УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/4708/25

19 листопада 2025 року

Костопільський районний суд Рівненської області

в складі судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 (дистанційно)

обвинуваченого ОСОБА_4 (дистанційно)

захисника адвоката ОСОБА_5 (дистанційно)

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання прокурора Рівненської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кузнецовськ Рівненської області, громадянина України, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , розлученого, без постійного місця роботи, військовослужбовцця за призовом по мобілізації, на особливий період, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Костопільського районного суду Рівненської області перебуває обвинувальний акт щодо ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0006186 від 04.06.2025 року, за ч. 5 ст. 407 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор звернувся з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення розміру застави.

В обґрунтування зазначеного клопотання вказав, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушеня, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, - самовільне залишення військової частини військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Зокрема, ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України за призовом під час мобілізації на особливий період, проходячи військову службу на посаді курсанта навчального взводу навчальної роти 3 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від військової служби, в умовах воєнного стану, близько 12 год. 00 хв. 24 лютого 2025 року самовільно залишив місце розташування військової частини НОМЕР_1 , що знаходиться у АДРЕСА_3 , після чого перебуваючи поза межами вказаної військової частини, проводив службовий час на власний розсуд, не пов`язаний із проходженням військової служби, припинивши тим самим виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності України до 24 вересня 2025 року, коли був затриманий працівником правоохоронного органу.

Вказав, що обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_4 підтверджується зібраними доказами, а саме: показами свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , повідомленням ІНФОРМАЦІЯ_2 про вчинення кримінального правопорушення, висновком службового розслідування військової частини НОМЕР_1 , матеріалами оперативного підрозділу ТУ ДБР у м. Хмельницькому на виконання доручення слідчого та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

25 вересня 2025 року на підставі ухвали слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області до підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 23 листопада 2025 року, без права внесення застави.

Підставою для продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_4 дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вказує, що ризики, які були враховані при застосуванні щодо ОСОБА_4 такого виду запобіжного заходу, на даний час не припинили своє існування та не зменшилися.

Зокрема, продовжують існувати ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обвинувачений, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та покарання, яке йому загрожує, а саме позбавлення волі строком до десяти років, може залишити постійне місце проживання, у незаконний спосіб перетнути кордон, з метою уникнення покарання ухилятися від суду.

Крім того, перебуваючи на волі ОСОБА_4 може впливати на свідків, які разом з ним проходили військову службу та безпосередньо судом не допитані.

Також обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, оскільки до військової частини не повернувся, до виконання обов`язків військової служби не приступив.

Будь-який інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти настанню вказаних ризиків та належному виконанню обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків.

Просив врахувати, що відповідно до положень ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 КК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України тримання під вартою.

З метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, для виконання завдань кримінального провадження, запобігання існуючим ризикам прокурор просив продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 на 60 днів, без визначення розміру застави.

У підготовчому судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, покликаючись на викладені у ньому обставини та просив його задовольнити

Обвинувачений ОСОБА_4 проти клопотання не заперечував. При цьому вказав, що винним себе не визнає, наміру повернутися до військової частини та продовжити несення служби не має. Військовослужбовцем себе не вважає, оскільки присягу не приймав.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні проти вказаного клопотання заперечував, покликаючись на недоведеність ризиків, зазначених прокурором. Просив врахувати, що ОСОБА_4 раніше не судимий. має постійне місце проживання.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, суд дійшов висновку про доцільність продовження строку тримання під вартою обвинуваченому.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Судом встановлено, що ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 25 вересня 2025 року обвинуваченому ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 23 листопада 2025 року, без права внесення застави.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років.

Наведене дає підстави вважати, що усвідомлюючи тяжкість покарання, що йому загрожує, ОСОБА_4 може залишити постійне місце проживання та переховуватися від суду, вчинити інші дії, які перешкоджатимуть кримінальному провадженню.

Крім того, існують обгрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_4 може чинити тиск на свідків, які безпосередньо судом не допитані, з метою зміни їх показань, а також вчинити новий злочин проти встановленого порядку несення військової служби.

Таким чином встановлено, що ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були враховані при застосуванні щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 25 вересня 2025 року, не зменшилися та не відпали.

При цьому суд також враховує обгрунтованість пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення за ч. 5 ст. 407 КК України, вагомість зібраних у спарві доказів.

Відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 КК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті - тримання під вартою.

Підстав для застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, судом не встановлено. Інший більш м`який запобіжний захід є недостатнім для запобігання існуючих ризиків та потреби кримінального провадження на даний час виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, що відповідає його цілям і меті.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи те, що на території України введено воєнний стан, а також наявність обґрунтованих ризиків неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого, вагомість зібраних у справі доказів про вчинення ним інкримінованих кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що йому загрожує, суд вважає за вірне не визначати обвинуваченому розмір застави.

Таким чином, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання існуючим ризикам, суд дійшов висновку про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою на 60 днів, без визначення розміру застави.

Керуючись ч. 1, ч. 2 ст. 177, 178, 183, 194, ч. 3 ст. 315 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - на строк 60 (шістдесят) днів, без визначення розміру застави, тобто до 17 січня 2026 року включно.

Строк дії ухвали рахувати з 12 год. 30 хв. 19 листопада 2025 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору, надіслати ДУ "Рівненський слідчий ізолятор".

Ухвалу може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги через Костопільський районний суд Рівненської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Відповідно до ч. 5 ст. 331 КПК України подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Суддя: ОСОБА_1