Справа № 166/1769/24
Провадження № 1-кп/162/57/2025
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2025 року селище Любешів

Любешівський районний суд Волинської області в складі судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000088, про обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 358, частиною четвертою статті 358 Кримінального кодексу України (далі по тексту КК),

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Новогригорівка Вознесенського району Миколаївської області, жителя АДРЕСА_1 , з базовою загальною середньою освітою, непрацюючого, одруженого, утримує двох дітей, несудимого,

встановив:

ОСОБА_4 у період з 15 липня 2021 року по 12 липня 2022 року, точного часу та дати не встановлено, перебуваючи у невстановленому місці, маючи злочинний умисел на підроблення посвідчення водія, яке згідно з пунктом 16 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 340 від 08 травня 1993 року, є документом, що підтверджує право на керування транспортними засобами та видається установою після проходження особою, яка раніше не мала посвідчення водія, медичного огляду у порядку, встановленому Міністерством охорони здоров`я України, підготовки відповідно до планів та програм, після складання теоретичного та практичного іспитів у територіальних органах з надання сервісних послуг МВС, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, звернувся до невстановленої досудовим розслідуванням особи, з якою заздалегідь домовився про виготовлення посвідчення водія за обумовленою ціною.

В подальшому, розуміючи, що воно буде підроблене, перебуваючи у невстановленому місці за невстановлених обставин у період з 15 липня 2021 року по 12 липня 2022 року, точного часу та дати не встановлено, ОСОБА_4 передав невстановленій досудовим розслідуванням особі свої особисті дані, зразок особистого підпису та фотографію для внесення відомостей у посвідчення водія, яке надає право на керування транспортними засобами.

На виконання вказаної домовленості, у період з 15 липня 2021 року по 12 липня 2022 року, точного часу та дати не встановлено, невстановлена досудовим розслідуванням особа, в невстановленому місці із застосуванням оргтехніки термосублімаційним способом друку виготовила документ посвідчення водія категорії «В, С1, С» серії НОМЕР_1 , видане 15 липня 2021 року територіальним сервісним центром МВС № 6541, вказавши у ньому особу, якій видано документ, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

По тому, у період з 15 липня 2021 року по 12 липня 2022 року, точного часу та дати не встановлено, ОСОБА_4 за невстановлених обставин отримав підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_1 та залишив у себе для можливості використання як офіційного, тобто такого, яке має усі необхідні реквізити та юридично значущий характер.

Крім цього, о 12 годині 02 хвилини 12 липня 2022 року ОСОБА_4 , керуючи транспортним засобом «ВАЗ-2107», реєстраційний номер НОМЕР_2 , по вулиці Газіна у селищі Ратне Ковельського району Волинської області, завідомо знаючи, що посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане на його ім`я, є підробленим, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з метою засвідчення факту наявності у нього права на керування транспортним засобом, пред`явив вказане посвідчення водія працівникам сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 (сел. Ратне) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , таким чином використав завідомо підроблений документ.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому дій та викладені в обвинувальному акті обставини визнав повністю, за скоєне йому соромно, від надання інших показань відмовився.

Під час судового розгляду сторона захисту заявила про недоцільність дослідження доказів. За згодою сторін кримінального провадження докази судом не досліджувались. Передбачені частиною третьою статті 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) наслідки сторонам роз`яснено.

Таким чином, дії ОСОБА_4 підлягають кваліфікації за частиною третьою статті 358, частиною четвертою статті 358 КК.

Відповідно до частини другої статті 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з частинами першою, другою статті 65 КК суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 75 КК, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Вирішуючи питання про покарання обвинуваченому, суд бере до уваги, що скоєне ОСОБА_4 за частиною третьою статті 358 КК відповідно до статті 12 КК є нетяжким злочином, а за частиною четвертою статті 358 КК кримінальним проступком.

Обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.

До обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить каяття, яке полягає у негативному ставленні обвинуваченого до скоєного.

По місцю проживання ОСОБА_4 характеризується посередньо, одружений, утримує двох дітей.

Враховуючи наведене у сукупності, для досягнення передбачених статтею 50, частиною другою статті 65 КК цілей у цьому випадку необхідним і достатнім буде призначення покарання за частиною третьою статті 358 КК у виді обмеження волі на строк два роки, за частиною четвертою статті 358 КК обмеження волі на строк один рік. На підставі частини першої статті 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити обвинуваченому покарання у виді обмеження волі на строк два роки із застосуванням передбаченого статтею 75 КК інституту звільнення від кримінального покарання з випробуванням з покладенням обов`язків, передбачених частиною першою статті 76 КК.

Процесуальні витрати за залучення експерта необхідно стягнути з обвинуваченого.

Питання про долю речового доказу підлягає вирішенню відповідно до статті 100 КПК.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 373, 374 КПК, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною третьою статті 358 Кримінального кодексу України, і призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк два роки.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною четвертою статті 358 Кримінального кодексу України, і призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк один рік.

На підставі частини першої статті 70 Кримінального кодексу України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_4 остаточне покарання за цим вироком у виді обмеження волі на строк два роки.

На підставі статті 75 Кримінального кодексу України ОСОБА_4 звільнити від покарання, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і відповідно до статті 76 цього Кодексу виконає такі обов`язки:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 1321 (одну тисячу триста двадцять одну) гривню 46 копійок процесуальних витрат за залучення експерта.

Речовий доказ: підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане на ім`я ОСОБА_4 , залишити у матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок протягом тридцяти днів з дня проголошення можуть бути подані апеляції до Волинського апеляційного суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору. Учасникам судового провадження, які не були присутні під час проголошення вироку, надіслати його копію не пізніше наступного дня.

Суддя ОСОБА_1