Справа № 282/714/25
Провадження № 1-кс/282/330/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2025 рокуселище Любар

Любарський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у селищі Любар, заяву ОСОБА_3 про відвід судді Любарського районного суду Житомирської області ОСОБА_4 у кримінальній справі № 282/714/25,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні судді Любарського районного суду Житомирської області ОСОБА_4 перебуває кримінальна справа по обвинуваченню ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення, кваліфікованого за ч.1 ст.369 КК України (справа №282/714/25, провадження №1-кп/282/119/25).

Під час судового розгляду справи №282/714/25 обвинувачений ОСОБА_3 , 09.12.2025 подав до суду заяву про відвід головуючого у справі судді ОСОБА_4 .

Згадана заява мотивована тим, що 21.08.2025 суддя ОСОБА_4 розглянув справу про адміністративне правопорушення №282/683/25 щодо ОСОБА_3 , визнав останнього винним у скоєнні адміністративного правопорушення, кваліфікованого за ч.1 ст.130 КУпАП, та застосував до нього адміністративне стягнення. На думку обвинуваченого, справа про адміністративне правопорушення №282/683/25 «конструктивно пов`язана з об`єктивної сторони» з розглядуваною кримінальною справою №282/714/25.

Обвинувачений зазначив, що ці обставини викликають сумнів в неупередженості судді ОСОБА_4 під час розгляду справи про обвинувачення ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення, кваліфікованого за ч.1 ст.369 КК України, а це зумовлює неможливість його подальшої участі як головуючого судді у справі №282/714/25.

Обвинувачений ОСОБА_3 будучи повідомленим належним чином судом про дату, час та місце розгляду його заяви щодо відводу судді ОСОБА_4 у справі №282/714/25, у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомляв. Будь-яких клопотань до суду не заявляв.

Інших учасників кримінального провадження було повідомлено належним чином судом про дату, час та місце розгляду заяви ОСОБА_3 щодо відводу судді.

Захисник ОСОБА_5 у судове засідання не прибув, втретє надав до суду клопотання про відкладення судового засідання.

Прокурор ОСОБА_6 для участі у призначеному судовому засіданні не прибув, надав до суду клопотання від 24.12.2025, в якому просив здійснювати розгляд питання про відвід судді без його участі, при вирішенні даної заяви поклався на розсуд суду.

З урахуванням положень ст.81 КПК України, розгляд заяви про відвід слідчого судді можливо провести за відсутності особи, якій заявлено відвід, заявника та його захисника.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України, у зв`язку з неприбуттям у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши заяву про відвід, суддя дійшов наступного висновку.

Як встановлено в ході розгляду заяви про відвід та оглянутих матеріалів кримінального провадження, у провадженні судді Любарського районного суду Житомирської області ОСОБА_4 перебуває кримінальна справа по обвинуваченню ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення, кваліфікованого за ч.1 ст.369 КК України (справа №282/714/25, провадження №1-кп/282/119/25). Згідно з даними, наведеними в обвинувальному акті, 13.05.2025, близько 15 години, ОСОБА_3 , перебуваючи в службовому автомобілі поліцейських СРПП, «Skoda Rapid», реєстраційний номер 0949, прямуючи до медичної установи для освідування на стан алкогольного сп`яніння, в с.Стара Чортория на автодорозі Любар Печанівка Житомирського району Житомирської області, керуючись прямим умислом, з метою уникнення адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, оскільки керував автомобілем ВАЗ 2111, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, шляхом неодноразових висловлювань, неодноразово здійснив пропозицію неправомірної вигоди, та маючи намір її надати запропонував неправомірну вигоду в розмірі десять тисяч гривень за нескладання протоколу про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП, поліцейським СРПП відділення поліції №1 Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області, старшому сержанту поліції ОСОБА_7 та старшому сержанту поліції ОСОБА_8 , які згідно примітки 1 до ст.364 КК України є службовими особами.

Також суддя ОСОБА_4 розглянув 21.08.2025 матеріали справи про адміністративне правопорушення, кваліфіковане за ч.1 ст.130 КУпАП, складені щодо ОСОБА_3 , установив винуватість останнього у скоєнні відповідного адміністративного правопорушення, застосував до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Згідно з постановою судді від 21.08.2025 у справі №282/683/25, 13 травня 2025 року о 15 год. 00 хв. ОСОБА_3 в с.Нова Чортория по вул.Широка, керував автомобілем ВАЗ 2111 д.н.з. НОМЕР_1 із явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіряного покриву обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та у найближчому медичному закладі відмовився, чим порушив п.2.5. Правил дорожнього руху відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Відтак, дослідивши заяву про відвід та виходячи з вимог процесуального законодавства (КПК України) та інших правових норм і міжнародних актів, суд зазначає наступне.

Стаття 75 КПК України визначає, що суддя не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого ч.3 ст.35 КПК порядку визначення судді для розгляду справи.

Стаття 80 КПК України вказує на те, що за наявності підстав, передбачених ст. 75 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід. За цими ж підставами судді може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Відвід повинен бути вмотивованим.

Статтею 81 КПК України визначено, що у разі заявлення відводу судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому ч.3 ст. 35 КПК. При розгляді відводу має бути вислухана особа, якій заявлено відвід, якщо вона бажає дати пояснення, а також думка осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні. Питання про відвід вирішується в нарадчій кімнаті вмотивованою ухвалою слідчого судді, судді (суду).

Пункт 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 13.06.2007 № 8 «Про незалежність судової влади» вказує, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Бангалорські принципи поведінки суддів від 19.05.2006, схвалені Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 № 2006/23 (далі - Принципи). Коментар до Бангалорських принципів поведінки суддів (далі Коментар) визначають наступні принципи.

Пункт 1.1. Принципів: суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від стороннього впливу, спонукання, тиску, загроз чи втручання, прямого чи опосередкованого, що здійснюється з будь-якої сторони та з будь-якою метою.

Пункт 37 Коментаря: «…Сприйняття судової системи як незалежної є дуже важливим, а тест на незалежність повинен містити таке сприйняття. Це означає сприйняття того, чи має конкретний суд базові об`єктивні умови або гарантії незалежності суддів, а не сприйняття того, як він діятиме фактично, незалежно від наявності таких умов або гарантій. Будь-яка особа, що бажає поставити під сумнів незалежність суду, не повинна доводити реальний брак незалежності, хоча він, у випадку доведення, буде вирішальним для оскарження. Тест на визначення цього критерію аналогічний до тесту на упередженість особи, яка приймає рішення. Запитання полягає в тому, чи сторонній спостерігач сприймає, чи, у деяких юрисдикціях, «може сприймати» суд як незалежний. Хоча незалежність суддів це статус чи відносини, які базуються на об`єктивних умовах чи гарантіях, а також способі мислення чи ставлення під час виконання функцій судді на практиці, тест на незалежність полягає у тому, чи може розумний спостерігач сприймати суд як незалежний…».

Пункт 53 Коментаря (про критерії неупередженості суду): «… суд має бути неупередженим у суб`єктивному плані, тобто жоден член суду не повинен мати будь-яких особистих упереджень. Припускається, що особиста неупередженість існує, якщо немає доказів протилежного. По-друге, суд має бути неупередженим з об`єктивної точки зору, тобто він повинен запропонувати достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів щодо цього. За цим критерієм слід визначити, чи існують, незалежно від поведінки судді, будь-які факти, які можна перевірити та які можуть викликати сумніви щодо неупередженості судді…».

Пункт 2.3. Принципів: суддя по можливості обмежує себе у здійсненні дій, що можуть стати приводом для позбавлення його права брати участь у судовому засіданні та виносити рішення у справах.

Пункт 66 Коментаря: «…суддя має бути готовим приймати рішення у справах, які предстають перед судом. Однак бувають ситуації, коли з метою захисту прав сторін і збереження громадської упевненості в чесності судової влади виникає необхідність відсторонення судді від участі у розгляді певної справи та винесення рішення в ній. З іншого боку, часті відводи суддів можуть викликати осуд суду та особисто судді з боку громадськості та призвести до необґрунтованого завантаження колег таких суддів. У сторін судового провадження може виникнути враження, що вони можуть знайти та обрати суддю для розгляду їхньої справи, а це небажано…».

Пункт 3.2. Принципів: спосіб дій та поведінка судді мають підтримувати впевненість суспільства в чесності та непідкупності судових органів; недостатньо просто чинити правосуддя, потрібно робити це.

Кодекс суддівської етики, затверджений рішенням XI чергового З`їзду суддів України від 22.02.2013 (далі Кодекс) та Коментар до Кодексу суддівської етики, затверджений рішенням Ради суддів України від 04.02.2016 №1 визначають наступне.

Стаття 6 Кодексу: суддя повинен виконувати свої професійні обов`язки незалежно, виходячи виключно з фактів, установлених на підставі власної оцінки доказів, розуміння закону, верховенства права, що є гарантією справедливого розгляду справи в суді, не зважаючи на будь-які зовнішні впливи, стимули, загрози, втручання або публічну критику.

Стаття 7 Кодексу:«…суддя повинен неупереджено виконувати покладені на нього обов`язки…».

Коментар до статті 7 Кодексу: «Під неупередженістю прийнято розуміти відсутність упередженості, безсторонність, об`єктивність, незацікавленість, нейтральність, універсальність підходів до будь-кого, незалежно від певних ознак; це прагнення до справедливості та відсутність особистих симпатій або антипатій, непідкупність, бездоганність, моральність. Говорячи про неупередженість, слід зазначити про обов`язок судді здійснювати судочинство, не допускаючи впливу на нього сторонніх осіб та життєвих обставин, будь - яких інших суб`єктивних чинників, відсутність у нього заздалегідь сформованої думки щодо обставин справи та готовність сприймати інформацію об`єктивно, вирішуючи справу лише відповідно до закону на підставі фактично встановлених обставин, виходячи з власного внутрішнього переконання. Отже, безсторонній суд означає: позбавлений упередженості, незацікавлений, об`єктивний, безпристрасний, нейтральний...». «…Визначення юридичного змісту оціночної категорії «безсторонній суд» зумовлює необхідність врахування суб`єктивного та об`єктивного критеріїв безсторонності. Перший з них означає, що суддя має бути суб`єктивно вільним від упередженості при розгляді справи; другий - що суддя має забезпечити достатні гарантії для усунення будь-яких обґрунтованих сумнівів щодо його неупередженості…».

Коментар до ст. 14 Кодексу: «… до вирішення питання відводу судді треба ставитись виважено, аналізуючи, чи дійсно наявні підстави, які можуть викликати сумніви у його неупередженості, або такі відсутні…».

Стаття 15 Кодексу: неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді..

Із прецедентної практики Європейського суду з прав людини встановлено наступне.

Рішення Суду у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria) від 24.02.1993, пункти 27, 28, 30; рішення Суду у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland) від 28.10.1998, заява № 33958/96, пункт 42: наявність безсторонності згідно із п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечує суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Рішення Суду у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. United Kingdom), від 10.06.1996, пункт 38: у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду.

Рішення Суду у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland) від 28.10.1998, заява № 33958/96, пункт 43:стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного.

Рішення Суду у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland) від 28.10.1998 , заява № 33958/96, пункт 44: застосовуючи об`єктивний критерій, слід з`ясувати, чи існують, окрім самої поведінки судді, певні факти, які можуть служити підставою для сумніву в його безсторонності. Тобто при визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими.

Рішення Суду у справі «Бочан проти України» від 03.05.2007, заява № 7577/02, пункт 66: «ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі».

Рішення Суду у справі «Олександр Волков проти України» від 09.01.2013, заява № 21722/11, пункт 105: «між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію наддасть вимога об`єктивної безсторонності».

Отже, вирішуючи питання про існування щодо судді ОСОБА_4 такої підстави для відводу у справі №282/714/25 як «наявність інших обставин, що викликають сумнів у неупередженості» (пункт 4 частина 1 статті 75 КПК України), суд бере до уваги наведені вище критерії об`єктивності та неупередженості суддів.

Заява обвинуваченого ОСОБА_3 від 09.12.2025 про відвід судді ґрунтується фактично на незгоді сторони захисту з постановою судді ОСОБА_4 від 21.08.2025 у справі №282/683/25, якою було встановлено винуватість ОСОБА_3 у скоєнні адміністративного правопорушення, кваліфікованого за ч.1 ст.130 КУпАП. Водночас варто зауважити, що цією постановою суддя встановив факт керування ОСОБА_3 автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння та відмови водія у виконанні законної вимоги поліцейських щодо проходження в установленому законодавством порядку огляду для з`ясування стану алкогольного сп`яніння.

Натомість обвинувачення за ч.1 ст.369 КК України, висунуте ОСОБА_3 у кримінальному провадженні по справі №282/714/25, стосується пропозиції подання та надання службовим особам територіального органу Національної поліції неправомірної вигоди за не вчинення поліцейськими в інтересах водія певних дій (не складення матеріалів у справі про адміністративні правопорушення, кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП).

У п.71 рішення Європейського суду з прав людини від 10.12.2009 у справі «Мироненко і Мартиненко проти України» (заява №4785/02) висловлена правова позиція, за якою формулювання у раніше ухвалених суддею рішеннях висновків про винуватість осіб можуть викликати обґрунтовані побоювання, що у судді вже сформувалася думка про вину таких осіб і це може позначитися на його безсторонності. На думку Суду, у такому разі побоювання щодо небезсторонності судді можна вважати об`єктивно обґрунтованими.

Проте як слід розуміти із заяви про відвід, у постанові судді ОСОБА_4 від 21.08.2025 у справі №282/683/25 не було зроблено висновків щодо наявності або відсутності у діянні ОСОБА_9 ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України (пропозиція або надання неправомірної вигоди службовій особі). У свою чергу, обвинувачення, висунуте ОСОБА_3 у кримінальній справі №282/714/25, не стосується керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Ухвалення суддею (судом) інших судових рішень у справах, стороною (учасником) у яких був обвинувачений, саме по собі не можна розглядати як прояв упередженості суду, прояв прихильності до окремої сторони процесу.

Твердження ОСОБА_3 про упередженість судді ОСОБА_4 з тих мотивів, що суддя розглянув справу про адміністративне правопорушення №282/683/25, а ця справа «конструктивно пов`язана з об`єктивної сторони» з розглядуваною кримінальною справою №282/714/25, по своїй суті зводиться до незгоди обвинуваченого з ухваленим суддею рішенням, це не розглядається законом як підстава для відводу судді від участі у справі.

Вирішуючи заяву про відвід, суд не сприймає визначену обвинуваченим позицію превалювання суб`єктивного критерію безсторонності судді над об`єктивним, з огляду на загальновизнану презумпцію безсторонності суду, оскільки інший підхід до цієї проблеми фактично дозволив би стороні на свій розсуд обирати того суддю, котрий є більш «зручним» для неї, свавільно змінювати суддю у разі «незадоволення» ухваленими суддею рішеннями. У цьому контексті більш ґрунтовними вбачаються позиції, висловлені Європейським судом з прав людини у справі «Інкаль проти Туреччини» від 09.06.1998, у справі «Кларк проти Сполученого Королівства» від 25.08.2005, за якими «вирішальним є те, чи можуть… сумніви в об`єктивності бути об`єктивно обґрунтованими».

З огляду не це, не вбачається підстав для задоволення заяви від 09.12.2025 обвинуваченого ОСОБА_3 про відвід судді Любарського районного суду Житомирської області ОСОБА_4 у кримінальному проваджені по справі №282/714/25.

Керуючись ст.ст.75, 80, 81, 107, 369-372, 392 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_3 від 09.12.2025 про відвід судді Любарського районного суду Житомирської області ОСОБА_4 у кримінальному проваджені по справі №282/714/25 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1