Дата документу 23.09.2025Справа № 643/8003/21
Провадження № 1-кп/554/193/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2025 року м. Полтава

Шевченківський районний суд міста Полтави у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_2 ,

захисника ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 (в режимі ВКЗ),

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000560 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Мерефа Харківського району Харківської області, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,

В С Т А Н О В И В :

23 лютого 2021 року, приблизно о 23:45 год, екіпаж патрульної поліції № 5007 у складі інспекторів роти №5 батальйону №1 УПП в Харківській області сержантів поліції ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , виконуючи свої обов`язки на службовому автомобілі «Toyotа Prius», реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебували біля закладу громадського харчування «Печки Лавочки» за адресою: м.Харків, вул.Академіка Павлова, 140, де до них підійшов раніше їм не знайомий чоловік у брудному одязі та ознаками алкогольного сп`яніння, як пізніше виявилось - ОСОБА_4 , який поводив себе агресивно до оточуючих, чим ображав людську гідність та громадську мораль.

При цьому, обвинувачений ОСОБА_4 , достовірно знаючи та усвідомлюючи, що зазначені особи є працівниками правоохоронного органу та виконують свої службові обов`язки, вдягнені у формений одяг працівників поліції та мають при собі спеціальні засоби захисту, на законну вимогу співробітників поліції ОСОБА_7 та ОСОБА_6 припинити свої протиправні дії не відреагував та розпочав сварку з поліцейськими, продовживши протиправні дії. У зв`язку з цим поліцейськими прийнято рішення доставити останнього до відділу поліції для встановлення його особи та складання протоколу про адміністративне правопорушення. З цією метою вони застосували до ОСОБА_4 спеціальний засіб кайданки та супроводили його до службового автомобіля «Toyotа Prius», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який був припаркований навпроти вищевказаного закладу, де обвинувачений сів на заднє пасажирське сидіння, поруч із ним з правого боку сів ОСОБА_6 , а ОСОБА_7 зайняв місце водія, розпочавши рух автомобілем в напрямку ХРУП №2 ГУНП в Харківській області.

Цього ж дня, приблизно о 23:50 год, перебуваючи в салоні вказаного службового автомобіля під час руху містом, обвинувачений ОСОБА_4 з мотивів раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно та цілеспрямовано, посягаючи на нормальну діяльність правоохоронних органів та їх авторитет, сперся правим боком на поліцейського ОСОБА_6 , який сидів праворуч, та намагався вибити ногами задні ліві пасажирські двері автомобіля, в свою чергу, ОСОБА_6 , обхопив останнього лівою рукою в області шиї, щоб той не вистрибнув із салону. В цей час ОСОБА_4 зубами вкусив ОСОБА_6 за п`ятий, четвертий, третій пальці лівої руки, а правою ногою умисно наніс три удари справа по голові поліцейському ОСОБА_7 , який у цей час керував автомобілем, після чого той був вимушений зупинити транспортний засіб та надати ОСОБА_6 допомогу в приборканні обвинуваченого, а саме, застосувавши фізичну силу, тримав ОСОБА_4 за ноги, а тим часом ОСОБА_6 звільнив пальці своєї лівої руки від впливу дій обвинуваченого.

Тим самим, згідно висновків судово-медичних експертиз ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_6 забійні рани на лівій руці, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, а потерпілому ОСОБА_7 синці на голові та обличчі, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень (відповідно до п.п. 2.3.2. «б», п.2.3.5. Наказу МОЗ України від 17.01.1995 року № 6 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень).

Таким чином, ОСОБА_4 своїми діями умисно заподіяв працівникам правоохоронного органу легкі тілесні ушкодження, у зв`язку з виконанням цими працівниками службових обов`язків, тобто вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 345 КК України.

При визначенні обсягу та порядку дослідження доказів, прокурор висловив думку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, тому вважав необхідним обмежитися допитом обвинуваченого, дослідженням письмових доказів, що характеризують особу обвинуваченого, письмових доказів, необхідних для вирішення долі речових доказів, а також процесуальних витрат.

Обвинувачений та захисник погодились із думкою прокурора.

Враховуючи те, що обвинувачений в судовому засіданні свою вину визнав повністю, фактичні обставини справи ніхто з учасників судового розгляду не оспорював, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів у судовому засіданні щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясував, що обвинувачений та інші учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

Суд роз`яснив, що у такому випадку сторони кримінального провадження будуть позбавлені права оскаржити в апеляційному порядку судове рішення з підстав заперечення цих обставин.

Сторони кримінального провадження проти даного рішення суду не заперечували. Тому, суд обмежив дослідження фактичних обставин допитом обвинуваченого, дослідженням письмових доказів, що характеризують особу обвинуваченого, долі речових доказів.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений підтвердив фактичні обставини, які викладені в обвинувальному акті. Вину визнав у повному обсязі, щиро розкаявся у вчиненому. Дав показання про те, що дійсно в кінці лютого 2021 року перебував в стані алкогольного сп`яніння, між ним та працівниками поліції виникла суперечка, яка продовжилась у салоні їх службового автомобіля під час його доставлення до відділу поліції в кайданках. В ході вказаного конфлікту він намагався залишити автомобіль та завдав декількох ударів поліцейським, а також вкусив одного з них за пальці руки. За свій такий вчинок жалкує, про що вибачився перед поліцейськими.

Потерпілі в судове засідання не з`явились, надавши до суду заяви про розгляд справи без їх участі, претензій морального чи матеріального характеру не висувають.

Суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши письмові докази, що характеризують особу обвинуваченого, дослідивши письмові докази, необхідні для вирішенні долі речових доказів, процесуальних витрат, вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні злочину доведена стороною обвинувачення поза розумним сумнівом, а його дії органами досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст.345 КК України правильно.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , передбаченою ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого згідно ст. 67 КК України, є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, відповідно до загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, беручи до уваги ступінь тяжкості кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України належить до категорії нетяжких злочинів, особу обвинуваченого, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, думку прокурора, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді обмеження волі в межах, передбачених санкцією ч. 2 ст. 345 КК України, з врахуванням положень ст.68 КК України, яке є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Разом із тим, беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, відсутність негативних характеристик за місцем проживання, думку прокурора, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства і тому до нього необхідно застосувати положення ст. 75 КК України, звільнивши обвинуваченого від відбування основного покарання із випробуванням та з покладенням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України, а також п.2 ч. 3 ст. 76 КК України, які є необхідними та достатніми для виправлення обвинуваченого.

Ухвалою суду від 24.06.2025 року надано дозвіл на затримання обвинуваченого.

Згідно протоколу затримання від 28.07.2025 року обвинуваченого фактичного затримано 28.07.2025 року.

Ухвалою суду від 29.07.2025 року до обвинуваченого застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Процесуальні витрати відсутні.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Цивільний позов не заявлявся.

На підставі вищенаведеного, керуючись ч.3 ст.349, ст.ст.368-370, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту залишити в силі до набрання вироком законної сили.

Речові докази:

- документи, оптичні та інші електронні носії інформації з аудіо- та відеозаписами слідчих та процесуальних дій, - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд міста Полтави.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченому, в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Суддя ОСОБА_1