Провадження № 1-кс/201/5508/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2026 року м. Дніпро

Слідчий суддя Соборного районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Соборного районного суду міста Дніпра скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого від 19.12.2025 про закриття кримінального провадження № 0001666 від 31.10.2023 за ознаками ч. 1 ст. 365-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , звернулася до Соборного районного суду міста Дніпра зі скаргою на постанову слідчого від 19.12.2025 про закриття кримінального провадження № 0001666 від 31.10.2023 за ознаками ч. 1 ст. 365-2 КК України .

В обґрунтування заяви вказувала, що слідчими слідчого відділу ВП № 2 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області за заявою громадянки ОСОБА_3 здійснювалось досудове розслідування по кримінальному провадженню внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за N? 0001666 від 31.10.2023 року за ознаками злочину передбаченого частиною 1 статті 365-2 Кримінального кодексу України.

19 грудня 2025 року, слідчим слідчого відділу відділення поліції N?2 ДРУП 1 ГУНП в Дніпропетровській області лейтенантом поліції ОСОБА_5 , була винесена постанова про закриття кримінального провадження N? 0001666 від 31.10.2023 року за ознаками злочину передбаченого частиною 1 статті 365-2 КК України.

22.12.2025 року, перебуваючи на особистому прийомі у керівника ДРУП 1 ГУНП в Дніпропетровській області, їй було надано постанову про закриття кримінального провадження N? 0001666 від 31.10.2023 року за ознаками злочину передбаченого частиною 1 статті 365-2 Кримінального кодексу України, про що свідчить проставлена дата від 22.12.2025 року з відміткою про отримання.

Вважає, що постанова про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за N? 0001666 від 31.10.2023 року за ознаками злочину передбаченого частиною 1 статті 365-2 Кримінального кодексу України, є незаконною, не обґрунтованою, та підлягає скасуванню в судовому порядку.

В постанові від 19 грудня 2025 року про закриття кримінального провадження N? 0001666 від 31.10.2023 року, слідчою, взагалі не зазначені аргументи та докази які стали підставою для закриття кримінального провадження.

Вказане рішення слідчої від 19 грудня 2025 року про закриття кримінального провадження N? 0001666 є неаргументоване, винесеним без надання відповідної оцінки долученим письмовим доказам, та таке яке не відповідає вимогам п.5 ст. 110 КПК України.

Крім того звертає увагу суду, що мотивувальна частина постанови про закриття кримінального провадження, винесена 19.12.2025 року слідчою взагалі не містить обставини та мотиви, які стали підставою для прийняття даної оскаржуваної постанови прийнятої слідчою, що суперечить змісту прийнятого процесуального рішення - закриття кримінального провадження у зв?язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Після скасування постанови від 16.01.2024 року, про закриття кримінального провадження N? 0001666 від 31.10.2023 року за ознаками злочину передбаченого частиною 1 статті 365-2 Кримінального кодексу України, слідчою, не були вжиті відповідні процесуальні заходи щодо надання належної оцінки доводам на які вказував слідчий суддя в ухвалі суду від 29 січня 2024 року по справі N? 201/868/24, а саме:

- не встановлені обставини набуття земельної ділянки з кадастровим номером :03:026:0077

- не проаналізовані доводи, що поділ земельної ділянки з кадастровим номером :03:026:0046 відбувався з порушеннями, що встановлено в експертному висновку за результатами проведення судової комплексної будівельно-технічної експертизи з питань землеустрою N?046/947/948/-22 від 12.09.2023 року

-не надана належна оцінка інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стосовно реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :03:026:0046.

В постанові від 19 грудня 2025 року, слідчою, не були дотримані вимоги діючого КПК, висновки щодо обставин були зроблені передчасно, без належної перевірки обставин викладених в моїй заяві про кримінальне правопорушення. Під час розгляду кримінального провадження слідчою не було вжито жодних заходів щодо перевірки як долучених нею письмових доказів, так і перевірки здобутої інформації яка міститься в Державних електронних реєстрах. Висновки слідчої, про відсутність складу кримінального правопорушення є передчасними та необгрунтованими відповідно до вимог діючого законодавства.

Заявник просила суд скасувати постанову слідчої від 19.12.2025 про закриття кримінального провадження N? 0001666 внесеного до ЄРДР 31.10.2023 за ознаками злочину передбаченого частиною 1 статті 365-2 Кримінального кодексу України, та направити матеріали кримінального провадження N? 0001666 від 31.10.2023 року до слідчого відділу відділення поліції N?2 Дніпровського районного управління поліції 1 Головного управління національної поліції у Дніпропетровській області для продовження досудового розслідування.

У судовому засіданні заявник скаргу підтримала, просила її задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні заперечував, просив відмовити у задоволенні скарги.

Слідчий суддя, дослідивши скаргу, додані до неї документи, матеріали кримінального провадження, приходить до такого висновку.

Завданнями кримінального провадження, відповідно до ст. 2 КПК України, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

На підставі ч. 2 ст. 9 КПК України керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні СВ ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області перебувало кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001666 від 31.10.2023 за ознаками ч. 1 ст. 365-2 КК України.

Постановою слідчого ОСОБА_6 від 19.12.2025 року кримінальне провадження № 0001666 від 31.10.2023 було закрито у зв`язку з встановленою відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Мотивуючи свою постанову слідчий зазначив, що ОСОБА_7 як спадкоємець мав право на успадкування домоволодіння та земельної ділянки, яке розташоване по пров. Садовому в м. Дніпро. Під час моніторингу інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна було встановлено, що на земельну ділянку з кадастровим номером :03:026:0077 згідно номеру відомостей про речове право: 31614444, було зареєстровано право власності 16.05.2019 приватним нотаріусом ОСОБА_8 за ОСОБА_7 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 46888877 від 16.05.2019.

Право власності на вказану земельну ділянку зареєстровано за ОСОБА_7 в результаті поділу земельної ділянки з кадастровим номером :03:026:0046.

Разом з тим, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна було встановлено, що на земельна ділянку з кадастровим номером :03:026:0046 згідно номеру відомостей про речове право: 30799654, було зареєстровано право власності 21.03.2019 державним нотаріусом ОСОБА_9 за ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право на спадщину, за законом, серія та номер: 1-152 бланк ННТ №325168, виданий 21.03.2019, видавник: ОСОБА_9 державний нотаріус Першої дніпровської державної нотаріальної контори.

Опираючись на викладені факти в ході проведення досудового розслідування не встановлено ознак складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 365-2 КК України.

Згідно положень п.4 ч.1 ст.91 КПК України, у кримінальному у провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження. У відповідності до ч.2 ст.91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. При цьому, положеннями ст.92 КПК України регламентовано, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, на потерпілого.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження може бути закрито лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки слідчим, прокурором всіх зібраних та перевірених доказів (ст. 2, ст. 284 КПК України).

Постанова слідчого, прокурора про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).

Разом з тим слідчим суддею встановлено, що у даному кримінальному провадженні раніше вже виносилась постанова слідчого про закриття кримінального провадження від 16.01.2024, яка ухвалою слідчого судді (справа № 201/868/24) була скасована з підстав неповноти досудового розслідування.

Як вбачається в вищевказаної ухвали: «Зі змісту постанови про закриття кримінального провадження встановлено, під час досудового розслідування були допитані ОСОБА_3 і ОСОБА_7 , натомість ОСОБА_10 взагалі допитаний не був. Допитана ОСОБА_3 у своїх показах (та під час розгляду скарги) вказувала, що 16.05.2019 подружжям ОСОБА_11 земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :03:026:0077, набута під час шлюбу, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. При укладанні договору дарування 24.05.2019 приватному нотаріусу були надані документи які свідчили, що ОСОБА_7 зареєстровано шлюб з ОСОБА_3 28.02.2008, відмітка у копії її паспорта посвідчена приватним нотаріусом ОСОБА_8 . У якості доказу до заяви про вчинення кримінального злочину додавала Інформацію з Державного реє прав на нерухоме майно та Реєстру прав власників на нерухоме майно № 167950706 від 24.05.2019, сформована приватним нотаріусом ОСОБА_8 , де зазначено, що рішення про державну реєстре прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) на земельну ділянку з кадастровим номером :03:026:0077 виникло у ОСОБА_7 16.05.2019. У документах, на підставі яких посвідчувався договір дарування перевірена інформація про перебування ОСОБА_7 у шлюбі з ОСОБА_3 відсутня, а саме, відсутній витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб. Також слідчим не проаналізовані доводи ОСОБА_3 про набуття ОСОБА_7 у власність ділянки з кадастровим номером :03:026:0046. Також не узято до уваги та не проаналізовані доводи заявниці про те, що поділ земельної ділянки з кадастровим номером :03:026:0046 відбувався з порушенням, що встановлено в експертному висновку за результатами проведення судової комплексної будівельно-технічної експертизи з питань землеустрою № 946/947/948-22 від 12.09.2022 у іншому кримінальному провадженні».

Однак, як убачається зі змісту оскаржуваної постанови слідчого, під час повторного прийняття рішення про закриття кримінального провадження обставини та підстави, які стали підставою для скасування попередньої постанови, фактично залишилися поза увагою слідчого, що свідчить про формальний підхід до виконання вимог ухвали слідчого судді та передчасність прийнятого рішення.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про недотримання слідчим вимог ст.110 КПК України при ухваленні постанови від 19.12.2025 року, що є порушенням змісту та форми загальних засад кримінального провадження, визначених ст. 7 КПК України.

Крім того, згідно ч.2 ст.8 та ч.5 ст.9 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні та кримінальному процесуальному законодавстві України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Такі приписи процесуального закону узгоджуються із Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», якою зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

Практика Європейського Суду з Прав Людини щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі, «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

В рішенні ЄСПЛ у справі «Бучинська проти України» Суд констатував факт того, що не може дійти висновку, що органи влади зробили усе від них залежне для забезпечення оперативного та всебічного вжиття заходів для збору доказів, встановлення місцезнаходження та притягнення до відповідальності винних (див. рішення у справі «Бучинська проти України» заява № 35493/10 від 30.04.2015, п. 49), бо за потреби зростаючих високих стандартів у сфері захисту прав людини та основоположних свобод, неминуче вимагається більша рішучість при оцінці порушень основоположних цінностей демократичного суспільства (див. рішення у справі «Сельмуні проти Франції, заява № 235803/94, параграф 95, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява №42310/04, параграфи 148, 149), оскільки тягар доведення можна покласти на органи влади, адже саме вони мають надати задовільні та переконливі пояснення (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини, заява №21986/93, п. 100, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява №42310/04, параграф 150).

Крім того, статтею 284 КПК України визначено вичерпний перелік підстав закриття кримінального провадження, згідно якої кримінальне провадження закривається в разі, якщо, зокрема, встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Разом з тим, в постанові про закриття кримінального провадження слідчим не надана правова оцінка встановленим під час досудового розслідування обставинам та не наведено аналізу проведеного розслідування.

На думку слідчого судді, під час судового розгляду, слідчим не доведено, що під час досудового розслідування були проведені всі необхідні слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії з метою виявлення обставин кримінального правопорушення, збору відповідних доказів для підтвердження або спростування наявності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 365-2 КК України.

Вказані обставини свідчать про те, що в процесі проведення досудового розслідування слідчим не були належним чином досліджені всі обставини кримінального провадження та не зібрані докази відповідно до ст. 93 КПК України, на підставі яких, слідчий мав би встановити наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Отже, на думку слідчого судді, в ході досудового розслідування слідчим допущена істотна неповнота, усунення якої потребує застосовування всіх передбачених законом заходів для забезпечення ефективності досудового розслідування і виконання слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, спрямованих на збирання та перевірку доказів, а слідчим без дослідження всіх обставин вчинення вказаного кримінального правопорушення, передчасно було прийнято рішення про закриття кримінального провадження з підстав відсутності складу кримінального правопорушення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що прийнята постанова є передчасною і такою, що винесена без дотримання вимог ст.ст. 9,91-94,110,284 КПК України, а досудове розслідування, що проведене слідчим не було ретельним, безстороннім і сумлінним.

При цьому, слідчий суддя, виходячи з ч. 5 ст. 40 КПК України, позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) слідчому щодо проведення конкретних слідчих дій, адже слідчий є самостійним у своїй процесуальній діяльність, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних дізнанням доказів на етапі розслідування, однак він не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 22 КПК України). Однак, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що слідство зобов`язане провести у провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, а зроблені ним висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, а не ґрунтувались на припущеннях.

При здійсненні відновленого досудового розслідування цього провадження, органу досудового розслідування необхідно перевірити викладені заявником обставини, виконати необхідні дії і в залежності від встановленого прийняти законне та обґрунтоване рішення відносно подальшого провадження у даному провадженні, яке має бути належним чином вмотивованим з всебічним, повним аналізом доводів викладених заявником.

Враховуючи викладене, вимога заявника щодо скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження, підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись п. 18 ч.1 ст. 3, ст.ст.2,7,110, 117, ,284, 303, 306, 307, 369-372 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого від 19.12.2025 про закриття кримінального провадження № 0001666 від 31.10.2023 за ознаками ч. 1 ст. 365-2 КК України, задовольнити.

Постанову слідчого СВ ВП №2 Дніпропетровського РУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_12 від 19.12.2025 про закриття кримінального провадження № 0001666 від 31.10.2023 за ознаками ч. 1 ст. 365-2 КК України, скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1