У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2025року м. Полтава

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві клопотання слідчого СВ ВП №1 Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 , у ході досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001443 від 16.11.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, про накладення арешту на майно,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до слідчого судді із вказаним клопотанням в обґрунтування якого вказував, що 16.11.2025 року о 04:55 год. до ЧЧ Полтавського РУП надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що невідома особа, перебуваючи по вул. Юліана Матвійчука 75 в м. Полтаві пошкодила автомобіль марки ГАЗ 2410 н.з НОМЕР_1 , білого кольору, 1991 р.в, шасі НОМЕР_2 , кузов НОМЕР_3 , шляхом підпалу, чим завдала матеріального збитку на суму вартість якої встановлюється.

19.11.2025 року в період часу з 16:30 год. по 17:25 год. на підставі добровільної видачі гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проведено огляд речей, за адресою АДРЕСА_1 , в ході якого було вилучено: куртка темно-зеленого кольору «Saz»; кросівки червоного кольору «Asiks»; ключі дверні різного типу; пристрій для куріння «Vaporesso Vibe».

Оскільки у даному випадку є всі підстави вважати, що вилучені 19.11.2025 року в ході огляду вище вказані речі можуть містити сліди злочину, слідчий вважає за необхідне вжити заходів забезпечення кримінального провадження шляхом накладення арешту на тимчасово вилучене майно.

Не застосування арешту майна може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна та слідів злочину.

20.11.2025 року вищезазначені речі постановою слідчого СВ ВП №1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 визнані речовими доказами у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0001443 від 16.11.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

В судове засідання слідчий не з`явився, надав суду заяву про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримав в повному обсязі.

Власник майна в судове засідання не з?явився.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

За таких обставин фіксування судового засідання технічним засобом не здійснювалось.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання та копії матеріалів якими обгрунтовуються доводи, вказані у клопотанні, встановив наступне.

Клопотання слідчого подане до суду з дотриманням процесуального строку, передбаченого абз. 2 ч. 5 ст. 171 КПК України.

Згідно ст.ст.168, 237 КПК України вилучене в ході обшуку, огляду місця події майно є тимчасово вилученим майном, на яке, у відповідності до ч.5 ст.171 КПК України, потрібно накласти арешт з метою його подальшого використання під час проведення експертних досліджень та слідчих дій, унеможливлення втрати слідів злочину.

Статтею 167 КПК України передбачено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Дослідивши матеріали клопотання, з метою повноти, всебічності та неупередженого розслідування кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для арешту майна та задоволення клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 98, 132, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ :

Клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно під час огляду 19.11.2025 року, за адресою АДРЕСА_1 , в ході якого було вилучено:

- куртка темно-зеленого кольору «Saz»;

- кросівки червоного кольору «Asiks»;

- ключі дверні різного типу;

- пристрій для куріння «Vaporesso Vibe».

Місцем зберігання визначити кімнату для зберігання речових доказів Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти діб.

Виконання ухвали доручити слідчому у провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.

Слідчий суддя ОСОБА_1