Справа № 946/2358/25
Провадження № 1-кп/946/218/26
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________
ВИРОК

Іменем України

07 січня 2026 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у місті Ізмаїлі Одеської області в залі суду у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) за № 0000037 від 08.01.2025, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Ониськове Комінтернівського району Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, такого, що має на утриманні двох малолітніх дітей, працюючого матросом у ТОВ «ТСД Шипменеджмент», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України (далі - КК України),

В С Т А Н О В И В:

I. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

08.01.2025 о 19 год. 42 хв. в м. Ізмаїлі Одеської області водій ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автомобілем марки «HONDA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , і рухаючись по просп. Незалежності з боку вул. Сергія Бурлаченко в напрямку вул. Гетьмана Мазепи (Чернишевського), у порушення вимог Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - Правила дорожнього руху), а саме:

- п. 1.5, згідно з яким дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

- п. 2.3 б), відповідно до якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- п. 12.4, згідно з яким у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год;

- п. 18.1, відповідно до якого водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека;

- п. 31.4.5 г), за змістом якого забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: колеса і шини - на одну вісь транспортного засобу встановлено діагональні шини разом з радіальними, ошиповані і неошиповані, морозостійкі і неморозостійкі, шини різних розмірів чи конструкцій, а також шини різних моделей з різними малюнками протектора для легкових автомобілів, різними типами малюнків протектора - для вантажних автомобілів;

при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, який розташований перед перехрестям просп. Незалежності та вул. Бессарабської в м. Ізмаїлі Одеської області, внаслідок кримінально-протиправної самовпевненості, тобто передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, легковажно розрахував на їх відвернення, рухаючись у населеному пункті з перевищенням швидкості руху, яка складала приблизно 96,5 км/год, керуючи автомобілем, на задній вісі якого установлені шини різних моделей з різними малюнками протектора, не вжив заходів до зменшення швидкості руху та зупинки свого транспортного засобу, в результаті чого на вказаному пішохідному переході скоїв наїзд на неповнолітнього пішохода ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка в цей час переходила проїжджу частину дороги зліва направо по ходу руху транспортного засобу.

В результаті дорожньо-транспортної події неповнолітньому пішоходу ОСОБА_8 спричинено тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-лицьової травми: синця, саден та забійних ран голови, перелому верхньої щелепи, крововиливів в м`які тканини голови, багатоуламкового перелому лицевого та мозкового черепа з розривами твердої мозкової оболонки, кільцеподібного перелому кісток основи черепа, дифузійного крововиливу під м`які мозкові оболонки півкуль, стовбуру головного мозку та мозочка, забою - розміжчення обох лобових, скроневих та тім`яних часток; закритої травми кінцівок: садна в ділянці правого ліктьового суглобу, садна правого передпліччя, садна правого стегна, садна та забійної рани в ділянці правого колінного суглоба, синця та садна правої гомілки, синця лівого стегна, синця в ділянці лівого колінного суглоба з переходом на гомілку, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, від яких остання померла на місці пригоди.

Допущені водієм ОСОБА_5 порушення вимог п. 1.5, 2.3 б), 12.4, 18.1, 31.4.5 г) Правил дорожнього руху знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної події, та у своїй сукупності призвели до настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення смерті неповнолітньої ОСОБА_8 .

Своїми діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили смерть потерпілого.

II. Стаття (частина статті) КК України, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

«Стаття 286. Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами

1. Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, -

…

2. Ті самі діяння, якщо вони спричинили смерть потерпілого або заподіяли тяжке тілесне ушкодження, -

караються позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.»

III. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Обставини вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення встановлені судом шляхом дослідження сукупності доказів, обсяг яких був визначений із урахуванням думок учасників судового провадження в порядку, передбаченому ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), відповідно до засад кримінального провадження, передбачених ст. 22, 26 КПК України, таких як диспозитивність, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

При цьому, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, судом були створені умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, у тому числі сторонам кримінального провадження була забезпечена реалізація права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також реалізація інших процесуальних прав, передбачених КПК України.

Під час судового провадження обвинувачений ОСОБА_5 вину у висунутому обвинуваченні фактично визнав частково, вказавши, що в ході досудового розслідування не всі обставини були досліджені, які можуть впливати на визначення судом міри покарання при ухваленні вироку. В ході судового розгляду ОСОБА_5 розповів про обставини вчиненого ним злочину, та пояснив, що 08.01.2025 приблизно о 19 год. 30 хв., у темну пору доби, він рухався на автомобілі «Honda Accord» по проспекту Незалежності в м. Ізмаїлі, з центру в сторону магазину «Таврія». Визнав, що дійсно їхав із перевищенням швидкості руху, при цьому точної швидкості руху не пам`ятає, а із визначеною у висновку експерта швидкістю руху автомобіля у 96,5 км/год не погодився. Він їхав у потоці за легковою машиною, яка рухалася попереду. Під`їжджаючи ближче до пішохідного переходу, раптово виникла фігура у вигляді людини, яку він побачив у світлі фар автомобіля. Для того, щоб уникнути зіткнення, він прийняв праворуч. Після того, як перетнув пішохідний перехід, зліва раптово виникла ще одна фігура, одягнена у темний одяг, світловідбиваючих стрічок не було, і він почув глухий звук, і одразу навпроти нього, навпроти водійського сидіння, тріснуло лобове скло. Він був у шоці, зупинився, увімкнув аварійку, та вийшов подивитися, що відбулося. Побачив, що лежить людина, і він взяв за руку перевірити пульс. Пульс був. Потім підбігла ще одна людина, і почали телефонувати у швидку та до поліції. Він залишався на місці, відійшов та присів на бордюр, схопившись за голову. Після цього приїхала швидка допомога, поліція. У нього взяли документи, посадили його до машини, він коротко їм все пояснив, дуже хвилювався. Згодом йому повідомили, що людина не вижила. Потім його забрали на проходження огляду на стан сп`яніння. Пояснив, що ДТП сталася на просп. Незалежності, на «сквозняку». Автомобіль, який йому належить, і яким він керував у день ДТП, «Honda Accord» сріблястого кольору, був технічно справним, перед виїздом все було нормально. Двигун оригінальний, без будь-яких втручань, три шини на колесах однакові, одну шину на задньому колесі тимчасово поміняли на шиномонтажу, оскільки був прокол, і він проїздив так більше тижня. Раніше він неодноразово проїжджав те перехрестя, і йому відомо, що там встановлені знак «Пішохідний перехід», а також знак, який забороняє рух із швидкістю більше 50 км/год. Також обвинувачений підтвердив, що раніше вже притягався до адміністративної відповідальності за перевищення швидкості руху. Зазначив, що у той день він контролював рух автомобіля, однак їхав у потоці за машиною, яка рухалася попереду. Погодні умови були нормальні, видимість середня, був темний час доби, перехрестя було трохи освітлене, проїзна частина проглядалася не набагато. Пішоходів, коли вони стояли ще на тротуарі не бачив, дорожні знаки бачив. Обізнаний про те, що водій, при наближенні до пішохідного переходу, повинен зменшити швидкість. Він по можливості зменшував швидкість руху автомобіля, однак не очікував, що на пішохідному переході з`явиться людина, і йому не було видно, адже він рухався за легковою машиною у потоці, на якій відстані від неї - зазначити не може. У перші дні після ДТП у нього не було можливості висловити співчуття та надати допомогу, оскільки він перебував під вартою. На даний час допомагає по можливості, оскільки у нього є неповнолітні діти, він сплачує аліменти, і йому важко. З приводу неповноти досудового розслідування послався на те, що у схемі місця ДТП не зазначено місце зіткнення пішохода з автомобілем, наявний відеозапис ДТП низької якості, а до матеріалів кримінального провадження не долучені інші відеозаписи ДТП, зокрема, з магазину «Табачок» («Tobacco&Coffee»). Крім того, в ході досудового розслідування були допитані не всі свідки. Він також незгоден із швидкістю руху його автомобіля, визначеною експертом за даними відеозапису події ДТП, і тим, що наїзд на пішохода ОСОБА_8 відбувся на пішохідному переході, оскільки подія трапилася вже за ним. Не відповідає дійсності також і те, що пішоходи рухались повільною ходою. Вважає, що загибла також порушила правила ПДД, а тому у ДТП, що сталася, є і її провина.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 про стягнення моральної шкоди та витрат на професійну правничу допомогу визнав частково.

Потерпілий ОСОБА_9 та представник цивільного відповідача - Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» (далі - ПрАТ «Страхова компанія «Еталон») в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належними чином. Суд, заслухавши думки учасників судового провадження про можливість за відсутності потерпілого з`ясувати всі обставини судового розгляду, та за відсутності представника цивільного відповідача з`ясувати обставини, що стосуються цивільного позову, відповідно до положень ст. 325, 326 КПК України, дійшов висновку про проведення судового розгляду без їх участі.

Крім часткового визнання вини обвинуваченим ОСОБА_5 , його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, повністю підтверджується сукупністю досліджених під час судового розгляду доказами.

Допитаний під час судового розгляду потерпілий ОСОБА_9 пояснив, що загибла ОСОБА_8 була його донькою. 08.01.2025, ввечері, приблизно о 20:00-20:30 год. йому зателефонувала його матір, і повідомила, що з його донькою сталася ДТП. Приїхавши на місце трагедії, він побачив, що його донька вже лежала накрита на асфальті посеред вулиці, швидкої допомоги на місці вже не було. Автомобіль марки «HONDA» сріблястого кольору, із розбитою лівою передньою частиною (були пошкоджені лобове скло, ліва фара, бампер, крило та капот), стояв вже майже біля наступного пішохідного переходу. Обвинуваченого він бачив лише у супроводі співробітників поліції, як його пересаджували з однієї машини до іншої, і потім відразу відвезли. Зі справою та відеоматеріалами його ознайомив слідчий. Похованням доньки займався він разом зі своїми сестрою та батьком, майже всі витрати на поховання були покриті за рахунок міста - люди переказували гроші. ОСОБА_5 допомогу не надавав, однак приблизно через місяць після події з ним вийшли на зв`язок з приводу покриття витрат на поховання. Під час досудового розслідування обвинувачений зателефонував йому, і попросив вибачення. Також повідомив, що його доньці було 16 років, вона навчалася на 2 курсі в училищі, та зустрічалася з хлопцем, з яким з вересня-жовтня 2024 року разом почали винаймати житло. У нього з донькою були близькі стосунки, вона була оточена любов`ю, і він дуже страждає, що її зараз немає. Втрата доньки призвела до погіршення як його стану, так і стану його колишньої дружини - матері дівчини, а також молодшої дитини. У грудні 2020 року між ним та матір`ю дівчини було розірвано шлюб, і після цього його колишня дружина, разом із молодшою донькою, проживає за кордоном, і не приїжджає до України, тому потерпілим у справі визнаний саме він, а не матір дитини.

Свідок ОСОБА_10 під час судового розгляду пояснив, що з обвинуваченим не знайомий. Із загиблою ОСОБА_8 вони зустрічалися місяців чотири, та зі згоди її батьків, проживали разом. Того дня, точної дати він не пам`ятає, ввечері вони пішли на прогулянку, та зайшли до спільної знайомої. Пробувши там 15-20 хв., приблизно о 19:00-20:00 год. зібралися додому. Зайшли у магазин, купили продукти, і вже після цього пішли додому. Підійшовши до пішохідного переходу, спочатку пропустили машини, що їхали попереду, остання машина була достатньо далеко, а саме - в районі магазину «АТБ», і потім почали переходити дорогу, однак на половині шляху помітили, що автомобіль не зменшував швидкість руху, і запанікували. Він залишився стояти на місці, взявши дівчину за руку, і сподівався, що все минеться. Однак дівчина злякалася, швидко вирвалася з його руки, і побігла вперед, хотіла встигнути перебігти. Далі відбулося зіткнення. Одразу після цього він підбіг до неї, і почав прощупувати пульс, навколо них зібралися люди, викликали швидку допомогу, а також подзвонили родичам - його матері і батьку дівчини. Потім приїхала швидка допомога, та дівчині почали надавати медичну допомогу. Пояснив, що те перехрестя знаходиться навпроти магазину «Корона», праворуч - магазин «АТБ» біля готелю «Ізмаїл», пішохідний перехід - поблизу табачного магазину. Вони з дівчиною йшли зі сторони парку, по пішохідному перехрестю. В той момент, коли дівчина запанікувала, і почала перебігати дорогу, водій здав праворуч. Він побачив момент удару. Від сили удару дівчина пролетіла метрів п`ять або більше, у неї була вщент розбита голова, відсутні зуби, вивернута нога. Водій автомобіля проїхав уперед та зупинився, вийшов з машини, сів навпочіпки біля бордюру, та схопився за голову. То був нерегульований пішохідний перехід, він разом з дівчиною переходили дорогу спокійним звичайним ходом, автомобіль вони побачили вже майже на середині пішохідного переходу. Вулиця була освітлена ліхтарями, фари машини також були ввімкнуті. Наїзд відбувся на пішохідному переході. Коли вони наступили на пішохідний перехід, автомобіль був у районі магазину «АТБ», і він рухався достатньо швидко, проте вони очікували, що він зупиниться, оскільки така можливість була. Підтвердив, що під час досудового розслідування не приймав участі у слідчому експерименті, його не викликали на те місце. Приблизно через тиждень після ДТП, його родичі показали йому відеозапис тієї події. Щодо відносин у сім`ї дівчини, зазначив, що зі слів самої загиблої, були труднощі через вік, однак вона любила свого батька та сім`ю, з матір`ю відносини у неї також налагоджувалися. В цілому, йому відомо лише те, що вони могли посваритися, однак через що саме, - дівчина не розповідала.

В ході розгляду справи, прокурор відмовився від допиту свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 . Між тим, сторона захисту наполягала на допиті свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 . Надалі сторона захисту відмовилася від подальшого виклику та допиту свідка ОСОБА_11 . Суд, виходячи з принципу диспозитивності, з метою дотримання розумного строку розгляду кримінального провадження, дійшов висновку про подальший розгляд кримінального провадження без допиту свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .

Свідок ОСОБА_12 під час судового розгляду пояснив, що з обвинуваченим та загиблою ОСОБА_8 не знайомий. 08.01.2025 приблизно о 19:30-19:40 год. він разом із нареченою прогулювався у парку по просп. Незалежності у м. Ізмаїлі. Дорогою, на вул.Бессарабській зустріли знайомих, і стояли розмовляли. Їм було чутно, як їде на великій швидкості машина, після чого почули удар. Обернулися, і він побачив, що над машиною щось пролітає, щось піднялося догори. Машина збила людину, і вони почали бігти до того місця, де відбулася ДТП. Побачивши збиту дівчину, його наречена відразу почала викликати швидку допомогу, а він - поліцію. Поки вони перебували біля постраждалої, на місце підійшов хлопець, подивився, і присів на бордюр. Вони дочекалися швидку допомогу, яка намагалася провести першочергові реанімаційні заходи. Також приїхала поліція для фіксування ДТП. Він бачив, як люди переходили пішохідний перехід, і бачив як людина вже знаходилася над машиною. Момент, коли відбувся наїзд на людину на переході, він не бачив, оскільки під час розмови вони стояли трохи боком. Повернувшись відразу після удару, він побачив, як над машиною вже пролітало тіло. Це було приблизно о 19:40-19:42 год. Хлопця, який присів на бордюр, він не роздивлявся, та не запитував у нього документи, однак підтвердив, що на момент, коли приїхала поліція, і все це фіксувалося, там був саме обвинувачений. Пояснив, що вони стояли на вул. Бессарабській у м. Ізмаїлі у тому місці, де закінчується пішохідний перехід, посередині проспекту Незалежності. Магазин «Табачок» був у нього за спиною, будівельних робіт там він не спостерігав, все було як і раніше. Освітлення, як і зазвичай, було як у парковій зоні, так і по вулиці. Машину він побачив ще до того, як вона рухалася до перехрестя. Швидкість руху була дуже великою, тому він і зреагував на незвичний звук двигуна на великих обертах. З того часу, як автомобіль доїхав від магазина «АТБ» до перехрестя, пройшло 5-10 секунд. Після ДТП водій не намагався покинути місце ДТП, він вийшов, підійшов до постраждалої, і присів на бордюр. Зазначив, що дівчина з хлопцем під руку рухалися спокійно, і дійшли майже до половини дороги. Автомобіль «HONDA», білого чи сріблястого кольору, рухався прямо. При цьому, через велику швидкість руху, по обертам приблизно під 100 км/год, він не побачив, чи був якийсь маневр автомобіля. На момент зіткнення вони вже перейшли пішохідний перехід, і стояли розмовляли. Дівчина з хлопцем, якій йшли позаду них, потім звернули далі на пішохідний перехід, який через просп. Незалежності. Удар був дуже гучний. Коли вони підбігли до постраждалої, вона вже не рухалась. Після оформлення ДТП, він підійшов до автомобіля з передньої частини, і побачив, що з боку місця водія було розбите лобове скло, а також передня частина, де фара - також з боку водія. Тормозного шляху перед пішохідним переходом не було, як і намагань зупинити різко машину. Відео ДТП він побачив у соціальних мережах через днів п`ять по тому.

Свідок ОСОБА_13 під час судового розгляду пояснила, що з обвинуваченим вона особисто не знайома, між тим неодноразово бачила, як він гасає на великій швидкості по місту. 08.01.2025 вона разом зі своїм молодим чоловіком гуляли по просп. Незалежності у м. Ізмаїлі. На перетині просп. Незалежності та вул. Бессарабської, біля двох колон, вони зустрілися з її колежанкою, остання була ще зі своєю подругою, і почали спілкуватися. Був вечірній час, приблизно 19-та година. Спілкуючись, вони чули як гасає машина, та через декілька хвилин почули лютий визг машини, і після того щось вдарилося. Коли повернули голову, на рівні крони дерев щось відлетіло. Побачивши, що то людина, вона одразу почала дзвонити у швидку допомогу. Це було о 19:30-19:40 год. Підбігли, і побачили, що то була дівчина. ОСОБА_12 подзвонив у поліцію. Поки вони чекали швидку допомогу, з машини вийшов хлопець, підійшов до них, подивився, що трапилося, і сів на бордюр, взявшись за голову. Весь цей час він сидів, і дочекався поліцію, поводився спокійно, нікуди не намагався тікати. До приїзду швидкої дівчину ніхто не чіпав. У машини було розламане лобове скло з лівої сторони, і фара. Пояснила, що коли вони зупинилися і спілкувалися, то бачили, як за обвинуваченим їхала ще одна машина - «Renault Kangoo», які на її думку, наздоганяли один одного, додавши, що до того вони вже неодноразово так наздоганяли та переганяли один одного по проспекту. Загибла йшла з хлопцем саме по пішохідному переходу, вони були там тільки удвох, і рухалися звичайним шагом, хлопець тримав її за руку, і коли наїхала машина, рука була дуже сильно натягнута. Машину вона бачила добре, то був автомобіль марки «HONDA», темного кольору, швидкість була дуже висока - 100 або більше км/год. Водій їхав прямо, і навіть не гальмував. Все це відбувалося ліворуч від них. Вона стояла обличчям до центру, прямо навпроти - пішохідний перехід. Освітлення було добре, все було видно. Дівчина вдарилася об машину, та підлетіла на рівень приблизно другого поверху, - де крони дерев, і пролетіла 10-15 метрів від пішохідного переходу, приземлившись біля магазину «Точка чистоти». Підтвердила, що під час досудового розслідування не приймала участі у слідчому експерименті.

Свідок ОСОБА_16 під час судового розгляду пояснила, що з обвинуваченим вона не знайома та в жодних стосунках не перебуває. 08.01.2025 приблизно о 19:35-19:40 год. вона разом зі своєю подругою ОСОБА_17 були у парку місцевого скверу на центральній алеї. Це місце, яке розташоване на перетині просп. Незалежності та вул. Бессарабської, у м.Ізмаїлі називають «сквозняк». Вони з подругою сиділи на лавочці у парку, позаду магазину «Табачок», що розташований на перетині вулиць, обличчям до магазину «Апетит» по просп. Незалежності, буд. № 67, що на протилежній стороні, а спиною - до будинку № 56. Збоку від лавочки, між алеями у парковій зоні, був пішохідний перехід. Вони бачили більшу частину перехрестя, воно добре проглядалося. Під час розмови вони почули голосний звук двигуна автомобіля, обидві повернулися на цей звук і побачили якусь темну фігуру, яка швидко рухалася, наче бігом, з магазину «Табачок» у протилежну сторону від перехрестя. Потім у її полі зору з`явилася срібляста машина - легковий автомобіль, марку вона тоді ще не знала, і побачила саме зіткнення темної фігури та автомобіля. Погода була добра, без опадів, був темний час доби. Вона та її подруга були у доброму стані. Пояснила, що якщо йти по центральній алеї з центру до Ізмаїльської міської ради, то вона сиділа праворуч, на куті ще є магазин «Табачок», і вони з подругою були на прилеглій до неї території. Перехрестя було позаду, трохи лівіше він них. Воно було добре освітлене, машин було небагато, рух був нестрімкий. Підтвердила, що має вади зору, -2 на дальність, однак вона носить окуляри, що надає їй можливість безперешкодно дивитися і надавати належну оцінку побаченому. Почувши гучний звук двигуна автомобіля, вони з подругою обидві озирнулися наліво та назад, автомобіля ще не було видно, вони бачили тільки темну фігуру, яка біжить від магазину до середини перехрестя. Вже потім у полі зору з`явився автомобіль. На той момент вона не знала, що то за фігура була, зі ЗМІ дізналася, що то була дівчина - ОСОБА_8 , а водієм був ОСОБА_5 . Коли з`явився автомобіль, то був удар з передньої лівої сторони автомобіля, зі сторони водія. Удар був поза межами пішохідного переходу, це було на перехресті, трохи далі від нього. З того боку, де вони були з подругою на лавочці, їм майже повністю було видно пішохідний перехід: зі сторони будинку № 54, на протилежному куті від них, - звідти вони добре бачили більшу частину пішохідного переходу, а іншу частину переходу, - з паркової зони, їм закривав магазин. Особа рухалася швидко, наче бігла. На протилежному боці перехрестя, тобто зі сторони, де перебували вони з подругою, на куту розташований магазин «Табачок» («Tobacco&Coffee»), і біля цього кута відбулося зіткнення. При зіткненні фігуру відштовхнуло в бік другої полоси дороги. Після цього автомобіль зупинився, і звідти вибіг водій. Що він робив далі вона не пам`ятає, оскільки почався великий крик, і вона дуже нервувала. Ближче до 19:35-19:40 год. вона намагалася викликати швидку допомогу, однак не вийшло, тому що зібрався дуже великий натовп, і поки всі намагалися додзвонитися, якийсь чоловік гукнув, що він вже додзвонився, і тому вона скасувала свій виклик. Увечері 08.01.2025 та наступного дня у телеграм-каналах м. Ізмаїла були обговорення цієї події. Вони з її подругою також брали у них участь, обстоюючи думку про те, що все відбулося не на пішохідному переході, а набагато далі. Приблизно 13.01.2025 на сайті «Бессарабія Інформ», з посиланням на телеграм-канал порталу, була стаття про відео з камер відеоспостереження на перехресті. Відео чорно-біле, не дуже все було видно, але було чутно, що там відбувається. На досудовому розслідуванні її не викликали ні до поліції, ні на допит, ні до суду. Ні повісток, ні дзвінків з цього приводу вона не отримувала. Перед від`їздом подруги, у травні, вони разом вийшли на прогулянку, та цілеспрямовано, за власною ініціативною, пройшлися по перехрестю, аби роздивитися, чи є ще камери. Вони знайшли декілька камер: у самому магазині «Табачок», на фасаді школи № 16, біля магазину «Апетит», між магазином «Вацак» та «Новою поштою», та на фасаді пункту видачі інтернет-замовлень «Розетка». Швидкість автомобіля зазначити не змогла, пославшись на те, що не розбирається у цьому. Пояснила, що автомобіль вона бачила у момент, коли він виїжджав зі сторони магазину «Табачок», коли людина - темна фігура, яку вона бачила увечері, вже рухалася у бік середини перехрестя. Машина рухалася швидко, і вона бачила, як машина давала праворуч, коли виїжджала у їхнє поле зору. При цьому, машина не повернула праворуч, але, як зрозуміла свідок, водій намагався об`їхати. Автомобіль був сріблястого кольору, марку на той момент вона не знала. Вона не бачила, як хтось переходив пішохідний перехід, оскільки з того місця, де вона була, вона не бачила початку пішохідного переходу з паркової алеї. Бачила тільки як людина виникла з-за меж магазину «Табачок». Вона була одна, та бігла з кута перехрестя у бік середини перехрестя. Пробігла приблизно 10 метрів, після чого сталася ДТП. Людина сильно вдарилася об ліву сторону автомобіля, та перелетіла через автомобіль на другу полосу від автомобіля, але трохи далі від місця події, - на 10-15 метрів. Автомобіль рухався по лівій смузі руху, звук гальмування не чула, пішохідний перехід вона бачила частково, як дівчина починала рух - не бачила. Наїзд на пішохода вона не бачила, проте бачила удар, і він був не на пішохідному переході. Людина бігла від середини кута до середини дороги, де вона і зіткнулася боком з автомобілем.

В судовому засіданні, яке відбулося 22.10.2025, за клопотанням сторони захисту також були допитані експерти ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , які повністю підтвердили висновки, здійснені ними під час досудового розслідування. Також експерт ОСОБА_18 вказав, що він виконував комп`ютерно-технічну частину експертизи, та роздільна здатність відеозапису була достатньою для надання відповідей на поставлені йому запитання згідно з постановою слідчого. Експерт ОСОБА_19 ствердив, що висновок є обґрунтованим, а для проведення експертизи було надано достатньо даних.

Як вбачається з рапорту старшого інспектора чергового Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області від 08.01.2025, у той же день, 08.01.2025 о 19 год. 45 хв. надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що 08.01.2025 о 19 год. 44 хв. за адресою: м. Ізмаїл, просп. Незалежності, 56, збили дівчину приблизно 16 років, авто «HONDA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на пішохідному переході (том 2 а.п. 15-16).

08.01.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000037 з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 286 КК України, були внесені відомості про те, що 08.01.2025 біля 19 год. 40 хв. у м. Ізмаїлі Одеської області водій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем «HONDA ACCORD», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись по просп. Незалежності з боку вул. Сергія Бурлаченко в напрямку вул. Чернишевського, на нерегульованому перехресті просп.Незалежності кут вул. Бессарабської, на нерегульованому пішохідному переході здійснив наїзд на неповнолітнього пішохода ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка у цей час переходила проїзну частину по нерегульованому пішохідному переході зліва направо по ходу руху автомобіля. Внаслідок ДТП пішохід ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження, від яких померла на місці події (том 2 а.п. 14).

За даними протоколу огляду місця дорожньо-транспортної події від 08.01.2025 зі схемою та таблицею ілюстрацій до нього, при ясній погоді без опадів, у період часу з 22 год. 15 хв. по 23 год. 30 хв., проведено огляд, яким встановлено: місце ДТП розташовано у м. Ізмаїлі Одеської області по просп. Незалежності кут вул. Бессарабської, нерегульований пішохідний перехід, нерегульоване перехрестя. Проїзна частина дороги є горизонтальною ділянкою з асфальтобетонним, сухим, чистим покриттям, без нерівностей та пошкоджень, загальною шириною 8,6 м, призначеним для руху в одному напрямку, з 2 смугами, ширина правої - 4,3 м, ширина розділювальної смуги - 0,1 м, з бордюрним камінням і тротуаром праворуч і ліворуч, за яким праворуч розташовані будівлі міського типу, а ліворуч - сквер.

Спосіб регулювання руху на цій ділянці - не регулюється. Видимість з робочого місця водія з увімкненим ближнім світлом фар - більше 100 м, з увімкненим дальнім світлом фар - так само, більше 100 м. Об`єкти, що обмежують оглядовість з робочого місця водія у напрямку руху, праворуч та ліворуч, відсутні. На транспортному засобі - автомобілі «HONDA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , виявлені такі пошкодження: розбиття передньої лівої фари, деформація переднього бамперу в крайній лівій частині, погнутість кришки капоту в передній крайній лівій частині, погнутість переднього лівого крила в передній частині, розбиття лобового скла в лівій частині. Також при огляді встановлено наявність слідів контактної взаємодії особи з навколишніми об`єктами, предметами, а саме - наявні сліди потертості (волочіння) (том 2 а.п. 17-43).

Внаслідок ДТП, пішохід ОСОБА_8 отримала тяжкі тілесні ушкодження, від яких померла на місці події.

Причина смерті ОСОБА_8 , характер та ступінь тяжкості тілесних ушкоджень були встановлені на основі проведеної судово-медичної експертизи (висновок експерта №9 від 24.03.2025), з урахуванням даних висновку експертного судово-медичного-гістологічного дослідження № 224/9 від 17.03.2025. Так, при експертизі трупа ОСОБА_8 виявлена поєднана травма голови, шиї, тулуба та кінцівок: а) відкрита черепно-лицьова травма: синець, садна та забійні рани голови, перелом верхньої щелепи; крововиливи в м`які тканини голови; багатоуламковий перелом лицевого та мозкового черепа з розривами твердої мозкової оболонки; кільцеподібний перелом кісток основи черепа; дифузний крововилив під м`які мозкові оболонки півкуль, стовбуру головного мозку та мозочка; забій-розміжчення обох лобових скроневих та тім`яних часток; б) закрита травма кінцівок: садно в ділянці правого ліктьового суглоба; садно правого передпліччя; садна правого стегна; садно та забійна рана в ділянці правого колінного суглоба; синець та садно правої гомілки; синці лівого стегна; синець в ділянці лівого колінного суглоба з переходом на гомілку. Всі виявлені тілесні ушкодження заподіяні одночасно при ДТП, складають єдиний комплекс поєднаної травми, були небезпечними для життя, та мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень. Множинність, масивність, характер, локалізація і механізм утворення ушкоджень (ударної дії), наявних у ОСОБА_8 , свідчать про те, що вони могли утворитися в результаті ДТП від дії виступаючих частин автомобіля та дорожнього покриття. Смерть ОСОБА_8 знаходиться у прямому причинному зв`язку з наявною у неї відкритою черепно-лицевою травмою у вигляді багатоуламкового перелому кісток лицевого та мозкового черепа з розривами твердої мозкової оболонки та забоєм-розміжченням обох лобових, скроневих та тім`яних часток. Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_8 є шок (том 2 а.п. 87-90, 92-93).

Згідно з висновком експертного судово-токсикологічного дослідження № 315/9 від 18.02.2025, при дослідженні крові, сечі від трупа ОСОБА_8 , в крові та сечі етиловий спирт не виявлений (том 2 а.п. 91).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (том 2 а.п. 94).

Згідно з протоколом огляду від 09.01.2025, з фототаблицею до нього, старший слідчий СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області, у період часу з 14 год. 40 хв. по 15 год. 20 хв. провів огляд оптичного компакт-диску DVD-R, на якому міститься 1 (один) відеофайл. Так, було виявлено відеозапис із зображенням території біля кафе «De Flora» за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, просп. Незалежності, 54. Вказаний відеофайл включає в себе як відеозображення, так і звук, і має зображення події 08.01.2025 з 19:39:08 год. по 19:50:05 год. На відеозаписі зафіксовано, як легковий автомобіль, за зовнішніми ознаками схожий на «Honda Accord», здійснює наїзд на пішохода дівчину, яку від удару відкидає за перехрестя, та остання падає на проїзну частину (том 2 а.п. 47-51).

Крім того, в судовому засіданні безпосередньо було досліджено відеозапис ДТП, що мала місце 08.01.2025, з камери відеоспостереження, розташованої біля кафе «De Flora» за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, просп. Незалежності, 54 (том 2 а.п. 52).

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, з фототаблицею та довідкою до нього, який проведено старшим слідчим СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області у присутності двох понятих, ОСОБА_10 заявив, що водій автомобіля «HONDA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , зображений на фото № 3 (том 2 а.п. 55-58).

Згідно з довідкою до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, особою чоловічої статі на фотознімку під № 3 є ОСОБА_5 (том 2 а.п. 59).

Обвинувачений ОСОБА_5 15.04.2017 отримав посвідчення водія серії НОМЕР_3 з правом керування автомобілями, визначеними у категорії В (том 2 а.п. 96).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , ОСОБА_5 є власником автомобіля «HONDA ACCORD», реєстраційний номер НОМЕР_1 (том 2 а.п. 96).

Згідно з даними висновку експерта № СЕ-19/116-25/1121-ІТ від 14.02.2025, рульове керування, ходова частина та гальмова система автомобіля «HONDA ACCORD», номерний знак НОМЕР_1 , на момент настання ДТП знаходилися в працездатному стані, дозволяли водію контролювати, змінювати напрямок та характер руху керованого ним автомобіля. Проте на момент огляду ходова частина автомобіля «HONDA ACCORD», номерний знак НОМЕР_1 , не відповідала вимогам п.п. 31.4, 31.4.5 г) Правил дорожнього руху України, відповідно до яких експлуатація транспортного засобу заборонена. Установлена на момент огляду автомобіля «HONDA ACCORD», номерний знак НОМЕР_1 , невідповідність ходової частини вимогам Правил дорожнього руху України виникла задовго до настання події ДТП, могла бути виявлена і усунена водієм шляхом огляду транспортного засобу перед виїздом. На момент настання події цієї пригоди система освітлення автомобіля «HONDA ACCORD», номерний знак НОМЕР_1 , перебувала в працездатному стані і могла виконувати функції за своїм призначенням (том 2 а.п. 62-68).

Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/116-25/1112-ІТ від 14.02.2025, аналіз пошкоджень та слідової інформації на автомобілі «HONDA ACCORD», номерний знак НОМЕР_1 , характер їх утворення, дає підстави стверджувати, що вони утворені внаслідок контактування передньої лівої кутової частини автомобіля із слідоутворюючим об`єктом, яким могло бути тіло пішохода (том 2 а.п. 71-74).

Згідно з висновком експертів № 629-34-25 від 20.02.2025, за даними відеозапису пригоди, швидкість автомобіля «HONDA ACCORD» при його русі до місця ДТП складала приблизно 96,5 км/год. Дії водія вказаного автомобіля регламентувалися вимогами п. 18.1 та 12.4 Правил дорожнього руху. Виконанням вимог п. 18.1 і 12.4 Правил дорожнього руху, рухаючись зі швидкістю не більше 50 км/год, надавши дорогу пішоходам, водій автомобіля «HONDA ACCORD» мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода. Також у цьому висновку зазначено, що дії водія автомобіля «HONDA ACCORD», які не відповідали вимогам п. 18.1 і 12.4 Правил дорожнього руху, з технічної точки зору, перебувають у причинному зв`язку з ДТП (том 2 а.п. 78-86).

Згідно з висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 08.01.2025, у ОСОБА_5 не виявлено ознак сп`яніння (том 2 а.п. 105).

За даними тестування на алкоголь за допомогою пристрою «Алкофор 505»: тести №03121 та № 03122, результати - 0,000‰ (том 2 а.п. 106).

Суд не приймає як доказ письмові пояснення свідка ОСОБА_20 (том 1 а.п. 116-123), позаяк такий порядок суперечить засаді безпосередності дослідження доказів, визначеній у ст. 23 КПК України. Крім того, згідно з ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання.

Доводи сторони захисту про те, що сторона обвинувачення не довела єдиної версії винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, як це викладено в обвинувальному акті, а також визнання недопустимими доказів, потребують детального аналізу.

Доводи сторони захисту з приводу того, що обставини на які посилається прокурор, та які викладені в обвинувальному акті не містять свого підтвердження, суд вважає не обґрунтованими та такими, що спростовуються належними та допустимими доказами у сукупності, про які зазначено вище, а також з урахуванням наступного.

Згідно з правовою позицією Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2021 року у справі № 751/2824/20 та від 23 лютого 2021 року у справі № 742/642/18 стандарт доведення «поза розумним сумнівом» означає, що сторона обвинувачення, дотримуючись засади змагальності, та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст.92 КПК, зобов`язана довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, за якою мав місце злочин і він був вчинений обвинуваченим.

Суд ураховує усталену позицію Верховного Суду щодо того, що для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, аби будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням (постанови Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі №688/788/15-к, від 21 січня 2020 року у справі № 754/17019/17, від 16 вересня 2020 року у справі № 760/23459/17).

Так, вирішуючи питання щодо недопустимості доказів (схеми до протоколу огляду місця ДТП від 08.01.2025, оптичного DVD-R диска з обставинами ДТП від 08.01.2025) з мотивів, наведених захисником - адвокатом ОСОБА_6 у клопотанні від 14.07.2025 (том 1 а.п. 218-223), з урахуванням додаткових пояснень до нього (том 2 а.п. 212-214), а також у заяві від 08.09.2025 (том 2 а.п. 161-166), суд дійшов таких висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 85 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 87 КПК України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

У постановах від 08.10.2019 у справі № 639/8329/14-к та від 28.01.2020 у справі №359/7742/17, Верховний Суд зазначив, що вирішуючи питання про застосування правил статті 87 КПК України до наданих сторонами доказів, суд повинен виходити з того, що ці положення можуть бути підставою для визнання доказів недопустимими не за будь-якого порушення процесуального закону, а лише у випадку порушення фундаментальних прав і свобод особи, гарантованих у документах, що згадані в цій статті.

За приписами ч. 2 ст. 87 КПК України, суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння:

1)здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов;

2)отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження;

3)порушення права особи на захист;

4)отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права;

5)порушення права на перехресний допит.

Згідно з ч. 3 ст. 87 КПК України, недопустимими є також докази, що були отримані:

1)з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні;

2)після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень;

3)під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи у зв`язку з недопущенням адвоката до цієї слідчої (розшукової) дії;

4)під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи, якщо така ухвала винесена слідчим суддею без проведення повної технічної фіксації засідання.

Верховний Суд у постанові від 06.07.2021 у справі № 720/49/19 зауважив, що будь-яке процесуальне порушення, допущене в ході збирання доказів, саме по собі не може бути підставою для визнання їх недопустимими. У зв`язку із цим, за наявності процесуальних порушень порядку отримання доказів визнавати їх недопустимими слід лише тоді, коли вони: прямо та істотно порушують права і свободи людини; та/або надають підстави для сумнівів у достовірності отриманих фактичних даних, які не видалося за можливе усунути в ході судового розгляду.

В обґрунтування недопустимості доказу - оптичного DVD-R диску з обставинами ДТП від 08.01.2025 з камери відеоспостереження, розташованої на фасаді кафе «De Flora» по просп. Незалежності, 54, у м. Ізмаїлі, захисник посилається, зокрема, на такі обставини: порушення порядку реєстрації та обліку арештованого судом доказу відповідно до вимог законодавства; оприлюднення арештованого судом доказу - відеозапису ДТП, який складає таємницю досудового розслідування, що виявилося підживленням негативного суспільного резонансу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 .

Спростовуючи доказ сторони обвинувачення, а саме - схему до протоколу огляду місця ДТП від 08.01.2025, захисник зазначив про такі його недоліки: відсутність магазину «Табачок»(«Tobacco&Coffee»), у внутрішньому приміщенні якого знаходяться відеокамери спостереження ракурсом на перехрестя, де відбулась ДТП, і можливо містить докази скоєння кримінального правопорушення; відсутня центральна алея парку, в межах розташування якої на лавочці знаходилися свідки ОСОБА_20 та ОСОБА_16 , та бачили обставини ДТП від 08.01.2025; на схемі відсутнє та не позначено місце зіткнення пішохода та автомобіля.

Суд, дослідивши та проаналізувавши кожний із вказаних доказів, а саме: схему до протоколу огляду місця ДТП від 08.01.2025, оптичний DVD-R диск з обставинами ДТП від 08.01.2025 з камери відеоспостереження, розташованої на фасаді кафе «De Flora» по просп.Незалежності, 54, у м. Ізмаїлі, дійшов висновку, що зазначені стороною захисту недоліки схеми ДТП, так само як і мотиви визнання оптичного DVD-R диску недопустимим доказом, не можуть бути беззаперечною обставиною для визнання їх недопустимими, позаяк підстав, передбачених ст. 87 КПК України для визнання наданих стороною обвинувачення доказів недопустимими, немає.

Суд також звертає увагу, що схема місця ДТП підписана обвинуваченим, і не містить зауважень від нього. Крім того, під час судового розгляду були допитані експерти. Так, під час проведення допиту у судовому засіданні, яке відбулося 22.10.2025, експерт ОСОБА_19 зазначив, що незазначення на схемі ДТП придорожнього кафе та лавочок у парку, ніяк не вплинуло на встановлення швидкості руху автомобіля.

Суд вважає наданий стороною обвинувачення оптичний DVD-R диск з обставинами ДТП від 08.01.2025 з камери відеоспостереження, розташованої на фасаді кафе «De Flora» по просп. Незалежності, 54, у м. Ізмаїлі, доказом, який зібраний із дотриманням вимог КПК України, та не викликає сумнівів у його достовірності, а захисник не навів вмотивованих підстав для протилежного висновку.

Отже, оскільки ознак недопустимості доказів сторони обвинувачення, а саме: схеми до протоколу огляду місця ДТП від 08.01.2025, та оптичного DVD-R диску з обставинами ДТП від 08.01.2025 з камери відеоспостереження, розташованої на фасаді кафе «De Flora» по просп. Незалежності, 54, у м. Ізмаїлі, не встановлено, вказані докази оцінюються судом у сукупності з іншими доказами по справі.

Крім того, як встановлено судом, обвинувачений перевищив максимальну швидкість руху в населеному пункті, на 46,5 км/год, тобто майже в 2 рази. Відповідно до наведених вище висновків експертів № 629-34-25 від 20.02.2025, виконанням вимог п.18.1 і 12.4 ПДР, рухаючись зі швидкістю не більше 50 км/год, надавши дорогу пішоходам, обвинувачений мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода. Також у цьому висновку зазначено, що його дії, які не відповідали вимогам п. 18.1 і 12.4 Правил дорожнього руху, з технічної точки зору, перебувають у причинному зв`язку з ДТП.

Також, аналіз вищезазначених доказів дає підстави суду зробити висновок, що кожний доказ є допустимим, достовірним, належним та у сукупності усі вищезазначені докази є взаємопов`язаними та достатніми для висновку про те, що ОСОБА_5 , керуючи технічно справним транспортним засобом, в порушення наведених п. 18.1 та п.12.4 ПДР перевищив максимально дозволену в населеному пункті швидкість руху, чим позбавив себе можливості вжити належних заходів та уникнути наїзду на неповнолітню потерпілу, що перетинала проїжджу частину, по якій рухався обвинувачений. При цьому при виконанні вказаних вимог ПДР обвинувачений був зобов`язаний врахувати усі обставини дорожньої обстановки, у тому числі і наявність ОСОБА_8 на дорозі, а також те, що він рухався в центральній частині міста, де зосереджена велика кількість пішоходів.

Однак, обвинувачений ОСОБА_5 , розуміючи, що здійснював рух центральною частиною міста, де зосереджена велика кількість пішоходів, добре знаючи, що попереду пішохідний перехід, не виконав вказані імперативні вимоги ПДР та, діючи свідомо, значно перевищив дозволену максимальну швидкість руху в населеному пункті, чим грубо їх порушив. Таким чином, саме внаслідок грубого свідомого порушення вказаних вимог ПДР ОСОБА_5 позбавив себе можливості вжити належних заходів та уникнути наїзду на неповнолітнього пішохода.

Саме зазначені свідомі грубі порушення вимог ПДР ОСОБА_5 призвели до наїзду автомобіля під його керуванням на неповнолітню ОСОБА_8 , від чого остання отримала тяжкі тілесні ушкодження, які стали причиною її подальшої смерті.

На думку суду, саме грубе порушення водієм автомобіля «HONDA ACCORD» ОСОБА_5 , що виразилось в значному перевищенні швидкості руху в населеному пункті, призвело до того, що потерпіла, намагаючись врятуватись, дезорієнтувалась, та, як зазначив свідокОСОБА_10 , який знаходився на той момент поруч з потерпілою на пішохідному переході, злякалася, швидко вирвалася з його руки, і побігла вперед, тому що хотіла встигнути перебігти дорогу. В розглядуваній ситуації не можна ставити таку дезорієнтовану поведінку в провину неповнолітній ОСОБА_8 , яка намагалась врятуватись від небезпеки, адже, як було вище наведено, саме грубе порушення ПДР обвинуваченим викликало такий її стан. Суд не може погодитися з доводом сторони захисту про те, що дії пішохода ОСОБА_8 могли не відповідати вимогам ПДР і таким чином зменшують винуватість обвинуваченого.

Судом встановлено, що потерпіла переходила дорогу у дозволеному місці, по пішохідному переходу, це підтверджується, зокрема, показами свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які зазначили, що загибла йшла саме по пішохідному переходу і рухалася звичайним шагом, а також відеозаписом події ДТП. Тому вона не могла створити небезпеку для дорожнього руху.

Однак, все ж, незалежно від причин виникнення небезпеки для руху або перешкоди, водій ОСОБА_5 зобов`язаний був виконати вимоги зазначених вище Правил дорожнього руху.

До того ж, як було вище зазначено, в розглядуваній ситуації, певна дезорієнтована поведінка неповнолітнього пішохода була викликана саме протиправною поведінкою ОСОБА_5 .

Cуд, проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважає, що всі вони є належними, допустимими та достовірними, і в сукупності є достатніми та взаємопов`язаними для постановлення обвинувального вироку.

Так, об`єктивна сторона складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 КК України, включає три ознаки: а) суспільно небезпечне діяння (порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту); б) суспільно небезпечні наслідки; в) причинний зв`язок між діянням і наслідками.

Верховний Суд у постанові від 16.10.2019 у справі № 163/1753/17 звернув увагу на те, що причинний зв`язок в автотранспортних злочинах відрізняється тим, що він встановлюється не між діями водія та наслідками, що настали, а між порушеннями правил дорожнього руху й відповідними наслідками.

Судом встановлено, що суспільно небезпечні наслідки у виді смерті потерпілої ОСОБА_8 перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з протиправними діями водія ОСОБА_5 , який керуючи технічно справним автомобілем, у порушення п. 1.5, 2.3 б), 12.4, 18.1, 31.4.5 г) Правил дорожнього руху, на пішохідному переході скоїв наїзд на пішохода, в результаті чого ОСОБА_8 , отримавши тяжкі тілесні ушкодження, померла на місці події.

Таким чином, суд вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_5 злочину, і погоджується з кваліфікацією дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 286 КК України за ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили смерть потерпілого.

IV. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд відносить наявність на утриманні неповнолітніх дітей, відсутність попередніх судимостей, часткове добровільне відшкодування завданої шкоди. Суд не вбачає наявності інших пом`якшуючих обставин, позаяк ОСОБА_5 , частково визнавши вину у висунутому обвинуваченні, в ході допиту намагався уникнути надання прямих відповідей на поставлені учасниками провадження запитання, заперечив деякі обставини провадження, які повністю спростовуються сукупністю досліджених судом доказів. При цьому, підтвердив, що під час досудового розслідування він та його захисник не зверталися до слідчого з вимогою про витребування інших відеозаписів ДТП, так само як і щодо проведення інших слідчих дій. Крім того, попросивши пробачення у потерпілого, обвинувачений лише формально засудив свою протиправну поведінку, намагаючись перекласти відповідальність на загиблу.

Стороною обвинувачення не зазначено в обвинувальному акті про наявність обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_5 , та які відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 91, ч. 1 ст. 92 КПК України підлягають доказуванню саме прокурором. У силу положень ст. 337 КПК України суд позбавлений можливості додатково встановлювати та враховувати обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , та які в обвинувальному акті не зазначені, а також які прокурором не доказувалися під час судового розгляду, оскільки це погіршить становище обвинуваченого.

V. Мотиви призначення покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд, керуючись ст.65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, що обтяжують покарання. Суд також бере до уваги, що ОСОБА_5 раніше притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122 КУпАП, а саме - за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на 20 км/год.

Згідно з медичною довідкою, ОСОБА_5 під наглядом лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває. Також з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_5 не належить до осіб з інвалідністю.

Згідно з ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого. Так, з досудової доповіді, складеної відносно ОСОБА_5 вбачається, що ризик вчинення ним повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюються як низькі. На думку органу пробації, виправлення ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства.

Суд також враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує транспортним засобом, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання транспортних засобів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти ними та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Зважаючи на конкретні обставини справи, суд вважає, що ОСОБА_5 своїми протиправними діями знехтував суспільної безпекою, та проявив байдуже ставлення до життя, здоров`я та безпеки людини, що відповідно до Конституції України є найвищою соціальною цінністю.

Так, ОСОБА_5 , будучи зобов`язаним неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, керуючи транспортним засобом, та грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, легковажно розрахував на їх відвернення, і рухаючись в населеному пункті з перевищенням швидкості руху, яка складала приблизно 96,5 км/год, що майже вдвічі перевищує максимально допустиму швидкість в населених пунктах (50 км/год), не вжив заходів до зменшення швидкості руху та зупинки свого автомобіля, в результаті чого на пішохідному переході скоїв наїзд на неповнолітню ОСОБА_8 , яка в цей час переходила проїжджу частину дороги, в результаті чого остання отримала тяжкі тілесні ушкодження, та померла на місці події.

З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги обставини, причини та наслідки вчинення кримінального правопорушення, а також відомості, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_5 , суд, виходячи із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 , а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, можливе лише за умов ізоляції обвинуваченого від суспільства, з призначенням йому основного покарання у виді позбавлення волі, з призначенням додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України.

Підстав для застосування ст. 69, 75 КК України судом не встановлено.

Суд переконаний у тому, що визначена міра покарання є необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, і таке покарання призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять в нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

VI. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Представником потерпілого ОСОБА_9 - адвокатом ОСОБА_7 заявлено цивільний позов, згідно з яким просить стягнути на користь ОСОБА_9 з обвинуваченого ОСОБА_5 1 000 000 грн в якості відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, з ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» - 96 000 грн страхового відшкодування за моральну шкоду, завдану смертю ОСОБА_8 , та з обох вказаних відповідачів - витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається, зокрема, на те, що після смерті доньки потерпілий ОСОБА_9 переживає постійні душевні страждання, втратив душевний спокій, весь час перебуває у стані постійного напруження та стресу, були суттєво порушені його нормальні життєві зв`язки, та він змушений докладати значних зусиль для організації свого життя після смерті дитини (том 1 а.п. 34-49).

У відзиві на позовну заяву представник відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» просить відмовити у задоволенні позовних вимог до ПрАТ «Страхова компанія «Еталон», мотивуючи тим, що ОСОБА_9 не надав довідку про склад сім`ї, до матеріалів справи не долучені документи, які б свідчили про відмову ОСОБА_21 в отриманні частини суми страхового відшкодування, яка має розподілятися між подружжям, на користь ОСОБА_9 , витрати на правничу допомогу не обґрунтовані та не підтверджені документально (том 1 а.п. 188-192).

На думку суду, вказаний цивільний позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Вирішуючи вимогу про відшкодування на користь ОСОБА_9 з обвинуваченого ОСОБА_5 1 000 000 грн в якості відшкодування моральної шкоди, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з ч. 2 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

У відповідності до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч. 5 ст. 1187 ЦК України).

За змістом ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно з абз. 2 ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Як встановлено під час розгляду справи, внаслідок порушення правил дорожнього руху водієм ОСОБА_5 , завдано тяжкі тілесні ушкодження неповнолітній ОСОБА_8 , в результаті чого вона померла на місці пригоди.

Суд не бере до уваги посилання сторони захисту на рішення та постанови судів щодо сімейних відносин потерпілого, порушення ним правил дорожнього руху, наявності у нього кредитних зобов'язань, позаяк вказані обставини не виключають можливості виникнення у потерпілого моральних страждань у зв`язку із втратою ним внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_5 неповнолітньої доньки.

З урахуванням зазначеного, суд, виходячи із засад розумності і справедливості, з урахуванням обставин справи, характеру та обсягу моральних страждань потерпілого у зв`язку із втратою неповнолітньої доньки, враховуючи матеріальний стан обвинуваченого, вважає обґрунтованим розмір моральної шкоди у сумі 1 000 000 грн, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню у повному обсязі.

Щодо стягнення з ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» страхового відшкодування у сумі 96000 грн за моральну шкоду, завдану смертю ОСОБА_8 , суд зазначає таке.

Транспортний засіб - автомобіль «Honda Accord», реєстраційний номер НОМЕР_1 , забезпечений полісом ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» № СА-0128094 від 17.01.2024.

Згідно з ч. 3 ст. 25 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 3720-IX від 21.05.2024, страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю потерпілої фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір таких страхових (регламентних) виплат зазначеним особам стосовно одного померлого становить 25 розмірів мінімальної місячної заробітної плати, встановленої законом на дату настання страхового випадку.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» № 4059-IX від 19.11.2024, установлено з 01.01.2025 мінімальну заробітну плату у місячному розмірі - 8000 грн.

Таким чином, розмір страхового відшкодування моральної шкоди, на день настання страхового випадку, становить 200 000 грн.

Згідно із заявою від 14.01.2025, посвідченою приватним нотаріусом ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мати загиблої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відмовляється від належної їй частки страхового відшкодування на користь батька загиблої - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Отже, батько загиблої в результаті ДТП ОСОБА_8 - ОСОБА_9 має право на виплату страхового відшкодування моральної шкоди у сумі 96 000 грн, у зв`язку із чим позов в цій частині також підлягає задоволенню у повному обсязі.

Щодо позовних вимог в частині стягнення на користь потерпілого ОСОБА_9 витрат на правову допомогу, суд керується таким.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 118 КПК України, процесуальні витрати складаються, зокрема, з витрат на правову допомогу.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17.06.2020 у справі № 598/1781/17 зазначила, що положення, які стосуються процесуальних витрат, регламентовані главою 8 КПК України. Натомість положення, які стосуються цивільного позову, визначені главою 9 КПК України. Це свідчить про різну правову природу процесуальних витрат та шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням. Процесуальні витрати виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, є матеріальними витратами органів досудового розслідування, прокуратури, суду та інших учасників кримінального провадження. Натомість шкода у кримінальному провадженні пов`язана не з процесуальними відносинами, а з матеріально-правовими вчиненням кримінального правопорушення чи іншого суспільно-небезпечного діяння.

Таким чином, питання розподілу процесуальних витрат, у тому числі витрат на правову допомогу, мають вирішуватися в порядку, визначеному главою 8 КПК України.

При цьому, процесуальні витрати потерпілого в кримінальному провадженні не можуть бути розподілені між цивільними відповідачами, а підлягають відшкодуванню виключно обвинуваченим.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

У постанові від 01.08.2019 у справі № 915/237/18 Верховний Суд зазначив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Потерпілий ОСОБА_9 поніс витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8 000 грн, що підтверджується такими доказами: ордером на надання правничої допомоги, копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, а також договором про надання професійної правничої допомоги, та квитанцією до прибуткового касового ордера (том 1 а.п. 46-49).

Враховуючи обставини справи, беручи до уваги фінансовий стан обвинуваченого, наявність на його утриманні двох неповнолітніх дітей, суд, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат, розумності їхнього розміру, вважає, що вказана сума є розумним та справедливим розміром понесених потерпілим витрат на правову допомогу.

Таким чином, з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_9 підлягають стягненню витрати на правову допомогу в сумі 8 000 грн.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні був затриманий 09.01.2025. Ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 10.01.2025 відносно нього був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, який у подальшому неодноразово продовжувався у встановленому порядку.

Клопотань про зміну чи скасування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили не надійшло.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили слід залишити без змін.

Згідно з ч. 5 ст. 72 КК України, у разі засудження до позбавлення волі, попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання з розрахунку день за день або за правилами, передбаченими у ч. 1 ст. 72 КК України.

Питання про арешт майна та про долю речових доказів слід вирішити відповідно до положень ч. 4 ст. 174, ст. 100 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України, з обвинуваченого ОСОБА_5 мають бути стягнуті на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів для проведення судових експертиз в сумі 25456,80 грн, а саме: для проведення судових інженерно-транспортних експертиз № СЕ-19/116-25/1121-ІТ від 14.02.2025 у сумі 4775,40 грн, № СЕ-19/116-25/1112-ІТ від 14.02.2025 у сумі 7959 грн, а також комплексної судової комп`ютерно-технічної та автотехнічної експертизи у сумі 12722,40 грн.

Керуючись ст. 369-371, 373-375, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

1. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

2. Запобіжний захід ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком суду законної сили.

3. Строк покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді позбавлення волі обчислювати з моменту його затримання, а саме - з 08.01.2025.

4. Згідно з ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк попереднього ув`язнення в строк покарання у виді позбавлення волі з 09.01.2025 до набрання вироком законної сили, виходячи з розрахунку день за день.

5. Відповідно до ч. 3 ст. 55 КК України, строк додаткового покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, обчислювати з моменту відбуття основного покарання.

6. З набранням вироком законної сили скасувати накладений на підставі ухвали слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 10.01.2025 (ЄУН 946/156/25) арешт, та:

- автомобіль марки «Honda», моделі «Accord», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з поміщенням на спецмайданчик №11 ГУНП в Одеській області, - повернути власнику;

- змив на марлевому тампоні з внутрішньої ручки передньої лівої двері автомобіля марки «Honda», моделі «Accord», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який упаковано у паперовий конверт з пояснювальним текстом, - знищити;

- змив на марлевому тампоні з керма автомобіля марки «Honda», моделі «Accord», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який упаковано у паперовий конверт з пояснювальним текстом, - знищити;

- змив на марлевому тампоні з ручки перемикання передач автомобіля марки «Honda», моделі «Accord», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який упаковано у паперовий конверт з пояснювальним текстом, - знищити;

- виданий 09.01.2025 ОСОБА_24 оптичний диск DVD-R з відеозаписом за 08.01.2025 з камери відеоспостереження, яка розташована на фасаді кафе «De Flora» по просп. Незалежності, 54, в м. Ізмаїлі Одеської області, - залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

7. Цивільний позов представника потерпілого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

8. Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в якості відшкодування моральної шкоди 1000000 грн (один мільйон гривень гривень), та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 грн (вісім тисяч гривень), а всього - 1008000 грн (один мільйон вісім тисяч гривень).

9. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» на користь ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , страхове відшкодування моральної шкоди у сумі 96 000 грн (дев`яносто шість тисяч гривень).

10. Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати на залучення експертів для проведення судових експертиз в сумі 25456,80 грн.

11. Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_5 , який перебуває під вартою, у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

12. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

13. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, а обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

Суддя Ізмаїльського міськрайонного суду

Одеської області ОСОБА_1