Провадження №1-кс/523/8342/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 року м. Одеса

Слідчий суддя Пересипського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого СВ Управління СБ України в Одеській області ОСОБА_5 в матеріалах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідування за №0000117 від 28.03.2024 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Турецької Республіки уродженця м. Газіантеп, Турецька Республіка, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 305 КК України,

ВСТАНОВИВ:

З клопотання встановлено, що досудовим розслідуванням встановлено, що у березні 2024 року (точні дата, час і обставини досудовим розслідуванням не встановлені) громадянин Турецької Республіки ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), знаходячись в м. Одесі, маючи умисел на незаконне переміщення через митний кордон України особливо небезпечної психотропної речовини - 4-MMC (4-метилметкатинон), за невстановлених досудовим розслідуванням обставин незаконно придбав у невстановленої особи особливо небезпечну психотропну речовину 4-MMC (4-метилметкатинон), у вигляді кристалоподібної речовини світло-сірого кольору, в поліетиленовому пакеті, яку у подальшому зберігав при собі.

Надалі, 28.03.2024, у невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці в м. Одесі, помістив вищевказану особливо небезпечну психотропну речовину в поліетиленовому пакеті до кишені своїх штанів, надягнених на ньому, з метою її подальшого незаконного переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю (шляхом контрабанди) до Республіки Молдови.

28.03.2024, приблизно о 13-46 год., ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), у кишені штанів якого завідомо для нього знаходилась особливо небезпечна психотропна речовина 4-MMC (4-метилметкатинон), у поліетиленовому пакеті, діючи умисно, реалізуючи власний злочинний умисел, направлений на контрабанду особливо небезпечної психотропної речовини, слідуючи з України до Республіки Молдови через міжнародний автомобільний пункт пропуску "Староказаче-Тудора", в зоні діяльності Одеської митниці Держмитслужби, в якості пасажира автобуса марки "MAN", реєстраційний номер НОМЕР_1 , сполученням "Одеса - Кишинів", не заявив представникам будь-якого правоохоронного органу про наявність у нього психотропної речовини, обрав для перетину державного і митного кордну України канал митного контролю «зелений коридор», що належним чином обладнаний інформаційними матеріалами про порядок перетину державного і митного кордону України, тим самим вчиненням своїх дій заявив про відсутність у нього товарів, які під час переміщення через митний кордон України підлягають обов`язковому письмовому декларуванню, а також на переміщення яких через митний кордон України встановлено заборони або обмеження, не задекларувавши зазначену речовину у встановленому порядку при здійсненні митного контролю.

Проте, злочинний умисел ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) на контрабандне переміщення особливо небезпечної психотропної речовини 4-MMC (4-метилметкатинон) з України до Республіки Молдови не був доведений ним до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки 28.03.2024, приблизно о 13-46 год., в ході здійснення його митного контролю, співробітниками Одеської митниці Держмитслужби у кишені його штанів виявлено та вилучено приховану у зазначений вище спосіб кристалоподібну речовину світло-сірого кольору, в поліетиленовому пакеті, загальною масою брутто 0,84 грама, яку він незаконно намагався перемістити через митний кордон України з приховуванням від митного контролю.

Згідно з експрес-аналізом за допомогою експрес-тесту, виявлена і вилучена у ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) за вищевикладених обставин речовина містить особливо небезпечну психотропну речовину 4-MMC (4-метилметкатинон).

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» від 06.05.2000 № 770, 4-MMC (4-метилметкатинон) віднесено до Списку № 2 Таблиці І як особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено.

Таким чином, громадянин Турецької Республіки ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 305 КК України, за ознаками: закінчений замах на контрабанду особливо небезпечного наркотичного засобу, тобто його переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю.

28.03.2024, о 21-40 год., ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) затримано в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 305 України.

29.03.2024 ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 305 КК України.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням, яке погоджено з прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ).

Прокурор підтримав клопотання слідчого, оскільки вважав мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованими.

Захисник заперечував проти клопотання слідчого та просила відмовити у його задоволенні.

Вивчивши клопотання та матеріали які обґрунтовують доводи клопотання, а також вислухавши думки учасників судового розгляду, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню з наступних підстав.

Підозра у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення повністю підтверджується комплексом зібраних у кримінальному проваджені доказів, а саме:

- протоколом огляду місця події від 28.03.2024;

- повідомленням головного державного інспектора-кінолога ВКЗ УБК та ПМП Одеської митниці ОСОБА_8 N? 15 від 28.03.2024;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 28.03.2024;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 28.03.2024;

-протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення у порядку ст. 208 КПК України від 28.03.2025;

- іншими матеріалами досудового розслідування у сукупності.

Крім цього, у разі визнання ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) винним, йому загрожує суворе покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, що надає підстави вважати, що він, перебуваючи на свободі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити здійснювати злочинну діяльність, чим може зашкодити виконанню покладених на неї процесуальних обов`язків.

Вказані обставини окрім клопотання підтверджуються іншими матеріалами провадження.

29.03.2024 слідчим суддею Приморського районного суду м. Одеси, ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 (шістдесят днів), до 27.05.2024.

Розмір застави як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) обов`язків, передбачених КПК України було визначено у розмірі 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на 20.11.2025 складає 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень.

За підозрюваного ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) було внесено заставу у розмірі 80 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на

29.03.2024 складає 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень.

При цьому, слідчим суддею, у разі внесення застави на підозрюваного ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) покладено обов?язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

1.утримуватися від спілкування зі свідками у вказаному кримінальному провадженні;

2. повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

3. з?являтися за першою вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді.

19.04.2024 підозрюваного ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) було викликано до СВ УСБУ в Одеській області для проведення слідчих дій. Проведення слідчих дій мало відбутися 22.04.2023, але підозрюваний не з?явився до СВ УСБУ в Одеській області, про поважні причини свого неприбуття не повідомив. Місце перебування підозрюваного на даний час встановити неможливо.

22.04.2024 постановою слідчого, підозрюваного ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) оголошено у міжнародний розшук.

За указаних обставин підстави для застосування до підозрюваного будь-якого іншого, більш м`якого, запобіжного заходу, відсутні.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини

Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Крім того, слідчий суддя враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Погоджуючись з прокурором, слідчий суддя виходить з того, що діючий Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (Нечипорук і Йонкало проти України, no. 42310/04, § 219, 21 квітня 2011 року).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).

Видом заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків а також запобігання спробам: переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілих, свідка, іншого обвинуваченого, експерта або спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; або вчинити інше кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Підставою застосування є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Метою продовження запобіжного заходу відносно підозрюваного є забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України, слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: репутацію підозрюваного, а також що кримінальне правопорушення вчинене в умовах російського військового вторгнення в Україну та ведення РФ війни проти України, що у свою чергу свідчить про обґрунтовані підстави вважати, що у розмірі застосування щодо ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) більш м`якого запобіжного заходу чи внесення ним визначеного слідчим суддею розміру застави, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, вона може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя також враховує, обставини передбачені ст. 178 КПК України, а саме вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) у разі визнання винуватою, також враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, міцність соціальних зв`язків, наявність на утриманні неповнолітніх дітей.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №511-550/0/4-13 від 04 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», слідчому судді, суду слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики, що є частиною національного законодавства України відповідно до Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини», тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції» (Letellier v France), 12369/86, 26 червня 1991).

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (Murray v UnitedKingdom 14310/88, 28 жовтня 1994 року)зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу, сприяти якому має й тримання під вартою.

Слідчий суддя вважає, що прокурором під час розгляду клопотання надано достатньо матеріалів (доказів), які є достатніми для переконання що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

Обставин які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України - не має.

При цьому, чинний Кримінальний процесуальний кодекс України не визначає, якими саме доказами має бути доведено, що особа перебуває у розшуці, однак регламентує, що про оголошення розшуку (державного, міждержавного, міжнародного) органом досудового розслідування має бути винесена відповідна постанова (ч. 2 ст. 281 КПК України), що в даному випадку і було здійснено слідчим шляхом винесення постанови від 22.04.2024 року про оголошення у міжнародний розшук підозрюваного ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ). Фактично, дата винесення органом досудового розслідування постанови про оголошення міжнародного розшуку підозрюваного - є датою оголошення підозрюваного у міжнародний розшук, а саме з цим фактом ч. 6 ст. 193 КПК України пов`язує можливість обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваного.

Постанова про оголошення особи в міжнародний розшук є єдиним доказом існування юридичного факту оголошення такої особи в міжнародний розшук в розумінні вимог ст. 281 КПК України та ч. 6 ст. 193 КПК України. При цьому, скерування даної постанови до Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва Національної поліції України є одним із можливих шляхів організації міжнародного розшуку, тобто є лише засобом здійснення такого розшуку (ч. 3 ст. 281) КПК України.

Так, чинний Кримінальний процесуальний кодекс України не визначає, якими саме доказами має бути доведено, що особу оголошено у розшук, однак зобов`язує сторону обвинувачення відповідно до ч. 2 ст. 281 КПК України при оголошенні розшуку (державного, міждержавного, міжнародного) прийняти відповідну постанову. Факт прийняття постанови про оголошення розшуку являє собою підставу для його здійснення, а положення ч. 1 ст. 297-4 КПК України покладають на сторону обвинувачення обов`язок надати докази на підтвердження саме оголошення підозрюваного у міжнародний розшук, проте не зобов`язують доводити існування підстав для прийняття відповідного рішення про оголошення у міжнародний розшук. За таких обставин постанова про оголошення особи в міжнародний розшук є належним доказом та достатньою підставою вважати підозрювану особу такою, що оголошена в міжнародний розшук в розумінні вимог ст. 281, ч. 1 ст. 297-4 КПК України. У той же час положенням ч.7 ст.110 КПК визначено, що постанова слідчого, дізнавача, прокурора, прийнята в межах компетенції згідно із законом, є обов`язковою для виконання фізичними та юридичними особами, прав, свобод чи інтересів яких вона стосується.

Крім того, при розгляді клопотання про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у порядку ч. 6 ст. 193 КПК України, слідчий суддя не перевіряє та не встановлює наявності існування обставин, що стали підставою для прийняття рішення про оголошення міжнародного розшуку підозрюваного ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), оскільки наявність відповідної постанови слідчого від 22.04.2024 року є належним доказом та достатньою підставою вважати підозрюваного ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) таким, що оголошений у міжнародний розшук.

Так, КПК України не передбачає особливостей оголошення особи у міжнародний розшук і не делегує нікому можливість встановлювати такі особливості підзаконними актами.

В свою чергу, слідчий вправі здійснювати дії з розшуку підозрюваних осіб як в системі організації Інтерпол, так і поза нею.

Положення «Інструкції про порядок використання правоохоронними органами України інформаційної системи Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерпол», затвердженої Наказом № 613/380/93/228/414/510/2801/5 від 17.08.2020 Міністерства внутрішніх справ України, Офісу Генерального прокурора, Національного антикорупційного бюро України, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань, Міністерства фінансів України, Міністерства юстиції України, визначають, що однією з цілей міжнародного співробітництва з використанням інформаційної системи Інтерполу є установлення місцезнаходження осіб, які розшукуються. При цьому не зазначається, що виключно вказана Інструкція регулює питання встановлення місцезнаходження осіб, які розшукуються, зокрема оголошено їх міжнародний розшук. Крім того, КПК України не обмежує поняття міжнародного розшуку тільки міжнародним розшуком з використанням інформаційної системи Інтерполу.

Так, за змістом статті 2 Статуту Міжнародної організації кримінальної поліції Інтерполу, вказана організація здійснює взаємодію всіх органів кримінальної поліції. Тобто, наявність або відсутність у вказаній організації відомостей про розшук певної особи, ще не свідчить, що особа не оголошена у міжнародний розшук, а може свідчити, що такий розшук не здійснюється цією організацією, але у цьому випадку компетентні органи відповідної країни для здійснення розшуку мають можливість звертатись напряму до інших країн відповідно до міжнародних угод.

ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 305 КК України, що відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, що згідно п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, дозволяє продовжити йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування відносно ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Даних, які б вказували на неможливість застосування до ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) запобіжного заходу у виді тримання під вартою не встановлено.

Таким чином, враховуючи особу підозрюваного ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), його характеризуючи дані, ризики, які стали підставою для обрання і надалі продовження щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, які продовжують існувати і не зменшилися, а також те, що останній підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення, яке має надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, є підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) може знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, що стосуються обставин вчинення кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, експерта у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Застосування до підозрюваного іншого запобіжного заходу, за даних обставин суд вважає недоцільним, оскільки більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти зазначеним ризикам та забезпечити належної процесуальної поведінки ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), а тому суд приходить до висновку про можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

З урахуванням вище встановлених обставин кримінального правопорушення та наданих детективом доказів на підтвердження викладених у клопотанні доводів, що свідчать про набуття ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) статусу підозрюваного у Кримінальному провадженні, про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, про наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики вчинення ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) дій, передбачених п.п. 1-4 ч. 1 ст. 177 КПК України, з урахуванням обґрунтованих підстав вважати, що підозрюваного оголошено у міжнародний розшук, то слідчий суддя, виходячи з положень ч. 6 ст. 193 КПК України, дійшов до висновку про наявність підстав для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 )за його відсутності.

Питання щодо доведеності вини ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) у вчиненні інкримінованого злочину та правильності кваліфікації її дій слідчим суддею при розгляді клопотання не вирішувались, оскільки підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду справи по суті.

Керуючись ст.ст. 132, 176, 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 205 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Управління СБ України в Одеській області ОСОБА_5 в матеріалах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідування за №0000117 від 28.03.2024 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Турецької Республіки уродженця м. Газіантеп, Турецька Республіка, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 305 КК України, - задовольнити.

Застосувати до громадянина Турецької Республіки ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Газіантеп, Турецька Республіка, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 305 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1