Номер провадження 1-кп/175/1613/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2025 року селище Слобожанське

Дніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

та його захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

та її представника ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0003233 від 22.09.2024, відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Волноваха, громадянин України, фізична особа-підприємець, повна вища освіта, зареєстрований АДРЕСА_1 , проживає АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м.Підгордне Дніпровського району Дніпропетровської області, громадянин України, тимчасово не працює, одружений, має на утриманні неповнолітнього сина, зареєстрований та проживає АДРЕСА_3 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України

В С Т А Н О В И В:

21.09.2024 о 19:00 водій ОСОБА_9 керуючи технічно справним автомобілем «ВМW» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по автодорозі М-30 в місті Підгородньому Дніпровського району Дніпропетровської області, з боку міста Самар в напрямку міста Дніпра зі швидкістю 65 км/год.

Під час руху водій ОСОБА_9 , проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змін, допустив перевищення максимально дозволеної швидкості для руху в населеному пункті (50 км/год), заздалегідь позбавив себе можливості при необхідності в допустимих межах здійснити зупинку керованого ним транспортного засобу, та при ввімкнені на світлофорному об`єкті в його напрямку руху «червоного» сигналу, що забороняє рух, не зупинив автомобіль перед стоп-лінією, а продовжив рух, внаслідок чого на регульованому пішохідному переході, який розташований в районі будинку № 74 по вулиці Шосейній у місті Підгородньому відбулось зіткнення з мопедом «Honda» без реєстраційного номера, під керуванням водія ОСОБА_6 , який перетинав проїзну частину автодороги М-30 справа наліво відносно руху автомобіля «ВМW» реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Внаслідок дорожньо-транспортної події пасажиру мопеда «Honda» без реєстраційного номера, ОСОБА_7 , спричинені тілесні ушкодження у вигляді: травми лівої нижньої кінцівки: рваної рани лівої гомілки по передній поверхні у верхній третині; масивної скальпованої рани середньої та нижньої третини лівої гомілки і тильної поверхні лівої стопи з дефектом шкіряних покровів, відкритими переломо-вивихами 2-5-ї плюсневих кісток з дефектом кісткової тканини, відкритим переломо-вивихом лівої п`яткової кістки з явищами ішемії лівої стопи та розвитком в посттравматичному періоді некрозу, що по життєвим показам призвело до оперативного втручання в об`ємі - ампутація лівої нижньої кінцівки на рівні середньої третини гомілки, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя, що в момент заподіяння (завдання) чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища і котрі без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитися смертю, а також як ті що зумовили стійку втрату працездатності не менш ніж на одну третину/не менш 33%, згідно пунктів 2.1.2., 2.1.3 м.о та 2.1.6. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року № 6.

Порушення правил безпеки дорожнього руху виразилося в тому, що водій ОСОБА_9 , керуючи автомобілем «ВМW» реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушив вимоги п.п. 12.4. та 12.9 «б» Правил дорожнього руху, які свідчать: п. 12.4 - «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год»; п. 12.9 «б» - «Водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил», - і невиконання яких, перебувають у причинному зв`язку з наслідками, що настали.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_9 за ч.2 ст.286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Водночас, 21.09.2024 приблизно о 19:00 водій ОСОБА_6 , керуючи мопедом «Honda» без реєстраційного номера, рухався по прилеглій до автодороги М-30 грунтовій ділянці в Дніпровському районі Дніпропетровської області в напрямку автодороги М-30.

Під час руху, водій ОСОБА_6 , проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змін, в районі будинку 74 по вулиці Шосейній в місті Підгородньому виїхав на проїзну частину автодороги М-30 з прилеглої території, не надавши дорогу автомобілю «ВМW» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який рухався по автодорозі М-30 з боку міста Самар в напрямку міста Дніпра, внаслідок чого допустив з ним зіткнення.

Внаслідок дорожньо-транспортної події пасажиру мопеда «Honda» без реєстраційного номера, ОСОБА_7 , спричинені тілесні ушкодження у вигляді: травми лівої нижньої кінцівки: рваної рани лівої гомілки по передній поверхні у верхній третині; масивної скальпованої рани середньої та нижньої третини лівої гомілки і тильної поверхні лівої стопи з дефектом шкіряних покровів, відкритими переломо-вивихами 2-5-ї плюсневих кісток з дефектом кісткової тканини, відкритим переломо-вивихом лівої п`яткової кістки з явищами ішемії лівої стопи та розвитком в посттравматичному періоді некрозу, що по життєвим показам призвело до оперативного втручання в об`ємі - ампутація лівої нижньої кінцівки на рівні середньої третини гомілки, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя, що в момент заподіяння (завдання) чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища і котрі без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитися смертю, а також як ті що зумовили стійку втрату працездатності не менш ніж на одну третину/ не менш 33%, згідно пунктів 2.1.2., 2.1.3 м.о та 2.1.6. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року № 6.

Порушення правил безпеки дорожнього руху, виразилося в тому, що водій ОСОБА_6 , керуючи мопедом «Honda» без реєстраційного номера, порушив вимоги п. 10.2 Правил дорожнього руху, який свідчить: - п. 10.2 - "Виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає", - невиконання якого, перебуває у причинному зв`язку з наслідками, що настали.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.2 ст.286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Обставини вчинення обвинуваченими інкримінованих злочинів встановлені судом шляхом дослідження сукупності доказів, обсяг яких був визначений з урахуванням думок учасників судового провадження в порядку ст. 349 КПК України.

В зв`язку з тим, що обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_6 повністю визнали свою вину та погодились з кваліфікацією вчинених злочинів, всі учасники не висловили жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і під час судового розгляду обмежився допитом обвинувачених та потерпілої, а також дослідженням доказів щодо обставин, які характеризують особи обвинувачених, обтяжують та пом`якшують покарання, підтверджують витрати на залучення експерта, щодо зберігання речових доказів, вжиття заходів забезпечення; дослідження інших доказів у провадженні не здійснював. При цьому суд з`ясував, що учасники правильно розуміють зміст тих обставин щодо інкримінованого злочину, які ніким не оспорюються, переконався у добровільності їх позицій та роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою вину в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК, визнав повністю та пояснив, що їхав по дорозі на автомобілі БМВ зі швидкістю 65 км/год, на світлофорі проїхав на жовтий, бо не встигав загальмувати, і зіткнувся зі скутером, яким керував інший обвинувачений, а пасажиром була потерпіла. Скутер виїхав на пішохідний перехід перед автомобілем, і він не встиг відреагувати. Відразу викликали швидку і поліцію. В подальшому відвідував потерпілу у лікарні, сплатив 5000 доларів їй на лікування. Розуміє, що порушив швидкісний режим, через що не встиг загальмувати на забороняючий сигнал світлофору. Щиро кається, просив суд суворо не карати.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК, визнав повністю та пояснив, що їхав із своєю дружиною - потерпілою на скутері, підїхав до світлофору на пішоходному переході, дочекався, поки загорівся зелений і поїхав через дорогу по пішоходному переходу. Автомобіль БМВ не бачив. Вже на середині між лівою і правою полосою відбулося зіткнення з автомобілем БМВ, який рухався по полосі. Живуть разом з дружиною, допомагає їй. Розуміє, що не мав їхати по пішоходному переходу. Щиро кається, просив суд суворо не карати.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 надала показання, що їхала пасажиром із чоловіком на мопеді, перед дорогою зупинились, і рушили, коли загорівся зелений по пішоходному переходу. На дорозі сталось зіткнення з автомобілем, який вона раніше не помітила. Потерпілий ОСОБА_9 добровільно відшкодував їй матеріальну шкоду, чоловік піклується про неї, претензій морального чи матеріального характеру до обвинувачених вона не має, просила суд їх суворо не карати, не позбавляти права керування транспортними засобами, застосувати іспитовий строк.

При визначені виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_9 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_9 , працює, має постійне місце проживання, за місцем мешкання характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває. Кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим, є тяжким злочином, обвинувачений вперше притягується до кримінальної відповідальності. Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставин, що обтяжують покарання, згідно ст.67 КК України не встановлено.

Зважуючи у сукупності вищевказане, беручи до уваги обставини, що пом`якшують покарання, відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_9 та його посткримінальну поведінку, а саме те, що він допомагав потерпілій, демонструє усвідомлення негативного характеру свого вчинку, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням. Тому обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк у межах, визначених відповідною санкцією статті, при цьому суд вважає можливим звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням із застосуванням ст.75 КК України, з покладенням на нього передбачених ст. 76 КК України обов`язків. Саме таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Крім того, приймаючи до уваги висловлену позицію прокурора і потерпілої, а також посткримінальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_9 , яка характеризувалась визнанням і усвідомленням своєї вини, бажанням виправити негативні наслідки, суд вважає за можливе не застосовувати додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Оскільки суд, призначаючи покарання, звільняє обвинуваченого ОСОБА_9 від відбування покарання, слід констатувати, що на момент ухвалення вироку відпали раніше встановлені ризики, передбачені ст.177 КПК України, а тому запобіжний захід, обраний на досудовому слідстві ОСОБА_9 у вигляді домашнього арешту можливо скасувати.

При визначені виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_6 офіційно непрацевлаштований, має постійне місце проживання, за місцем мешкання характеризується посередньо, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває. Кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим, є тяжким злочином, обвинувачений вперше притягується до кримінальної відповідальності. Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставин, що обтяжують покарання, згідно ст.67 КК України не встановлено.

Зважуючи у сукупності вищевказане, беручи до уваги обставини, що пом`якшують покарання, відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_6 та його посткримінальну поведінку, а саме те, що він піклується про потерпілу, демонструє усвідомлення негативного характеру свого вчинку, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням. Тому обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк у межах, визначених відповідною санкцією статті, при цьому суд вважає можливим звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням із застосуванням ст.75 КК України, з покладенням на нього передбачених ст. 76 КК України обов`язків. Саме таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Крім того, приймаючи до уваги висловлену позицію прокурора і потерпілої, а також посткримінальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 , яка характеризувалась визнанням і усвідомленням своєї вини, бажанням виправити негативні наслідки, суд вважає за можливе не застосовувати додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Оскільки суд, призначаючи покарання, звільняє обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування покарання, слід констатувати, що на момент ухвалення вироку відсутні ризики, передбачені ст.177 КПК України, а тому запобіжний захід, обраний на досудовому слідстві щодо ОСОБА_6 у виді домашнього арешту, слід скасувати.

На підставі ст.124 КПК України документально підтверджені витрати на проведення експертиз слід стягнути з обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_6 на користь держави у рівних частинах.

Питання про долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України. Питання щодо арешту майна суд, заслухавши думку прокурора та сторони захисту, вважає за необхідне вирішити відповідно до положень ст. 174 КПК України, скасувавши арешт та повернувши транспортні засоби власникам.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_9 визнати винуватим за ч.2 ст.286 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 2 (два) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_9 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з органом з питань пробації.

ОСОБА_6 визнати винуватим за ч.2 ст.286 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 2 (два) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з органом з питань пробації.

Запобіжний захід у виді домашнього арешту, обраний обвинуваченому ОСОБА_9 - скасувати.

Запобіжний захід у виді домашнього арешту, обраний обвинуваченому ОСОБА_6 - скасувати.

Стягнути з ОСОБА_9 та ОСОБА_6 на користь держави витрати на залучення експертів в розмірі 7131 (сім тисяч сто тридцять одна) гривня 20 копійок в рівних частинах, тобто по 3565,60 гривень з кожного.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 26.09.2024 на автомобіль «ВМW» реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Речовий доказ: автомобіль «ВМW» реєстраційний номер НОМЕР_1 , що знаходиться на зберіганні у ОСОБА_10 залишити останньому, як законному власнику.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 26.09.2024 на мопед «Honda» без реєстраційного номера.

Речовий доказ: мопед «Honda» без реєстраційного номера - повернути ОСОБА_6 , як законному володілцю.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим і прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Дніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення. Вирок не може бути оскаржений з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду, і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1