УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2025 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне кримінальне провадження № 0000142 про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новосілки Здолбунівського (на даний час - Рівненського) району Рівненської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Рівненського міського суду Рівненської області перебуває кримінальне провадження № 0000142 про обвинувачення ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України.

Як вбачається із обвинувального акту, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 подав клопотання про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності та закриття кримінального провадження.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання свого захисника та просив його задовольнити.

Потерпіла ОСОБА_6 в телефонному режимі повідомила про те, що позовні вимоги підтримує, з`явитися в судове засідання за сімейними обставинами не має можливості, просить розгляд справи проводити у її відсутність.

Прокурор не заперечував про звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України України на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків даності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження з цієї підстави.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, дійшов висновку, що клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Згідно ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Таким чином, законом встановлено обов`язок суду розглянути клопотання сторони кримінального провадження відразу після надходження, в незалежності від стадії провадження.

Згідно ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло десять років - у разі вчинення тяжкого злочину.

Відповідно до обвинувального акту по даній справі, події, що ставляться у провину ОСОБА_5 відбувались у березні 2014 року.

Станом на сьогоднішній день, з березня 2014 року минуло більше десяти років, у зв`язку з чим, дане кримінальне провадження підлягає закриттю, а обвинувачений звільненню від кримінальної відповідальності, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 190 КК України, (станом на березень 2014 року), шахрайство, вчинене у великих розмірах, або шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, - карається позбавленням волі на строк від трьох до восьми років.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України, тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років.

Тобто, перешкоди для застосування ст. 49 КК України у даному кримінальному провадженні - відсутні.

Відповідно до ч. 4 ст. 358 КК України, (станом на березень 2014 року), використання завідомо підробленого документа - карається штрафом до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України, кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Відповідно ч. 3 ст. 285 КПК України, обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть підозри чи обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.

Відповідно до положень ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК України жодну особу не може бути примушено визнати свою вину у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення чи показання, які можуть стати підставою для її підозри або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.

Виходячи з цих положень закону, визнання вини є правом, а не обов`язком обвинуваченого, а тому невизнання ним вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за наявності згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації права обвинуваченого на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання.

Передбачений ст. 49 КК України інститут звільнення від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення з визнанням особи своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення.

На обов`язок суду щодо звільнення особи від кримінальної відповідальності у випадку закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності не впливає визнання чи невизнання ним вини у пред`явленому обвинуваченні, обов`язково в даному випадку з`ясовується лише згода або незгода обвинуваченого на звільнення його від кримінальної відповідальності з такої обставини, яка, до того ж, не є реабілітуючою.

Такий висновок узгоджується з позицією, висловленою в постанові Верховного Суду від 25 травня 2019 року у справі № 287/359/14-к (провадження № 51-8555км18).

Обвинуваченому роз`яснено положення ч. 3 ст. 285 КПК України, а також те, що у випадку невизнання винуватості, він має право на продовження судового розгляду в повному обсязі, а також що підстава для звільнення його від кримінальної відповідальності не є реабілітуючою, після чого останній вказав, що суть обвинувачення, підстава звільнення його від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави йому зрозуміло, заперечень не висловлював та просив суд звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності, а кримінальне провадження закрити.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Таким чином, враховуючи, що обвинувачений в судовому засіданні, просив задовольнити клопотання та звільнити його від кримінальної відповідальності, не заперечував щодо закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності, і роз`ясненні судом наслідки, суд оцінивши всі обставини у справі, дійшов висновку, що клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 , підлягає задоволенню та вважає за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України, а кримінальне провадження закрити на підставі п.1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Відповідно до частини 4 статті 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Як вбачається з матеріалів провадження, ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 19 червня 2017 року накладено арешт на квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 .

Враховуючи закриття кримінального провадження № 0000142 на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку із звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд дійшов висновку про необхідність скасування вищевказаного заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.

Водночас, вирішуючи питання щодо цивільного позову, суд виходить з такого.

Як вбачається з матеріалів справи, під час судового провадження ОСОБА_6 заявила цивільний позов про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, повернення майна у спадкову масу та визнання права власності на спадкове майно.

Закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності (п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України) є нереабілітуючою підставою, а тому така особа не звільняється від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду.

Водночас, у разі постановлення ухвали про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності заявлений у кримінальному провадженні цивільний позов по суті не вирішується, а залишається без розгляду. У такому випадку позивач вправі вирішити свої позовні вимоги в порядку цивільного судочинства.

Відтак, враховуючи прийняття судом рішення про закриття даного кримінального провадження у зв`язку із звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності через закінчення строків давності, цивільний позов ОСОБА_6 залишається без розгляду.

Судові витрати у справі віднести за рахунок держави, відповідно до приписів ч. 2 ст. 122, ст. 124 КПК України, що узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суду України від 12.09.2022 у справі №203/241/17.

На підставі викладеного, ст. 49 КК України, ст.ст. 285, 286 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності.

Кримінальне провадження № 0000142 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України, закрити на підставі п.1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Цивільний позов ОСОБА_6 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, повернення майна у спадкову масу та визнання права власності на спадкове майно, залишити без розгляду.

Судові витрати у справі з обвинуваченого ОСОБА_5 за проведення судових експертиз в розмірі 18 925 (вісімнадцять тисяч дев`ятсот двадцять п`ять) гривень 24 копійки віднести за рахунок Держави.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 19 червня 2017 року на: квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя Рівненського міського суду

Рівненської області ОСОБА_7