Провадження 1-кп/991/124/23
У Х В А Л А

07 жовтня 2025 року м.Київ

Вищий антикорупційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

під час відкритого судового засідання у приміщенні зали суду в м. Києві у кримінальному провадженні, внесеному 24 липня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001782, за обвинуваченням

ОСОБА_10 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Київ, громадянина України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України,

розглянувши клопотання прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_5 про продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого,

В С Т А Н О В И В:

1. Історія провадження

На розгляді колегії суддів Вищого антикорупційного суду перебуває кримінальне провадження № 0001782 від 24.07.2018 за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Ухвалою Суду від 14.12.2023 у вказаному провадженні призначено судовий розгляд.

Під час судового розгляду прокурором Спеціалізованої антикорупційної прокуратури подано до суду клопотання про продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_10 у вказаному провадженні.

2. Доводи клопотання прокурора про продовження строку дії обов`язків

Подане клопотання прокурор обґрунтовує застосуванням до обвинуваченого ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді застави та покладанням на нього низки процесуальних обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України. Востаннє продовжені були такі обов`язки: 1) повідомляти суд про зміну місця проживання; 2) утримуватись від спілкування з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 ;.

Посилаючись на продовження існування ризику переховування обвинуваченого від суду та ризику незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні прокурор просить продовжити обвинуваченому строк дії раніше покладених на нього обов`язків на два місяці. Існування ризику переховування прокурор обґрунтовує тяжкістю можливого покарання, яке загрожує ОСОБА_10 у разі доведення його вини, не можливістю застосування до обвинуваченого приписів ст. 45, 75 КК України у зв`язку з висуненням обвинувачення у вчиненні корупційного злочину, матеріальним становищем ОСОБА_10 , яке дозволяє останньому жити та переховуватися за кордоном, відсутністю міцних соціальних зв`язків у ОСОБА_10 на території України через проживання дітей та матері за кордоном. Ризик впливу на свідків обґрунтовує приписами КПК України щодо процедури допиту відповідних осіб та наявністю свідків у справі, які були безпосередньо причетними до підготовки документів щодо ініціювання, виплати та нарахування ОСОБА_10 премії. Дотепер свідки не допитані в судовому засіданні.

3. Позиція учасників кримінального провадження

Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні доводи клопотання про продовження строку дії обов`язків підтримала та зазначила таке. Ризик переховування обвинуваченого від суду продовжує існувати з огляду на інкримінування ОСОБА_10 особливо тяжкого корупційного злочину. У разі доведення його вини ОСОБА_10 загрожує покарання виключно у виді позбавлення волі. Разом з цим, центр життєвих інтересів обвинуваченого знаходиться за кордоном. За кордоном проживають діти та мати обвинуваченого, ОСОБА_10 має велике коло знайомств за кордоном. Сам обвинувачений має достатнє матеріальне становище, яке дозволить йому переховуватися за кордоном тривалий час. Ризик впливу на свідків прокурор обґрунтувала тим, що дотепер не допитано усіх свідків в судовому засіданні. Водночас, після допиту свідків може виникнути необхідність в проведення одночасних допитів свідків. Просила клопотання задовольнити в повному обсязі.

Захисник ОСОБА_9 заперечив щодо задоволення клопотання сторони обвинувачення. Зазначив, що прокурор обґрунтовує клопотання виключно тяжкістю можливого покарання. Втім, практика ЄСПЛ говорить, що така підстава не може бути мотивом для задоволення відповідного клопотання. Судовий розгляд триває 1,5 року. За відповідний час жодне судове засідання не було зірвано з вини обвинуваченого. Це вказує на зразкову поведінку ОСОБА_10 та його свідоме ставлення до процесуального статусу та кримінального провадження в цілому. Тиск на свідків також відсутній. Жоден з допитаних свідків сторони обвинувачення не вказав на спроби тиску або спроби зконтактувати з ним ОСОБА_10 . Вважає, що клопотання задоволенню не підлягає.

Захисник ОСОБА_8 підтримав позицію колеги та додатково зазначив таке. Сторона обвинувачення штучно створює продовження існування ризиків. Прокурором не забезпечено в судове засідання явку свідка сторони обвинувачення, що не дає можливості його допитати та стверджувати про відсутність заявленого прокурором ризику.

Обвинувачений ОСОБА_10 підтримав позицію захисників.

4. Оцінка та висновки суду щодо вирішення клопотань

Дослідивши та проаналізувавши доводи клопотання сторони обвинувачення, заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла таких висновків.

ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Ухвалою колегії суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 01.03.2023 ОСОБА_10 обрано запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 85 413 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становив 229 248 492 гривні та покладено низку обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

У подальшому, під час досудового розслідування, ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 25.09.2023 за клопотанням сторони захисту змінено застосований до обвинуваченого запобіжний захід та зменшено розмір застави з 229 248 492 гривень до 107 127 044, 78 гривень.

Також з матеріалів провадження вбачається, що покладені на ОСОБА_10 ухвалою Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду обов`язки неодноразово продовжувалися та строк їх дії сплив 12.11.2024 у зв`язку з відсутністю у Суду можливості їх продовжити у визначений термін.

03.12.2024 за клопотанням сторони обвинувачення на обвинуваченого ОСОБА_10 покладено процесуальні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України. А саме: 1) повідомляти суд про зміну місця проживання; 2) утримуватись від спілкування з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_21 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 ; 3) здати на зберігання до Державної міграційної служби України всі паспорти для виїзду за кордон.

В подальшому строк дії відповідних обов`язків також неодноразово продовжувався. Востаннє були прододовжені такі обов`язки: 1) повідомляти суд про зміну місця проживання; 2) утримуватись від спілкування з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 .

Разом з цим, ухвалою від 05.08.2025 ОСОБА_10 зменшено запобіжний захід до 80 000 000, 00 гривень.

Таким чином, Судом встановлено, що на теперішній час до ОСОБА_10 застосовано запобіжний захід у вигляді застави у сумі 80 000 000 гривень та продовжують діяти вищезазначені процесуальні обов`язки.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, визначеним цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 333 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення його дієвості, є запобіжний захід.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 176 КПК України одним із запобіжних заходів є застава. Зміст цього запобіжного заходу полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків (ч. 1 ст. 182 КПК України)

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, визначеним цим Кодексом (ст. 177 КПК України).

Частиною 5 ст. 194 КПК України передбачено, що у разі застосування до обвинуваченого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, на нього покладаються обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України. При цього частина 7 згаданої норми закріплює, що такі обов`язки можуть бути покладені на обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому ст. 199 цього Кодексу.

З огляду на положення ч. 4 ст. 199 КПК України суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку дії покладених на обвинуваченого обов`язків до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Разом з цим, ч. 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Отже, при вирішенні питання про доцільність продовження строку дії процесуальних обов`язків, покладених на ОСОБА_10 , Суд має з`ясувати наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, а також наявність обставин, які свідчать про те, що встановлені попереднім судовим рішенням ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики.

Щодо обґрунтованості підозри Суд зазначає, що на даній стадії кримінального провадження, коли обвинувальний акт стосовно ОСОБА_10 скерований до суду, та здійснюється судовий розгляд, повідомлена останньому підозра у вчиненні кримінального правопорушення не є вочевидь необґрунтованою.

Крім цього, Суд бере до уваги, що існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_10 кримінального правопорушення було предметом неодноразового судового контролю слідчими суддями під час вирішення питання про продовження строку дії обов`язків, покладених на останнього на стадії досудового розслідування.

Розглядаючи питання наявності ризиків, суд враховує, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь вірогідності, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. КПК України покладає на сторону обвинувачення обов`язок обґрунтувати ризики кримінального провадження.

Попередніми судовими рішеннями встановлено існування ризику можливого переховування обвинуваченого від суду, який за твердженням прокурора дотепер продовжує мати місце.

Ознайомившись з клопотанням, вислухавши доводи прокурора, колегія суддів погоджується з твердженнями сторони обвинувачення про продовження існування зазначеного ризику виходячи з такого.

Інкримінований ОСОБА_10 злочин, передбачений ч. 5 ст. 191 КК України, є особливо тяжким кримінальним правопорушенням, відповідальність за який передбачена у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна. При цьому згідно примітки до ст. 45 КК України злочин, інкримінований обвинуваченому належить до числа корупційних. Тому звільнення від кримінальної відповідальності чи звільнення від відбування покарання з випробуванням чи застосування більш м`якого покарання, ніж передбачено законом за цей злочин, не застосовуються. За таких обставин, у разі доведення вини ОСОБА_10 , до останнього буде застосовано виключно реальне покарання у виді позбавлення волі. Наведена обставина у виді безальтернативності та тяжкості покарання, на переконання суду, може бути мотивом та підставою для обвинуваченого вчинити дії з метою переховування від суду для уникнення притягнення до кримінальної відповідальності у разі прийняття останнім відповідного рішення.

Разом з тяжкістю можливого покарання судом беруться до уваги й інші чинники, які, на переконання суду, мають значення для підтвердження продовження існування ризику переховування, а саме:

1) наявність соціальних зв`язків у обвинуваченого поза межами України. На підтвердження вказаної позиції суд бере до уваги постійне проживання трьох дітей обвинуваченого у Європі, проживання у Європі пасинка, проживання за кордоном матері ОСОБА_10 , тривале проживання самого ОСОБА_10 за кордоном до моменту повідомлення йому про підозру та тривале проживання за кордоном і його дружини, яка повернулася в Україну у зв`язку з кримінальним переслідуванням ОСОБА_10 . Тривалість проживання за кордоном як самого обвинуваченого, так і його близьких родичів, на переконання суду, свідчить про наявність у родини ОСОБА_22 соціальних зв`язків за кордоном. Також про наявність відповідних зв`язків обвинуваченого свідчить його спілкування з урядами іноземних країн, що підтверджується неодноразовими запрошеннями ОСОБА_10 до участі в зустрічах на рівні керівників країн;

2) майновий стан сім`ї обвинуваченого. На переконання суду, отримання протягом попередніх років роботи в НАК «Нафтогаз України» та ПрАТ «Київстар» значних фінансових надходжень дозволило обвинуваченому зробити певні заощадження, які він, у разі необхідності, може використати для переховування як на території України, так і за її межами. На підтвердження матеріального стану сім`ї обвинуваченого Судом береться до уваги тривале проживання ОСОБА_10 та ОСОБА_23 за кордоном, до моменту повідомлення ОСОБА_10 про підозру, перебування на утриманні обвинуваченого трьох неповнолітніх дітей, які на постійній основі останні роки мешкають в Європі і такий виїзд не пов`язаний з війною на території України. Також про достатньо заможній стан родини ОСОБА_22 свідчать і періодичні виїзди останнього на тривалий час за межі України вже під час судового розгляду справи.

Кожна окремо з цих обставин не є вирішальною при оцінці ризику переховування. Однак у своїй сукупності, на переконання Суду, вони є достатньо вагомими та переконують Суд в актуальності вказаного ризику навіть після спливу значного проміжку часу з моменту повідомлення ОСОБА_10 про підозру.

Таким чином, колегія суддів вважає доведеною прокурором необхідність продовження обов`язку, спрямованого на мінімізацію ризику переховування обвинуваченого від суду, а саме: повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

В оцінці ризику можливого незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні колегія суддів враховує твердження сторони обвинувачення про те, що більшість свідків у провадженні є колишніми або теперішніми працівниками НАК «Нафтогаз України», були або є членами правління, членами наглядової ради НАК «Нафтогаз України». Тому враховуючи, що ОСОБА_10 протягом тривалого часу обіймав керуючу посаду в правлінні державної компанії, він міг здобути авторитет та зв`язки з відповідними особами, що не виключає можливості використання ним відповідних зв`язків для впливу на свідків у кримінальному провадженні задля зміни ними власних показань або викривлення встановлених досудовим розслідуванням обставин.

Водночас при оцінці ризику впливу на свідків колегія суддів виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отримав у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Наведене переконує Суд в необхідності продовження покладеного на обвинуваченого обов`язку в утриманні від спілкування зі свідками у даному провадженні, що мінімізує вищевказаний ризик.

Водночас, враховуючи, що в судовому засіданні вже допитано свідка ОСОБА_21 , Суд переконаний, що в продовженні заборони спілкування обвинуваченого з даним свідком відпала потреба.

Підсумовуючи вищевикладене, Суд констатує, що в судовому засіданні встановлена актуальність існування ризиків, на які посилається прокурор, як правову підставу для продовження строку дії певних обов`язків. Продовження строку дії обов`язків забезпечить можливість контролю за поведінкою обвинуваченого з боку суду та сторони обвинувачення з метою досягнення мети кримінального провадження. З огляду на викладене, клопотання прокурора підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями: 107, 131-132, 177-178, 194, 201, 369-372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Задовольнити клопотання прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_5 про продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_10 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0001782 від 24.07.2018.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_10 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії покладених на нього обов`язків, а саме:

1) повідомляти суд про зміну місця проживання;

2) утримуватись від спілкування з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 .

Строк дії ухвали встановити до 07 грудня 2025 року включно.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурорів Спеціалізованої антикорупційної прокуратури у кримінальному провадженні № 0001782 від 24.07.2018.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Головуючий суддя ОСОБА_24

Судді ОСОБА_25

ОСОБА_26