням особливостей, передбачених ст.394 КПК України, а саме: вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставин.

Якщо апеляційну скаргу не подано, то вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1