Роздільнянський районний суд Одеської області
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа 511/2943/25

Номер провадження: 1-кп/511/330/25

23 жовтня 2025 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Роздільна Одеської області, обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні №0000408 від 01 червня 2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Ципала Яловінського району Республіки Молдова, адреса проживання: АДРЕСА_1 , особи без громадянства, з базовою середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 263 КК України

сторони кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

захисник обвинуваченого ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення.

ОСОБА_3 , точного часу та дати в ході досудового слідства встановити не надалось можливим, перебуваючи в покинутому кар`єрі за межами населеного пункту с. Світанок Роздільнянського району Одеської області, де він до цього працював, в розвалинах серед каміння знайшов обріз рушниці, який є нестандартною (переробленою саморобним способом) гладкоствольною вогнепальною зброєю, а саме обрізом рушниці, виготовленим з двоствольної мисливської рушниці ТОЗ-Б 12-го калібру № НОМЕР_1 , промислового виробництва 1920-1930 років виготовлення (виробник Тульський збройний завод, СРСР) з подальшим внесенням саморобним способом конструктивних змін шляхом укорочування блоку стволів до залишкової довжини 410 мм та відпилювання прикладу до шийки ложа, придатного до стрільби, який в подальшому перемістив до місця свого проживання та всупереч передбаченого законом порядку зберігав, без передбаченого законом дозволу.

Постановою Верховної Ради України №2471-ХП від 17.06.1992 року з додатками «Про право власності на окремі види майна» зі змінами та доповненнями від 24.01.1995 року встановлено перелік видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України.

Відповідно до п. 11 Положення про дозвільну систему, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992 року, Порядок придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної зброї, бойових припасів до неї, інших предметів і матеріалів, на які поширюється дозвільна система, у Збройних Силах, інших утворених відповідно до законів України військових формуваннях, Національній поліції, Експертній службі МВС та вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, що належать до сфери управління МВС, Державному управлінні справами, Національному антикорупційному бюро, Державному бюро розслідувань, Держспецзв`язку, Службі судової охорони, Бюро економічної безпеки, а також у митній службі та органах рибоохорони визначається законами, актами Кабінету Міністрів України та іншими нормативно-правовими актами, у тому числі Міноборони, МВС, інших центральних органів виконавчої влади, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування Адміністрації Держспецзв`язку, Національного антикорупційного бюро, ДСА, Державного бюро розслідувань, Мінагрополітики, Бюро економічної безпеки і Держмитслужби.

Необхідність отримання дозволів, порядок зберігання, носіння, обліку та використання зброї та боєприпасів передбачено п. п. 2, 7, 8, 9, 10, 11, 12 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 №622, зброя, боєприпаси (крім мисливської і пневматичної зброї і боєприпасів до неї, а також спортивної зброї і боєприпасів до неї, що придбаваються громадськими об`єднаннями з дозволу органів внутрішніх справ) не можуть перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України; право носіння, зберігання, придбання, виготовлення, ремонт, передача, чи збут вогнепальної зброї, бойових припасів здійснюється на підставі передбачених законом дозволів.

Проте, за вказаною адресою 11.06.2025 в період часу з 08 год. 00 хв. до 09 год. 49 хв. співробітниками Роздільнянського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області під час проведення обшуку було виявлено та вилучено обріз рушниці, виготовлений з двоствольної мисливської рушниці ТОЗ-Б 12-го калібру № НОМЕР_1 , промислового виробництва 1920-1930 років виготовлення (виробник Тульський збройний завод, СРСР) з подальшим внесенням саморобним способом конструктивних змін шляхом укорочування блоку стволів до залишкової довжини 410 мм та відпилювання прикладу до шийки ложа, придатного до стрільби, який перебував у ОСОБА_3 без передбаченого законом дозволу, чим припинено вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 263 КК України, тобто придбання, носіння та зберігання вогнепальної зброї, без передбаченого законом дозволу.

Відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та визначену міру покарання.

Між прокурором ОСОБА_4 , та на той час підозрюваним ОСОБА_3 за участі захисника ОСОБА_5 була укладена угода про визнання винуватості.

В угоді наведено формулювання підозри та правова кваліфікація дій ОСОБА_3 із зазначенням статті закону України про кримінальну відповідальність.

За змістом угоди ОСОБА_3 повністю та беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 263 КК України.

Сторони дійшли згоди про призначення ОСОБА_3 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 263 КК України, покарання у виді позбавлення волі строком на три роки, із застосуванням положень статей 75, 76 КК України, звільнивши ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням.

Позиція учасників судового засідання.

Прокурор просив затвердити угоду та призначити узгоджену міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, повідомив про добровільність своєї позиції при укладенні угоди, розуміння характеру обвинувачення, наслідків укладення та затвердження угоди, та просив затвердити угоду і призначити йому узгоджену міру покарання, однак зазначив, що у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем, просив звільнити його від сплати процесуальних витрат.

Захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_5 просив затвердити угоду та призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання, зазначивши, що у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем обвинуваченого, звільнити його від сплати процесуальних витрат.

Висновки суду за результатами розгляду угоди про визнання винуватості.

Пункт перший частини 3 статті 314 КПК України визначає, що у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Диспозиція частини четвертої статті 469 КПК України регламентує, що угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Згідно частини п`ятої статті 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 263 КК України за класифікацією відноситься до тяжкого.

Практика укладання угод в кримінальному провадженні неодноразово була предметом розгляду у Європейському суді з прав людини (справи «Ніколов проти Болгарії», «Броуґан та Інші проти Сполученого Королівства» та інші). Європейський суд з прав людини зазначав, що застосування спрощеної процедури на підставі угоди про визнання винуватості та загалом спрощення процедур на підставі Рекомендації № К (87)18, безперечно має переваги для обвинуваченого та правосуддя загалом, оскільки скорочує тривалість кримінального провадження, швидко визнаючи винуватість особи та міру його відповідальності, крім того, спрощує вирішення питань цивільної відповідальності та відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, але наголосив на дотриманні умови - відповідність угоди фактичним обставинам справи.

Встановлено, що угода про визнання винуватості є добровільною, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, що підтверджено прокурором, обвинуваченим та його захисником під час судового засідання.

Обставини, що обтяжують покарання, відсутні.

Обставинами, які пом`якшують покарання, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Зміст угоди відповідає вимогам статті 472 КПК України та положенням закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення є правильною, умови угоди не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, наявні фактичні підстави для визнання винуватості.

Судом не встановлені підстави для відмови у затвердженні угоди, що передбачені частиною 7 статті 474 КПК України.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про затвердження угоди.

Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовано.

Розподіл процесуальних витрат суд вирішує відповідно до статей 119, 124 КПК України та відхиляє твердження сторони захисту щодо наявності підстав для звільнення обвинуваченого від їх сплати, оскільки на їх підтвердження не надано жодних доказів.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до статті 100 КПК України та статті 96-1 КК України.

Відповідно до частини четвертої статті 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Керуючись статтями 100, 174, 369, 370, 373, 374, 475 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні №0000408 від 01 червня 2025 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 263 КК України.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 263 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі статей 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені пунктами 1, 2 частини 1 статті 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, або навчання.

Скасувати арешт, накладений 11 червня 2025 року слідчим суддею Роздільнянського районного суду Одеської області (єдиний унікальний номер справи № 511/1889/25) з наступного майна: предмет зовні схожий на обріз рушниці з номерами на (1- руків`ї із №20734, 2- цівці із №20734, 3- двоствольному горизонтальному дулі із №20734 та НОМЕР_2 ).

Обріз рушниці, виготовлений з двоствольної мисливської рушниці ТОЗ-Б 12-го калібру № НОМЕР_1 , промислового виробництва 1920-1930 років виготовлення (виробник Тульський збройний завод, СРСР) з подальшим внесенням саморобним способом конструктивних змін шляхом укорочування блоку стволів до залишкової довжини 410 мм та відпилювання прикладу до шийки ложа, придатний до стрільби, конфіскувати в дохід держави відповідно до статті 96-1 КК України та частини 9 статті 100 КПК України після набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовано.

Стягнути з ОСОБА_3 процесуальні витрати за проведення експертизи у розмірі 5 348, 40 гривень (висновок експерта №СЕ-19/116-25/14670-БЛ).

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Одеського апеляційного суду через Роздільнянський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку (частина 1 статті 476 КПК України).

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, його захиснику та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1