КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/1574/2026 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2026 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваної ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_8 наухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 12 грудня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 п.п. 6, 11, 12, ч.2 ст.115 КК України, у кримінальному провадженні № 0000310 від 08.04.2024,-

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий в ОВС слідчого управління ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_9 , звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 п.п.6, 11, 12, ч.2 ст.115 КК України.

Просив застосувати запобіжний захід у вигляді тритмання під вартою підозрюваній ОСОБА_8 без визначення розміру застави.

В обґрунтування клопотання зазначив, що слідчим управлінням ІНФОРМАЦІЯ_4 здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000310 від 08.04.2024 за підозрою ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 15 п.п.6, 11, 12, ч.2 ст.115 КК України.

Слідчий вказував, що в ході досудового розслідування встановлено, що громадянин Російської Федерації ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за невстановлених обставин довідався, що командиром ДФТГ № 7 м. Києва «Легіон-Д» є ОСОБА_11 , який безпосередньо організовує діяльність указаного добровольчого формування на користь обороноздатності України.

З метою перешкоджання діяльності ОСОБА_11 та створення хибної думки, про невдоволення населення діяльністю ДФТГ на території України, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 25.07.2025 у ОСОБА_10 виник умисел на вбивство зазначеного командира ДФТГ, а саме ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з метою досягнути поставленої мети спланував учинення вказаного вбивства за рахунок підшуковування та надання завдань виконавцям - особам із числа громадян України та інших країн, здатним вчиняти протиправні діяння на території України, зокрема Київського регіону.

Не маючи змоги заподіяти смерть ОСОБА_11 самостійно, ОСОБА_10 , із метою реалізації свого злочинного умислу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті та бажаючи їх настання, вирішив замовити вказане вбивство іншій особі, тобто вчинити умисне вбивство на замовлення, з корисливих мотивів.

Підшукуючи виконавців, ОСОБА_10 , 25.07.2025, використовуючи профіль із нік-неймом « ОСОБА_12 », із ідентифікатором НОМЕР_1 , у месенжері «Telegram», зв`язався із громадянином України ОСОБА_13 (який раніше виконував завдання ОСОБА_10 , що передавались через громадянку України ОСОБА_14 ), який у месенжері «Telegram» використовував профіль з нік-неймом « ОСОБА_15 », із ідентифікатором НОМЕР_2 . Під час вказаного сеансу зв`язку ОСОБА_10 розповів ОСОБА_13 про свої плани та запропонував за грошову винагороду, у сумі 90 000 доларів США, скоїти умисне вбивство ОСОБА_11 , із використанням вогнепальної зброї, пообіцявши забезпечити ОСОБА_13 , знаряддям вчинення злочину - зброєю та набоями, пособниками, людьми, які: нададуть йому засоби для полегшення пересування на місцевості до та після вчинення злочину, вивезуть до місця тимчасового проживання, нададуть житло для тимчасового проживання на період після вчинення злочину, вивезуть із м. Києва у інший регіон, нададуть допомогу у незаконному переправленні державного кордону України, виготовленням особистих документів та інш. Крім того, надав фото та місце перебування ОСОБА_11 .

У ході подальшого спілкування, із використанням месенджерів, 03.08.2025 ОСОБА_10 повідомив ОСОБА_13 , що знаряддя для вчинення злочину - вогнепальна зброя, а саме пістолет із набоями, йому необхідно самостійно забрати зі схрону, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , при цьому розповів, що він має прибути до вказаної адреси під приводом придбання домогосподарства. Жінка похилого віку має показати йому домогосподарство. Під час огляду будівель необхідно забрати із схрону пластиковий контейнер (пластиковий ящик), у якому знаходиться зброя із набоями.

На виконання вказівки ОСОБА_10 , 05.08.2025 ОСОБА_13 прибув до домогосподарства, указаного ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_1 , де його зустріла невстановлена жінка похилого віку, яка показала йому будівлі домогосподарства, під час огляду ОСОБА_13 , непомітно, забрав пластиковий кейс, із приміщення господарської будівлі, указаної на наданій йому схемі, та поклав його до сумки, після чого залишив указане домогосподарство.

Діючи у відповідності до спільного плану, 25.08.2025 ОСОБА_10 зв`язався із ОСОБА_13 та повідомив останньому, що із ним зв`яжеться особа, яка буде організовувати допомогу з усім необхідним (транспортування електро-самоката, який має бути використаний як засіб пересування, пошуку водія для подальшого переховування тощо). Ключове слово, за яким ОСОБА_13 має зрозуміти, що це його «людина» має бути «от Друга».

У відповідності до плану ОСОБА_10 , 15.10.2025 із ОСОБА_13 , у месенджері «WhatsApp» із використанням ідентифікатора - НОМЕР_3 , зв`язався громадянин Республіки Молдова ОСОБА_16 та представився як « ОСОБА_17 », під час указаного сеансу зв`язку ОСОБА_16 повідомив, що найближчим часом ОСОБА_13 мають передати електро-самокат, який привезли з іншого регіону, після чого буде організована його особиста зустріч із водієм для узгодження всіх деталей.

20.10.2025 у ході чергового сеансу зв`язку співробітник гу гш зс рф повідомив ОСОБА_13 , що надасть номер телефону водія (жінка), яка буде забезпечувати йому прикриття після здійснення «акції». Додатково також зазначено, що виплата грошових коштів за «вбивство» буде лише після надсилання їх відео звіту - новин у місцевих телеграм-каналах, а також у разі отримання звітів українських правоохоронних органів, де буде зафіксовано дана подія.

У невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 21.10.2025, невстановлена особа зв`язалась із ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та запропонувала прийняти участь у скоєнні вмисного вбивства ОСОБА_11 , а саме наданні допомоги у перевезенні виконавця злочину до місця вчинення та із місця вчинення злочину, а також в інших діях по сприянню у вчиненні злочину. ОСОБА_8 , із невідомих спонукань, погодилась на вказану пропозицію та залишила свій номер мобільного телефону - НОМЕР_4 , для зв`язку.

Відповідно до плану, 21.10.2025 ОСОБА_10 направив ОСОБА_13 повідомлення, із номером мобільного телефону ОСОБА_8 - НОМЕР_4 та повідомив її ім`я, пояснивши, що вона буде виконувати роль водія до та після вчинення вбивства, щоб швидко залишити місце злочину.

Згідно до спільного плану, 24.10.2025 ОСОБА_8 зустрілась із ОСОБА_13 та відвезла ОСОБА_13 , на автомобілі «Vоlvo V50», д.н.з. « НОМЕР_5 », який перебуває у її користуванні, до вказаної ним адреси: м. Київ, вул. А.Вербицького, 26, щоб побачити орієнтовне місце звідки вона має його забрати, крім того він передав їй електро-самокат, який вона має привезти йому у визначений день до місце вчинення злочину.

Згідно до спільного плану, 25.11.2025 ОСОБА_8 зустрілась із ОСОБА_13 , вона привезла для нього електро-самокат до вказаної ним адреси: м. Київ, вул. А.Вербицького, 26, та залишилась чекати останнього в автомобілі «Vоlvo V50», д.н.з. « НОМЕР_5 ».

Відповідно до спільного плану, 25.11.2025 ОСОБА_13 пішов до будинку по вул. А.Вербицького у м. Києві, де заплановано вчинення вбивства ОСОБА_11 , однак із незалежних від нього причин, він не зміг довести вчинюваний злочин до кінця, так як у місці де мали відбуватись події з`явились працівники правоохоронних органів у форменому одязі, у зв`язку із чим ОСОБА_13 повернувся до ОСОБА_8 , та повідомив останню, про те, що заплановані заходи потрібно перенести на наступний день, так як виконанню планів завадили правоохоронці, а також передав їй електро-самокат, сказавши щоб вона привезла його наступним разом.

Відповідно до спільного плану, 25-27.11.2025 ОСОБА_13 неодноразово телефонував ОСОБА_8 , щоб домовитись про зустріч, щоб виконати спільне завдання ОСОБА_10 , однак остання його повідомила, що її авто в ремонті, крім того, їй терміново необхідно виїхати в іншу область, тільки після того, як вона виконає свої справи вона зможе, допомогти у завершенні розпочатої ними спільної справи.

11.12.2025 о 16:45 год. ОСОБА_8 затримано в порядку ст.ст. 208, 615 КПК України.

11.12.2025 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні закінченого замаху на умисне вбивство з корисливих мотивів, вчиненого на замовлення, за попередньою змовою групою осіб, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, коли особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 п.п. 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 12 грудня 2025 року клопотання слідчого - задоволено.

Застосовано до підозрюваної ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжній захід у вигляді тримання під вартою в Київському слідчому ізоляторі строком на 60 днів.

Задовольняючи клопотання слідчий суддя дійшов до висновку, що враховуючи особу підозрюваної ОСОБА_8 , яка раніше не судима, її вік, майновий та сімейний стан, обставини вчиненого нею кримінального правопорушення проти життя та здоров`я потерпілого, який є діючим військовослужбовцем та організовує діяльність на користь обороноздатності України, що має суспільний резонанс, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній у разі визнання ОСОБА_8 винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 п.п. 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, який відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, тому з урахуванням наявних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України відносно ОСОБА_8 не може бути застосований інший запобіжний захід, крім як тримання під вартою.

Не погоджуючись із ухвалою слідчого судді, адвокат ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_8 , 18.12.2025 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою клопотання слідчого задовольнити частково, застосувати запобіжний захід відносно ОСОБА_8 у вигляді особистого зобовязання або домашнього арешту з забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , у період часу з 22 год. До 06 год. наступної доби або цілодобово.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначила, що у своєму рішенні слідчий суддя формально перелічив сукупність ризиків, що зазначені у клопотанні сторони обвинувачення, які очевидно є не доведеними та вони взагалі не обгрунтовуються жодними фактичними обставинами та не підтверджуються дадоними до клопотання копіями матеріалів досудового розслідування.

На переконання сторони захисту зазначення в ухвалі слідчим суддею доводів про те, що фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення достатньо, без надання цим фактам належної правової оцінки та без посилання на них, тобто на конкретні протоколі слідчих або негласних слідчих дій є неприпустимим, оскільки не узгоджуються з вимогами ч.1, 3 ст. 370 КПК України.

З жодних доданих до клопотання про застосування запобіжного заходу матеріалів не доводиться та не прослідковується про те, що підозрювана ОСОБА_8 вчинила умисне вбивство або закінчений замах на умисне вбивство чи будь-яке інше кримінальне правопорушення.

Про формальність розгляду клопотання та не надання оцінки доданим до нього матеріалам вказує і той факт, що слідчий суддя застосовуючи винятковий запобіжний захід стосовно підозрюваної ОСОБА_8 допустив грубу помилку при визначенні фактичного часу затримання, зазначеного у протоколі затримання.

Так, згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 11.12.2025 зазначено час фактичного затримання - 14 год. 00 хв.

У мотивувальній так і резолютивній частини ухвали слідчого судді як час фактичного затримання вказано 16 год. 45 хв, також зазначено, що строк тримання під вартою ОСОБА_8 необхідно рахувати з моменту фактичного затримання - з 11.12.2025 16 год. 45 хв., що не відповідає дійсному часу фактичного затримання ОСОБА_8 , який насправді відбувся о 14 год. 00 хв., відповідно слідчим суддею як час фактичного затримання вказано саме час складання протоколу (16 год. 45 хв.), що вказує про незаконність ухвали слідчого судді.

Слідчим суддею у своєму рішенні не зазначено жодних фактичних даних, якими підтверджується обгрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, а лише вказано про те, що слідчий суддя прийшов до такої думки, що на переконання сторони захисту є не достатнім для застосування виняткового запобіжного заходу.

Сторона захисту вважає, що з урахуванням протоколів НСРД, якими не доводиться факт очевидного вчинення будь-якого кримінального правопорушення, відсутності настання будь-яких тяжких наслідків, до останньої можливо застосувати і альтернативний запобіжний захід у вигляді застави - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 грн.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку учасників, ознайомившись з матеріалами клопотання та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

З матеріалів судового провадження вбачається, що слідчим управлінням ІНФОРМАЦІЯ_4 здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000310 від 08.04.2024 за підозрою ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 15 п.п.6, 11, 12, ч.2 ст.115 КК України.

Слідчий вказував, що 11.12.2025 о 16:45 год. ОСОБА_8 затримано в порядку ст.ст. 208, 615 КПК України.

11.12.2025 ОСОБА_18 повідомлено про підозру у вчиненні закінченого замаху на умисне вбивство з корисливих мотивів, вчиненого на замовлення, за попередньою змовою групою осіб, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, коли особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 п.п. 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Повідомлення про підозру ОСОБА_8 обгрунтовується наступними матеріалами кримінального провадження: - листом щодо виявлення ознак кримінального провадження; - рапортом; - листами щодо виконання доручення оперативними підрозділами; - протоколами оглядів; - протоколом обшуку; - матеріалами НС(Р)Д; - іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Під час судового розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав для застосування запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України, судом також враховано вагомість наявних доказів про причетність підозрюваної до вчинення вищезазначених кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній у разі визнання її винуватою, а також дані про особу ОСОБА_8 в їх сукупності.

Слідчий суддя в ухвалі зазначив, що підозра у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованих кримінальних правопорушень є обґрунтованою та підтверджується вагомими доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження.

На переконання колегії суддів апеляційного суду, сукупність всіх фактичних обставин та даних, зазначених в ухвалі слідчого судді, дає достатні підстави вважати обґрунтованою підозру ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 п.п.6, 11, 12, ч. 2 ст.115 КК України, що є підставою для застосування до підозрюваної відповідних заходів забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з метою здійснення подальшого розслідування кримінального правопорушення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

За таких умов, слідчий суддя, як вважає колегія суддів, дослідивши, матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів лише щодо пред`явленої підозри - з точки зору достатності та взаємозв`язку, прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, оскільки об`єктивно зв`язують її з ними, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрювана могла вчинити дані кримінальні правопорушення.

Колегією суддів також встановлено, що як у клопотанні, так і в судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які дають підстави для застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та підтверджують недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам.

Як вірно вказав в ухвалі слідчий суддя, з чим погоджується і колегія суддів, що враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, в яких підозрюється ОСОБА_8 , а також, що відповідно до п. 4 ст. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрювана може переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілих, свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інші кримінальні правопорушення.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваної, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим та прокурором у клопотанні вказаних ризиків, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи характер вчинених злочинів, застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належної поведінки підозрюваної та може потягнути за собою настання негативних наслідків.

З урахуванням зазначеного, вимоги апеляційної скарги захисника в цій частині не знайшли свого підтвердження.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо незаконного затримання так як вони не підтверджується матеріалами справи, а стороною захисту не надано доказів.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обгрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо підозрюваної ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки специфіка вчинення інкримінованих їй кримінальних правопорушень, дані про особу підозрюваної та суворість можливого покарання за інкриміновані злочини не дають підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Відпповідно до ст. 182, ч. 4 ст. 183 КПК України, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи обставини кримінального провадження, суд має право не визначити розмір застави у кримінальних провадженнях щодо злочинів, вчинених із застосуванням насильства або погрозою його застосування, до яких належить ст. 115 КК.

Застосувавши до підозрюваної ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою суд на законних підставах не визначив їй заставу.

Згідно п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод звільнення може бути обумовлено наданням гарантій явки в суд, й судова практика Європейського суду з прав людини встановлює, що не відповідає п. 3 ст. 5 Конвенції встановлення розміру застави, виключно в залежності від інкримінованої шкоди. Гарантія має мету не відшкодування шкоди, а забезпечення присутності обвинуваченого в залі судового засідання. Тому її розмір повинен відповідати перспективі втрати застави чи обернення на неї стягнення у разі не явки обвинуваченого до суду, й повинен утримувати обвинуваченого в межах належної процесуальної поведінки.

Слідчий суддя, виходячи з вище викладеного, дійшов правильного висновку про неможливість визначення підозрюваній альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, оскільки застава, на думку колегії суддів, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної, враховуючи тяжкість майбутнього покарання.

Доводи захисника, за змістом апеляційної скарги, про наявність підстав для відмови у застосуванні відносно підозрюваної запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою та застосування більш м`якого запобіжного заходу, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення. Отже, твердження в апеляційній скарзі про невмотивованість висновків суду щодо необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_8 , є безпідставними, оскільки суперечать наявним у матеріалах провадження доказам, які містять фактичні дані на підтвердження наведених слідчим суддею в ухвалі обставин.

Крім того, як встановлено колегією суддів апеляційного суду, обставини підозри судом з`ясовані в тій мірі, в якій закон на даному етапі кримінального провадження вимагає від слідчого судді. Так з положень п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України вбачається, що при застосуванні запобіжного заходу слідчий суддя перш за все має переконатися в наявності доказів про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення, в якому вона підозрюється, закон не вимагає щоб докази були повними, але вони повинні бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений в обранні того чи іншого запобіжного заходу. При цьому слідчий суддя місцевого суду не знайшов у висновках, які зробив орган досудового слідства, чогось очевидно необґрунтованого чи довільного. Не виявлено таких обставин і колегією суддів апеляційного суду.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя правильно, з урахуванням вимог закону, а також практики Європейського суду з прав людини, застосував даний запобіжний захід, взявши до уваги тяжкість інкримінованих кримінальних правопорушень, даних про особу підозрюваної, в тому числі її майновий стан, а також доведені прокурором ризики можливої неправомірної поведінки підозрюваної ОСОБА_8 .

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції, з урахуванням вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування та застосування підозрюваній іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів не знаходить.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не виявлено.

На підставі вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку, що встановлені органами досудового розслідування обставини є виправданими та необхідними елементами, що визначають потребу в застосуванні підозрюваній особі - ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисник просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 376, 277, 278, 303, 404, 405, 407, 412, 422 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 12 грудня 2025 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ______________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4