Оболонський районний суд міста Києва
Справа № 756/7327/25
Провадження № 1-кп/756/1453/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 року м. Київ

Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001193 від 06.05.2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Суми, громадянки України, не одруженої, з професійно-технічною освітою, зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України,

УСТАНОВИВ:

Між працівником ОСОБА_4 і фізичною особою, яка використовує найману працю, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , (далі - ФОП ОСОБА_5 ) 27.11.2024 укладено трудовий договір № 5, відповідно до якого працівник ОСОБА_4 несе повну матеріальну відповідальність перед фізичною особою у випадках псування, втрати, недостачі майна та або/грошових коштів магазину.

Також, між ФОП ОСОБА_5 та ОСОБА_4 27.11.2024 укладено договір про повну матеріальну відповідальність, згідно якого працівник, який займає посаду продавця-консультанта, безпосередньо пов`язану із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих йому цінностей, а також ті товаро-матеріальні цінності й кошти, що будуть йому надходити під звіт протягом усього терміну дії Договору, приймає на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження ввірених йому матеріальних цінностей та коштів.

Так, ОСОБА_4 , працюючи продавцем у магазині «OUTLET», який розташований у нежитловому приміщенні, яке за договором від 15.11.2024 перебуває у суборенді ФОП ОСОБА_5 в будівлі торгово-розважального центру «Караван Megastore», розташованого за адресою м. Київ, вул. Лугова, 12, та перебуваючи у трудових відносинах з роботодавцем, на підставі укладеного договору матеріальної відповідальності без номера від 27.11.2024 була наділена правомочністю по збереженню товарно-матеріальних цінностей, які знаходились у торгівельній залі та складському приміщенні магазину. Після укладення угод із роботодавцем у ОСОБА_4 виник єдиний злочинний умисел, спрямований на вчинення тотожних діянь через безоплатне, систематичне, регулярне утримання на свою користь ввіреного товару зі складу магазину «OUTLET» без законних на те підстав з метою збагачення.

Встановлено, що 29.04.2025 у період часу з 20 год. 51 хв. по 20 год. 55 хв., перебуваючи на своєму робочому місці у магазині «OUTLET», розташованого за адресою м. Київ, вул. Лугова, 12, ОСОБА_4 , маючи вільний доступ до складського приміщення, де зберігалися товарно-матеріальні цінності магазину, з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, достовірно знаючи, що на території України введено воєнний стан, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, привласнила, тобто незаконно безоплатно утримала на свою користь ввірене їй майно ФОП ОСОБА_5 , а саме джинси темного кольору з написом «Guess» 26 розміру у кількості 1 одиниця вартістю 5 490 гривень, які в подальшому поклала до пакету, який після завершення зміни винесла за межі приміщення магазину без оплати чи іншого оформлення належних документів, тобто поза встановленим порядком обліку та видачі товару.

Після цього, ОСОБА_4 незаконно утримувала вищезазначений товар за місцем свого проживання, де приховано зберігала майно ФОП ОСОБА_5 . При цьому жодних дій, спрямованих на повернення, передачу третім особам майна або повідомлення про виявлену нестачу вона не вчиняла. Таким чином, ОСОБА_4 продовжувала незаконно утримувати на свою користь майно, яке належало магазину, чим завдала майнову шкоду.

Крім цього, 02.05.2025 у період часу з 13 год. 00 хв. по 20 год. 55 хв., перебуваючи на своєму робочому місці у магазині «OUTLET», розташованого за адресою м. Київ, вул. Лугова, 12, ОСОБА_4 , маючи вільний доступ до складського приміщення, де зберігалися товарно-матеріальні цінності магазину, з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, достовірно знаючи, що на території України введено воєнний стан, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, маючи єдиний кримінально протиправний намір аналогічно привласнила, тобто незаконно безоплатно утримала на свою користь ввірене їй майно ФОП ОСОБА_5 , а саме футболку світлого кольору, з написом «Guess», розміру L в кількості 1 одиниця вартістю 2 490 гривень та світшот чорно-сіро-білого кольору, з написом «Hugo», розмір S, у кількості 1 одиниця вартістю 9 990 гривень, які в подальшому поклала до пакету, який після завершення зміни винесла за межі приміщення магазину без оплати чи іншого оформлення належних документів, тобто поза встановленим порядком обліку та видачі товару.

Після цього, ОСОБА_4 незаконно утримувала вищезазначений товар за місцем свого проживання, де приховано зберігала майно ФОП ОСОБА_5 . При цьому жодних дій, спрямованих на повернення, передачу третім особам майна або повідомлення про виявлену нестачу вона не вчиняла. Таким чином, ОСОБА_4 продовжувала незаконно утримувати на свою користь майно, яке належало магазину, чим завдала майнову шкоду.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 спричинила майнову шкоду потерпілому ФОП ОСОБА_5 на суму 17 970,00 гривень.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення визнала повністю, підтвердила обставини, викладені в обвинувальному акті, зокрема зазначила, що з листопада 2024 року працювала продавцем у магазині «OUTLET». 29.04.2025 та 02.02.2025 року вона з магазину викрала предмети одягу, зазначені в обвинувальному акті. Викрала речі для власного використання, хотіла сама їх носити. Зараз вона працює, але без офіційного оформлення. Щиро кається у вчиненому, зробила для себе правильні висновки. Цивільний позов потерпілого визнає.

Показання обвинуваченої ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позиції.

Потерпілий ОСОБА_5 у судове засідання не прибув, повідомлений про дату, час і місце розгляду справи належним чином, будь-яких заяв про відкладення на адресу суду від потерпілого не надходило.

З огляду на положення ст. 325 КПК України судом вирішено про можливість проведення судового засідання без участі потерпілого.

Суд, з`ясувавши в учасників судового провадження чи правильно вони розуміють зміст обставин, викладених в обвинувальному акті, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, пояснивши, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, врахувавши згоду учасників судового провадження, ухвалив визнати недоцільним дослідження всіх доказів стосовно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, обмежившись наданими обвинуваченим показаннями, а також документами, які характеризують особу обвинуваченого.

Суд дійшов висновку, що діяння обвинуваченої необхідно кваліфікувати за ч. 4 ст. 191 КК України, як привласнення чужого майна, яке було ввірене особі, вчинене в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання обвинуваченій, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, а також особу винуватої та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, що виявилось у визнанні обвинуваченою своєї вини, послідовній викривальній позиції під час досудового розслідування і судового розгляду.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Із наданих документів встановлено, що ОСОБА_4 є раніше не судимою, за місцем проживання негативних відомостей не надано, у лікарів нарколога і психіатра на обліку не перебуває, не одружена, офіційно не працевлаштована.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

З урахуванням встановленої судом обставини, яка пом`якшує покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд знаходить необхідним призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі санкції ч. 4 ст. 191 КК України, що буде необхідним і достатнім для перевиховання обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Також, необхідно призначити обвинуваченій обов`язкове додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати посади чи займатися діяльністю, пов`язаною з обігом товарно-матеріальних цінностей.

В судовому засіданні прокурор просив звільнити обвинувачену від відбування призначеного їй покарання із застосуванням статті 75 КК України.

З урахуванням відсутності в обвинуваченої судимостей, її молодий вік, відсутності негативних відомостей про її особистість, суд вважає, що виправлення обвинуваченої можливо без відбування нею покарання, а тому до призначеного судом покарання слід застосувати ст.ст. 75, 76 КК України, звільнивши обвинувачену від призначеного основного покарання з випробуванням на певний строк.

Крім того, потерпілим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні заявлений цивільний позов, в якому останній просить стягнути з обвинуваченої на свою користь розмір матеріальної шкоди - 17 970 грн. 00 коп. та розмір моральної шкоди - 50 000 грн. 00 коп.

Статтею 128 КПК України передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до статей 1166, 1167 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частинами 1, 2 ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Частинами 1, 2 ст. 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

На підтвердження суми матеріальної шкоди потерпілим долучено довідку №05-05/25юр про вартість викрадених речей у загальному розмірі 17 970,00 грн. та інвентаризаційний опис товарно-матеріальних цінностей, де вказано, що світшот Hugo у кількості 1 шт. становить 9 990,00 грн., футболка Guess у кількості 1 шт. становить 2 490,00 грн. та джинси Guess у кількості 1 шт. становить 5 490,00 грн., що у загальному складає 17 970,00 грн.

Суд вважає заявлений розмір матеріальної шкоди обґрунтованим, і враховує, що вказані речі є саме товаром, який використовувався, у підприємницькій діяльності. А тому, повернення потерпілому вказаних речей, які не знаходяться у первинному стані, придатному для реалізації, не позбавляє потерпілого права на відшкодування матеріальної шкоди.

Заявлена моральна шкода обґрунтована понесеними моральними переживаннями, намаганнями поновити порушені права, втратою часу на підготовку позову та відвідування правоохоронних органів.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Водночас, як вказано у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020 р. у справі № 752/17832/14-ц, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Заявлена моральна шкода обґрунтована понесеними моральними переживаннями, намаганнями поновити порушені права, втратою часу на підготовку позову та відвідування правоохоронних органів.

З урахуванням встановлених судом обставин справи і доводів позову, відсутності належного обґрунтування і доказів обсягу зміни звичного способу життя потерпілого, суд вважає заявлений розмір моральної шкоди 50 000,00 грн. явно завищеним, і таким, що не відповідає ступеню заявлених моральних страждань потерпілого.

Тому, незважаючи на визнання обвинуваченою позову, суд враховує, що заявлений розмір моральної шкоди в будь-якому випадку повинен відповідати засадам розумності і справедливості, і тому відсутні законні підстави для стягнення моральної шкоди у заявленому розмірі.

На підставі статей 23, 1167 ЦК України, виходячи з того, що потерпілий зазнав протиправної поведінки, яка полягала у незаконному привласненні товару, що змусило його витратити додатковий час для комунікації з правоохоронними органами, суд вважає, необхідними присудити до стягнення суму моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн.

Запобіжний захід не обирався та клопотань про обрання не надходило.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні - відсутні.

Питання про долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України, а саме оптичний диск, який суду не надавався, слід залишити у матеріалах кримінального провадження у розпорядженні сторони обвинувачення, а світшот з написом «Hugo» у кількості 1 шт., футболку з написом «Guess» у кількості 1 шт. та джинси з написом «Guess» у кількості 1 шт. слід повернути потерпілому ФОП ОСОБА_5 за належністю.

Керуючись ст. 349, 368-370, 373, 374, 394, 395 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років з позбавленням права обіймати посади чи займатись діяльністю, пов`язаною із обігом товарно-матеріальних цінностей строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного їй основного покарання, якщо вона протягом іспитового строку 2 (два) роки не скоїть нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.

На підставі пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 :

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Цивільний позов ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 ), суму відшкодування шкоди в загальному розмірі 22 970 (двадцять дві тисячі дев`ятсот сімдесят) грн. 00 коп., з яких: розмір матеріальної шкоди - 17 970 грн. 00 коп., розмір моральної шкоди - 5 000 грн. 00 коп.

У задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Речові докази у справі:

- оптичний диск DVD-R 16x, що зберігається в матеріалах кримінального провадження - залишити у матеріалах кримінального провадження у розпорядженні сторони обвинувачення;

- світшот з написом «Hugo» у кількості 1 шт. у розмірі S, футболку з написом «Guess» у кількості 1 шт. у розмірі L та джинси з написом «Guess» у кількості 1 шт. у розмірі 26, що передано на відповідальне зберігання до камери схову Оболонського УП ГУНП в м. Києві (квитанція №009381) - повернути потерпілому ОСОБА_5 за належністю.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій, прокурору і направити потерпілому.

Суддя ОСОБА_1