Справа №592/3283/25 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/1333/25 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами або вибуховими речовинами
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2025 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8

розглянувши в режимі відео конференції в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 грудня 2025 року, якою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 було продовжено обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою,

ВСТАНОВИЛА:

1. Короткий зміст оскаржуваного рішення

У провадженні Ковпаківського районного суду м. Суми перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України. Обставини справи стосуються подій 18.02.2025 року, коли обвинувачений, перебуваючи в дачному кооперативі «Газовик» (с. Загірське), під час конфлікту дістав ручну осколкову гранату Ф-1 із запалом УЗРГМ-2 та погрожував її застосуванням, будучи затриманим іншими учасниками події.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 грудня 2025 року обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, до 16 лютого 2026 року включно, з визначенням застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (242 240 грн). Рішення суду мотивоване незмінністю ризиків переховування від суду, впливу на свідків та можливістю вчинення ОСОБА_7 інших злочинів.

2. Доводи апеляційних скарг

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу та застосувати до нього домашній арешт. Наголошує на тому, що за час перебування під вартою жодних зрушень у справі немає, а свідки судом допитані не були, що, на його думку, свідчить про відсутність ризику впливу на них.

Захисник ОСОБА_8 в апеляційній скарзі також просить змінити запобіжний захід на домашній арешт. Вказує, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, працює за цивільно-правовими угодами, має відкриті контракти та джерело доходів. Також посилається на незадовільний стан здоров`я підзахисного та його потребу в стаціонарному лікуванні. Стверджує, що оскільки всі докази вже знаходяться в матеріалах справи, обвинувачений не може на них вплинути.

3. Мотиви, з яких виходить колегія суддів

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги. Перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи сторін, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, підставою для застосування чи продовження запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри (обвинувачення) та ризиків, які дають підстави вважати, що особа може переховуватися, перешкоджати провадженню чи вчиняти нові злочини.

3.1. Щодо обґрунтованості обвинувачення та тяжкості діяння

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК, і обґрунтованість цього обвинувачення може бути вирішена виключно при ухваленні судом першої інстанції вироку, а тому колегія суддів не уповноважена надавати будь-яку правову оцінку доказам як сторони захисту, так і сторони обвинувачення щодо винуватості чи навпаки невинуватості ОСОБА_7 , вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність пред`явленого йому обвинувачення, правильності кваліфікації його дій, достовірність або недостовірність наявних у справі доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування органом державного обвинувачення того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність, і може вирішувати тільки питання щодо наявності або відсутності встановлених ч. 1 ст. 177 КПК ризиків і необхідності (доцільності) подальшого тримання під вартою обвинуваченого для їх запобігання до закінчення судового розгляду по суті кримінального провадження.

Висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені судом за результатами сукупного аналізу фактичних обставин кримінального правопорушення та особистих даних обвинуваченої особи (характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зав`язків, постійного місця роботи, утриманців тощо), її поведінки під час досудового розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилитись від органів влади, способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зав`язків тощо). При цьому ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству.

3.2. Щодо ризиків процесуальної поведінки

Суд першої інстанції цілком обґрунтовано визнав актуальними ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризик переховування від суду (п. 1) обумовлений не лише суворістю можливого покарання (від 3 до 7 років позбавлення волі), а й особистістю обвинуваченого. ОСОБА_7 раніше вже притягувався до кримінальної відповідальності, що свідчить про стійку протиправну спрямованість. Відсутність стабільного офіційного місця роботи та постійного доходу підтверджує висновок суду про слабкість соціальних стримуючих факторів. Посилання захисту на «відкриті контракти» не змінює загальної картини соціальної нестабільності обвинуваченого, яка в сукупності з тяжкістю загрожуючого покарання створює об`єктивний стимул для переховування.

Ризик незаконного впливу на свідків (п. 3) є особливо вагомим. Колегія суддів відхиляє аргумент обвинуваченого про те, що відсутність допиту свідків у суді свідчить про відсутність ризику. Навпаки, відповідно до ст.ст. 23, 95 КПК України, саме той факт, що свідки ще не надали показання безпосередньо суду, робить їх вразливими до потенційного тиску. Оскільки показання, надані на досудовому слідстві, не можуть бути покладені в основу вироку, обвинувачений, перебуваючи на свободі, має пряму зацікавленість у тому, щоб ці особи змінили свої свідчення або не з`явилися до суду. Враховуючи агресивний характер інкримінованих дій ОСОБА_7 та його обізнаність про місце знаходження свідків, цей ризик є реальним та непереборним іншими, більш м`якими заходами.

Ризик вчинення іншого злочину (п. 5) випливає з того, що ОСОБА_7 раніше вже притягувався до кримінальної відповідальності та характеру обвинувачення, пов`язаного з незаконним поводженням зі зброєю, бойовими припасами або вибуховими речовинами.

3.3. Щодо стану здоров`я та соціальних зв`язків

Твердження адвоката про незадовільний стан здоров`я ОСОБА_7 носять загальний характер і не підкріплені належними медичними документами, які б доводили неможливість перебування особи в СІЗО або потребу в лікуванні, яке не може бути надане в умовах слідчого ізолятора. Соціальні зв`язки обвинуваченого, на які посилається захист, не є настільки міцними, щоб нівелювати встановлені ризики. Наявність житла та нерегулярних підробітків не гарантує належної процесуальної поведінки особи, яка обвинувачується у використанні бойової гранати в побутовому конфлікті.

4. Висновок за результатами розгляду

Колегія суддів вважає, що тримання під вартою є єдиним запобіжним заходом, здатним забезпечити цілі правосуддя в даному провадженні. Домашній арешт, на якому наполягає сторона захисту, не забезпечує належної ізоляції обвинуваченого від свідків та не виключає ризик його втечі або вчинення нових злочинів.

Ухвала суду першої інстанції є законною, вмотивованою та базується на комплексному аналізі обставин справи та особи обвинуваченого. Розмір застави визначено відповідно до вимог ст. 182 КПК України з урахуванням тяжкості злочину та майнового стану ОСОБА_7 .

Підстав для скасування чи зміни судового рішення за наслідками апеляційного розгляду не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 грудня 2025 року, якою обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 16 лютого 2026 року включно, з визначенням застави в сумі 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень залишити без змін.

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4