Справа № 727/8283/24
Провадження № 1-кп/727/61/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2025 року м. Чернівці

Шевченківський районний суд м. Чернівці у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного на підставі ухвали слідчого судді від 07.02.2024 у справі №757/5363/24-к на майно обвинуваченої ОСОБА_4

у кримінальному провадженні №0000944 від 30.10.2023 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 368 КК України,

за участю сторін кримінального провадження та учасників судового провадження:

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

за участю обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_4 ,

за участю захисників обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 ,

за участю особи власника майна ОСОБА_3 ,

УСТАНОВИВ:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Чернівці знаходиться кримінальне провадження №0000944 від 30.10.2023 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 368 КК України на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

В підготовчому судовому засіданні ОСОБА_3 подав повторне клопотання про скасування арешту майна, в якому просить скасувати арешт рухомого і нерухомого майна, накладені ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 07.02.2024, в частині накладення на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; транспортний засіб марки RENAULT SANDERO, 2019 р.в., з VIN НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , що є його власністю з долею 50%; грошові кошти у сумі 1735 євро, 2000 євро, грошові кошти у сумі 141000 гривень.

В обґрунтування клопотання посилається на те, що він, ОСОБА_3 не має відношення до кримінального провадження № 0000944 від 30.10.2023 року.

29 - 30.01.2024 року в ході проведення обшуку під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000944 від 30.10.2023 року у нього були вилучені грошові кошти в сумі 141 000 грн., 1735 Євро та 2000 Євро.

Це його власні гроші, які були надані ним на вимогу слідчого ДБР ОСОБА_10 для перевірки. Перевірка була здійснена відразу у ході обшуку і показала їх непричетність до кримінального провадження по якому здійснювався обшук, що зафіксовано у відповідному Протоколі невідкладного обшуку від 29.01.2024 року. Джерелом цих коштів є його зарплата та пенсія. Вони відображені в щорічній е-Декларації держслужбовця за 2023 рік, яким він являється, як кошти, що зберігаються ним готівкою, причому, саме у цих сумах та валютах. Його е- Декларації за 2023, 2022 та 2021 роки пройшли перевірку НАЗК з позитивними для нього висновками, також проста арифметика показує, що його майновий стан у межах його доходів. Кошти ці були необхідні і планувалися у першу чергу для лікування. Відповідно до чинного законодавства у е-Декларації за 2023 рік зафіксовано його майновий стан станом на 31.12.2023 року, тому через 29 днів саме ці гроші знаходилися у мене вдома.

До протоколу невідкладного обшуку від 29.01.2024 року на окремому аркуші (сторінка 6) він додав свої зауваження, де відразу ще під час обшуку пояснив походження 141000 грн та 3735 Євро, відзначив, що ці кошти задекларовані у його е-Деклараціях держслужбовця. Там же він піднімає питання про накладання арешту на вказані кошти розглядати у судовому засіданні за його участю як їх власника та зауважив, що ці кошти не мають жодного відношення до кримінального провадження щодо якого проводився обшук. В протоколі невідкладного обшуку від 29.01.2024 року біля його підпису є посилання на його зауваження (сторінка 5).

Не зважаючи на вищевикладене, слідчий ОСОБА_10 без жодного офіційного юридичного обґрунтування в порушення Конституції України, принципів верховенства права та презумпції невинності вилучає вищезазначені кошти та пропонує йому виборювати свої права у суді.

Разом з тим, вже 01.02.2024 року Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_11 було відмовлено у вилученні цих грошових коштів, як таких, що не мають зв`язок із вчиненим кримінальним правопорушенням.

Він є літньою людиною з певним набором захворювань. Йому 65 років. Зарплата і пенсія у нього невеликі. Нажаль з 01.04.2024 року його фінансове положення погіршилося, тому що на роботі перевели на неповний робочий день. Замість 40 робочих годин в тиждень оплачується тільки 13 годин з відповідними змінами в зарплаті. Тому, вилучені гроші мають для нього велике значення.

Згідно з чинним законодавством України, зокрема статтею 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям під час шлюбу, вважається спільною сумісною власністю незалежно від того, на кого з подружжя оформлено право власності. Це означає, що навіть якщо квартира або автомобіль зареєстровані на дружину, чоловік також має право на цю квартиру та автомобіль, оскільки вони були придбані під час шлюбу. Кооперативна квартира що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , була придбана ним з дружиною, тоді ще молодим подружжям у далекому 1987 році у житлово-будівельному кооперативі для учителів. Оскільки, на той час його дружина працювала педагогом, квартира була оформлена саме на неї.

Верховний Суд України у своїй Постанові від 29.01.2021 справа № 161/14048/19, відзначив, що «колегія суддів звертає увагу на те, що якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя».

Згідно ст. 170 КПК України арешт накладається саме на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, вартість майна, яке належить арештувати з метою стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру неправомірної вигоди. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Тому, арешт квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та автомобіля Рено Сандеро, 2019 року випуску, VIN НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_2 є незаконним та необґрунтованим, бо вони наполовину є його власністю. Цей арешт обмежує його права і унеможливлює належне використання ним вищезгаданого майна. Окрім цього, їх вартість значно вища порівняно з незначною сумою імовірної неправомірної вигоди, що наведена у обвинувальному акті.

Відповідно статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

В судовому ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив задовольнити.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення клопотання.

За приписами ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 4 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. .

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Водночас, слід враховувати, що арешт майна є триваючим втручанням, тому навіть правильне рішення про арешт майна може з часом втратити свою обґрунтованість в результаті зміни важливих обставин або виявлення чи виникнення нових обставин. Це може потребувати зміни в режимі арешту майна і навіть його скасування. Ці рішення є не менш важливими в контексті забезпечення права на мирне володіння майном, оскільки з плином часу втручання з боку держави вимагає все більш переконливих аргументів.

З іншого боку, помилкове рішення про скасування арешту майна може спричинити не менш серйозні наслідки, ніж відмова у застосуванні такого арешту, що, врешті, може позначитися як на забезпеченні можливості успішного кримінального провадження, так і на правах інших осіб, на забезпечення яких спрямований такий арешт.

Судом встановлено, що в ході здійснення досудового розслідування, 07.02.2024 року 07.02.2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м.Києва ОСОБА_12 у справі № 757/5363/24-к виніс ухвалу, якою задовольнив клопотання клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах другого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень у сфері службової діяльності Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_10 , погоджене прокурором другого відділу другого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_13 про накладення арешту на майно ОСОБА_14 в рамкам кримінального провадження № 00000944 від 30.10.2023 року.

Зокрема, ухвалою суду накладено арешт на рухоме та нерухоме майно, що належить підозрюваній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , а саме: на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; транспортний засіб марки RENAULT моделі SANDERO, 2019 р.в., з VIN НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_2 ; грошові кошти у розмірі 600 доларів США, 1500 Євро, 200 Євро, 100 Євро (що поміщені окремо до гаманця Kenzo) та грошові кошти в сумі 7 300 грн, (8300 грн. згідно протоколу обшуку) 1 735 Євро, 2000 Євро та 141 000 грн., що вилучені 20.01.2024 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 08.04.2025, в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про скасування арешту майна, а саме на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; на транспортний засіб марки RENAULT моделі SANDERO, 2019 р.в., з VIN НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_2 , що належить на праві приватної власності обвинуваченій ОСОБА_4 , накладеного на підставі ухвали слідчого судді від 07.02.2024 відмовлено.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 368 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

Метою арешту майна є забезпечення конфіскації майна, як виду покарання.

З урахуванням норм діючого законодавства та того, що питання щодо скасування арешту майна, а саме: на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; на транспортний засіб марки RENAULT моделі SANDERO, 2019 р.в., з VIN НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_2 , було вирішено судом 30 червня 2025 року, клопотання ОСОБА_3 в цій частині задоволенню не підлягає.

Щодо посилань на 50% права власності на транспортний засіб марки RENAULT моделі SANDERO, 2019 р.в., з VIN НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_2 у ОСОБА_3 та 50% у його дружини ОСОБА_4 , то суд зазначає, що це є неподільним майном подружжя. Судового рішення щодо поділу майна даного транспортного засобу суду не надано.

Щодо скасування арешту грошових коштів в сумі 141 000 грн., 1735 Євро та 2000 Євро, суд зазначає наступне.

ОСОБА_3 посилається на те, що джерелом цих коштів є його зарплата та пенсія.

Дійсно, кошти в сумі 141 000 грн., 1735 Євро та 2000 Євро відображені в щорічній е-Декларації держслужбовця ОСОБА_3 за 2023 рік, яким він являється, як кошти, що зберігаються ним готівкою, причому, саме у цих сумах та валютах.

Суд зауважує, що арешт на дані грошові кошти був накладений 07 лютого 2024 року на підставі слідчого судді Печерського районного суду м.Києва ОСОБА_12 у справі № 757/5363/24-к.

е-Декларація держслужбовця за 2023 рік ОСОБА_3 подана 17 лютого 2024 року, тобто, одразу після накладення арешту на дані гроші та задекларовані за ОСОБА_3 саме суми, а саме: 141 000 грн., 1735 Євро та 2000 Євро, на які накладено арешт ухвалою слідчого судді.

З урахуванням викладеного, клопотання про скасування арешту майна задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 174, 315, 369-372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного на підставі ухвали слідчого судді від 07.02.2024 у справі №757/5363/24-к на майно обвинуваченої ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1