Справа № 530/2253/25
Провадження № 1-кп/526/133/2026
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2026 року Гадяцький районний суд Полтавської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши кримінальне провадження № 0000233 від 07.10.2025 року про застосування відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Опішня Зінківського району Полтавської області, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, особи з інвалідністю ІІ групи, раніше не судимої, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1

примусових заходів медичного характеру у зв`язку з вчиненням суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

де сторонами кримінального провадження є: прокурор ОСОБА_4 , потерпіла ОСОБА_5 , захисник ОСОБА_6 , особа, щодо якої розглядається клопотання про застосування заходів медичного характеру, ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

07 жовтня 2025 року о 00 годині 30 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходилася на веранді житлового будинку за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де на ґрунті особистих неприязних відносин в ході сварки зі своєю рідною сестрою ОСОБА_5 завдала останній оди удар долонею правої руки в область обличчя ОСОБА_5 .

В наслідок дій ОСОБА_3 потерпілій ОСОБА_5 завдано тілесні ушкодження у вигляді осаднень епідермісу шкіри на обличчі та рани нижній губі справа, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Отже, ОСОБА_3 вчинила суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_3 , оскільки за висновком судово-психіатричної експертизи остання в період часу, що відноситься до інкриміновано їй протиправного діяння, а також на даний час страждає на хронічне психічне захворювання у вигляді шизофренії параноїчної форми, безперервний перебіг, галюцинитарно-парноїдний синдром і за своїм психічним станом не здатна усвідомлювати свої дії та керувати ними. Потребує застосування примусових заходів медичного характеру , пов`язаних з госпіталізацією до закладу з надання психіатричної допомоги. Просить застосувати примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладі з наданням психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Захисник підтримала ОСОБА_3

ОСОБА_3 пояснила, що їй зрозуміло подане клопотання, заперечувала проти його задоволення. Пояснила, що не спричиняла ушкоджень, проте рассказала про сварку, про неприязненні відносини, підтвердила час і місце вчинення.

Потерпіла, на спростування пояснень ОСОБА_3 повністтю підтвердила обставини, які зазначені в клопотанні. Також вони підтверджені, дослідженими в судовому засіданні документами, доданими до матеріалів судового провадження.

Суд, вислухавши пояснення сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, прийшов до наступного.

Відповідно до ст.62 Конституції України, п.п. 18, 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» закріплено, що суд повинен суворо додержуватись принципу презумпції невинуватості, відповідно до якого недопустимо покладати на обвинуваченого доказування своєї невинуватості, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь останньої, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а також на доказах, одержаних незаконним шляхом. Докази повинні визнаватися такими, що одержані незаконним шляхом, наприклад тоді, коли їх збирання й закріплення здійснено або з порушенням гарантованих Конституції України прав людини і громадянина, встановленого кримінально-процесуальним законодавством порядку.

Судом встановлено, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні в інкримінованій їй суспільно-небезпечному діянні доведена наступними доказами протоколами проведення слідчого експерименту, постановами прокурора, висновками експертиз, висновком судово-психіатричної експертизи від 19.12.2023 № 769, згідно якої ОСОБА_3 на час інкримінованого діяння та на даний час виявляє хронічне психічне захворювання у вигляді шизофренії параноїчної форми, безперервний перебіг, галюцинитарно-парноїдний синдром і за своїм психічним станом не могла усвідомлювати свої дії та керувати ними, а на даний час страждає на хронічне психічне захворювання у вигляді шизофренії параноїчної форми, безперервний перебіг, галюцинитарно-парноїдний синдром і за своїм психічним станом не здатна усвідомлювати свої дії та керувати ними. Потребує застосування примусових заходів медичного характеру , пов`язаних з госпіталізацією до закладу з надання психіатричної допомоги.

Відповідно до ст. 19 ч. 2 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб: 1) які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння; 2) які вчинили у стані обмеженої осудності кримінальні правопорушення; 3) які вчинили кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіли на психічну хворобу до постановлення вироку або під час відбування покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Відповідно до ч. 2 ст. 513 КПК України визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

В силу викладеного, приймаючи до уваги, що ОСОБА_3 вчинила інкриміноване їй суспільно-небезпечні діяння в стані неосудності, враховуючи характер та тяжкість захворювання, тяжкість вчиненого діяння, ступінь небезпечності хворого, що підтвердження висновком судово-психіатричної експертизи, то суд визнає за необхідне застосування примусових заходів медичного характеру, а тому клопотання підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів клопотання, у відношенні ОСОБА_3 під час досудового розслідування не застосовувались запобіжні заходи.

Процесуальні витрати у проваджені відсутні.

Питання про речові докази підлягає вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 372, 512, 513 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_3 задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Заходи забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_3 не застосовувати.

Речові докази

документи, які надані прокурором зберігати в матеріалах кримінального провадження.

На ухвалу протягом тридцяти днів учасниками судового провадження з дня її проголошення може бути подано апеляційну скаргу до Полтавського апеляційного суду через Гадяцький районний суд Полтавської області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий ОСОБА_1