УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2025 року м. Володимир

Володимирський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду справу за клопотанням прокурора Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000099 про звільнення від кримінальної відповідальності: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Яблунівка Буського району Львівської області, громадянина України, розлученого, з середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , колишнього водія відділення підвозу засобів інженерного озброєння взводу інженерних загороджень інженерно-саперної роти групи інженерного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , солдата військової служби за контрактом, в силу ст. 89 КК України не судимий, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

28.10.2025 року від прокурора Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 до суду надійшло клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, та закриття кримінального провадження на підставі ч.5 ст. 401 КК України.

Відповідно до вказаного клопотання, згідно наказів командира військової частини НОМЕР_1 від 26.01.2022 №19 та від 08.08.2024 №228 вбачається, що солдат військової служби за контрактом ОСОБА_4 з 26.01.2022 зараховано до списків особового складу, на всі види забезпечення та проходив військову службу на різних посадах, остання з яких водій відділення підвозу засобів інженерного озброєння взводу інженерних загороджень інженерно-саперної роти групи інженерного забезпечення військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до ст. 65 Конституції України, ч. 1 ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Будучи військовослужбовцем, ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Статті 129, 130, 131, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України передбачають необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Згідно ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-IX, в Україні із 05:30 год. 24.02.2022 введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався Законами та триває до теперішнього часу, тобто тривав у період часу, який інкримінується винній особі.

Однак, в порушення вищевказаних вимог нормативно-правових актів солдат ОСОБА_4 вчинив ухилення від військової служби за наступних обставин.

Так, водій відділення підвозу засобів інженерного озброєння взводу інженерних загороджень інженерно-саперної роти групи інженерного забезпечення військової частини НОМЕР_1 солдат військової служби за контрактом ОСОБА_4 , в порушення вимог вищевказаного законодавства, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби та проводити час на власний розсуд, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в умовах воєнного стану, без дозволу командування, 08.08.2024 до 08.00 год., точного часу досудовим розслідування не встановлено, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , що дислокується в АДРЕСА_2 , та перебував поза межами вказаного місця служби, тривалістю понад три доби, до моменту добровільного повернення 02.10.2024 року до військової частини НОМЕР_1 , чим припинив вчиняти триваючий злочин.

Відтак, у період з 08.08.2024 по 02.10.2024 солдат ОСОБА_4 проводив час на власний розсуд, обов`язки військової служби не виконував, свою належність до Збройних Сил України, а також той факт, що він незаконно перебуває за межами місця служби приховував.

Під час незаконного перебування за межами місця служби солдат ОСОБА_4 до органів місцевої влади та військового управління з питань подальшого проходження військової служби не звертався, хоча об`єктивно мав можливість це вчинити.

Правова кваліфікація діяння самовільне залишення місця служби військовослужбовцем понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану, тобто вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

При цьому у клопотанні також зазначено, що ОСОБА_4 добровільно повернувся до військової частини НОМЕР_1 для проходження військової служби, де йому командиром військової частини надано згоду на продовження військової служби та зараховано його в списки частини, а в подальшому звільнено у запас за підпунктом «г» пункту 3 частини 5, п.3 ч.12 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» через сімейні обставини або з інших причин у зв`язку з необхідністю здійснення опіки над особою, визнаною судом недієздатною, та з 11.12.2024 виключено зі списків особового складу частини.

Відтак, прокурор вважає, що наявні підстави для звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, на підставі ч.5ст.401 КК України та закриття кримінального провадження.

При цьому до клопотання додана письмова згода (клопотання) ОСОБА_4 на звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження з даної підстави.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні підтримав клопотання, посилаючись на викладені в ньому обставини та просив звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, відповідно до ч. 5 ст. 401 КК України та закрити кримінальне провадження.

Підозрюваний ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні підтримав клопотання прокурора та просив суд звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ч.5 ст. 401 КК України, вказав, що розуміє суть підозри, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і що це закриття провадження з нереабілітуючих підстав.

Заслухавши думку учасників процесу, роз`яснивши наслідки закриття провадження за вказаних обставин, оглянувши матеріали клопотання, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність. Особі, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення. Підозрюваному, обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть підозри чи обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.

07 вересня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України, Кримінального процесуального кодексу України та інших законів України щодо вдосконалення кримінальної відповідальності за злочини проти встановленого порядку несення або проходження військової служби під час дії воєнного стану».

Так, ч.5 ст.401 КК України встановлено, що особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтями 407, 408 цього Кодексу, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, якщо вона добровільно звернулася із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби.

Абзацом 2 ч.2 ст.286 КПК України передбачено, що у разі наявності підстави для звільнення від кримінальної відповідальності, передбаченої частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, прокурор або суд повинен також отримати письмову згоду командира (начальника) військової частини (установи) про можливість продовження проходження військової служби таким підозрюваним або обвинуваченим.

Так, у судовому засіданні підозрюваному ОСОБА_4 роз`яснено суть підозри, підставу звільнення від кримінальної відповідальності та право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави.

Судом встановлено, що підозрюваний цілком розуміє свої права, визначені ч.3 ст.285 КПК України, підставу звільнення від кримінальної відповідальності за ч.5 ст. 401 КК України, а також наслідки закриття провадження з цієї підстави і надав згоду на його звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.

Суд встановив, що підозрюваний добровільно звернувся з клопотанням про звільнення його від кримінальної відповідальності в порядку ч. 5 ст. 401 КК України, розуміє підстави та наслідки закриття провадження відповідно до ч. 5 ст. 401 КК України, оскільки добровільно виявив бажання проходження ним військової служби у військовій частині.

Окрім того, з наданих прокурором матеріалів встановлено, що ОСОБА_4 в силу ст. 89 КК України не судимий, вперше притягується до кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 407 КК України, при цьому 02.10.2024 добровільно повернувся для проходження військової служби, а в подальшому вибув в район виконання бойових завдань на території України, припинивши вчиняти протиправні дії, надав згоду на звільнення від кримінальної відповідальності.

Як встановлено із копії витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №283 від 02.10.2024, ОСОБА_4 повернувся на військову службу до військової частини НОМЕР_1 , того ж дня вибув у район виконання бойових завдань на території України

Отже, суд дійшов висновку, що вимога про добровільність звернення особи з клопотанням у цій справі вважається виконаною, оскільки волевиявлення ОСОБА_5 було реалізоване через його фактичне добровільне повернення до служби та подальше її проходження.

Ще однією умовою для застосування ч. 5 ст. 401 КК є наявність письмової згоди командира військової частини на продовження проходження такою особою військової служби.

Стосовно цієї умови, суд зазначає те, що ні вказана стаття, ні статті 286 та 287 КПК не містять вимог щодо конкретної форми письмової згоди командира на продовження проходження особою військової служби (лист, наказ чи розпорядження).

З урахуванням того, що ОСОБА_5 після добровільного повернення до місця тимчасової дислокації військової частини наказом командира № 283 від 02.10.2024 був відряджений у район виконання бойових завдань на території України, суд вважає, що цей наказ є належним письмовим підтвердженням згоди командира на проходження військової служби.

Отже, зважаючи на наведене, судом встановлені умови - добровільне повернення ОСОБА_5 до військової частини та продовження проходження ним військової служби, а також наявність письмової згоди командира у вигляді наказу № 282.

З урахуванням того, що ОСОБА_5 уперше під час воєнного стану притягується до кримінальної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, це дає підстави для його звільнення від кримінальної відповідальності відповідно до ч. 5 ст. 401 КК.

Стосовно процедурного порядку для реалізації звільнення від кримінальної відповідальності, передбаченого абз. 2 ч. 3 ст. 288 КПК України, який регламентує порядок закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, суд зазначає наступне.

Після зарахування за наказом командира ОСОБА_5 проходив військову службу в період з 02.10.2024 року по 11.12.2024 року.

Однак, як вбачається з копії витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 11.12.2024 № 353, солдата військової служби за контрактом ОСОБА_4 звільнено згідно наказу командира НОМЕР_2 окремої бригади від 11.12.2024 № 523-РС у запас за підпунктом «г» п.3 ч.5, п.3 ч.12 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (через сімейні обставини або інші поважнів причини ( якщо військовослужбовці не виловили бажання продовжувати військову службу) у зв`язку з необхідністю здійснення опіки над особою, визнаною судом недієздатною, та з 11.12.2024 виключено зі списків особового складу частини.

За цих обставин подальше проходження військової служби ОСОБА_4 є неможливим, а положення КПК в цій справі не є перешкодою до реалізації судом приписів ч.5 ст.401 КК України у їх взаємозв`язку із вимогами ст.58 Конституції України та ст.5 КК України щодо вирішення питання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності. (зазначені позиції викладені в постанові Верховного Суду колегія суддів Третьої судової палати справа № 484/3679/23 провадження № 51-2692км25 від 15.10.2025 року).

Частиною 3 статті 288 КПК України визначено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. У разі закриття судом кримінального провадження та звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, суд своєю ухвалою зобов`язує після набрання такою ухвалою законної сили невідкладно поновити звільнену особу на військовій службі та звільнену особу не пізніше 72 годин зобов`язує прибути до відповідної військової частини або місця служби для продовження проходження військової служби.

При цьому, відповідно до п.2 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження за наявності підстав, передбачених ч.2 ст.284 КПК України.

Зважаючи на те, що підозрюваний ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності за статтями 407, 408 КК України не притягувався, добровільно повернувся та продовжив військову службу, в подальшому був звільнений та 11.12.2024 виключений зі списків особового складу частини, суд дійшов висновку про можливість звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.5 ст.407 КК України, та закриття кримінального провадження.

У ч.2 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» визначено, що військовослужбовці, стосовно яких судом постановлено ухвалу про закриття кримінального провадження та звільнення від кримінальної відповідальності на підставі, передбаченій частиною п`ятою статті 401 КК України, зобов`язані невідкладно, але не пізніше трьох діб після набрання такою ухвалою законної сили, прибути до вказаних в ухвалі військових частин (місць проходження військової служби) для продовження проходження військової служби.

З огляду на викладене, оскільки ОСОБА_4 добровільно повернувся на військову службу та був звільнений 11.12.2024, суд не вбачає підстав покладати на підозрюваного зобов`язання прибути до військової частини для продовження проходження військової служби.

На підставі вищевикладеного, керуючись ч. 5 ст. 401 КК України, ст. ст. 284, 285, 286, 288, 370, 371, 372 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, в порядку, передбаченому ч. 5 ст. 401 КК України.

Кримінальне провадження № 0000099 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України закрити на підставі ч. 5 ст. 401 КК України та п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_6