Справа № 569/2072/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2026 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 який приймав участь в режимі відео конференції з Комунальним підприємством «Обласна психіатрична лікарня с. Орлівка» Рівненської обласної ради

законного представника - ОСОБА_5

захисника - адвоката - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Рівненського міського суду Рівненської області кримінальні провадження №0000381 від 04.02.2025 та за №0002778 від 07.12.2024

відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Рівне, українця, громадянина України, не працюючого, з повною середньою освітою, не одруженого, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України -

ВСТАНОВИВ:

07 грудня 2024 року, приблизно о 21:33 год., перебуваючи у дворі будинку N?277, що по вул. Соборна в м. Рівне, ОСОБА_4 достовірно знаючи, що поліцейські роти тактико-оперативного реагування Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України капітан поліції ОСОБА_7 , старший лейтенант поліції ОСОБА_8 та старший лейтенант поліції ОСОБА_9 є працівниками правоохоронного органу, які в форменому одязі із знаками розрізнення працівників поліції, несли службу по забезпеченню публічної безпеки та громадського порядку і на законних підставах здійснювали перевірку особи останнього, що вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 178 КУпАП, який усвідомлюючи протиправність своїх дій, нехтуючи неодноразові законні вимоги працівників поліції щодо надання документів для засвідчення особи, намагаючись уникнути відповідальності за адміністративне правопорушення, намагаючись покинути місце події, маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень працівникам поліції, з метою підриву авторитету державних органів та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, діючи умисно, розпилив в обличчя ОСОБА_7 засіб сльозоточивої та дратівливої дії «Перець-4», чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді опіку повіки та навколоочноямкової ділянки з опіком рогівки та кон?юктивального мішка обох очей, які згідно висновку експерта відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Також, 04.02.2025, приблизно о 16:50 год., перебуваючи у приймальному відділенні КНП «Центральна міська лікарня» Рівненської міської ради, за адресою: м. Рівне, вул. Миколи Карнаухова, 25-а, перебуваючи в стані неосудності, тобто не усвідомлюючи свої дії та не маючи можливості керувати ними, вчинив суспільно небезпечне діяння, а саме завдав не менше чотирьох ударів кулаками рук в область голови поліцейському офіцеру громади сектору поліцейських офіцерів громади відділу взаємодії з громадами Рівненського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області старший лейтенант поліції ОСОБА_10 , який у форменому одязі із знаками розрізнення працівників поліції, опрацьовував виклик по факту неналежного виконання професійних обов`язків медичними працівниками, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, поєднаних із зовнішніми проявами ушкоджень у вигляді забою м`яких тканин у лівій лобно-скронево-виличній ділянці голови, які згідно висновку експерта відносяться до легких тілесних ушкоджень, з короткочасним розладом здоров`я.

Прокурор в судовому засіданні просив застосувати до ОСОБА_4 , який вчинив кримінальні правопорушення в стані неосудності, примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із посиленим наглядом.

Особа, відносно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 в судовому засіданні вказав, що не заперечив, заподіяння тілесних ушкоджень працівникам поліції, однак вважає, що працівники поліції спровокували його на такі дії. Щодо застосування відносно нього примусових заходів медичного характеру не заперечив.

Законний представник ОСОБА_5 не заперечував застосовувати примусовий захід медичного характеру відносно ОСОБА_4 просив не застосовувати примусовий захід з суворим наглядом.

Захисник - адвокат ОСОБА_6 просив застосовувати, щодо ОСОБА_4 примусовий захід медичного характеру, щодо виду поклався на розсуд суду.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, виходячи із положень ст.ст. 93, 94 КК України, ст.ст. 512, 513 КПК України, роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені у постанові № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», Закону України «Про психіатричну допомогу» приходить до наступного висновку.

Ухвалою суду від 12.01.2026 кримінальне провадження №0000381 від 04.02.2025 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 345 КК України з клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_4 , об`єднане в одне провадження з кримінальним провадженням №0002778 від 07.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 345 КК України, про застосування щодо ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру, судовий розгляд якого постановлено продовжити згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, щодо застосування примусових заходів медичного характеру.

За змістом п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п.5, 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», розглядаючи справи про застосування примусових заходів медичного характеру, суди повинні враховувати, що такі заходи, як надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку, госпіталізація до психіатричного закладу зі звичайним, посиленим або суворим наглядом, передбачені ст. 94 КК України, можуть застосовуватися до осіб, які вчинили суспільно небезпечні діяння (злочини) в стані неосудності (обмеженої осудності) або вчинили злочини в стані осудності чи обмеженої осудності, але до постановлення вироку або під час відбування покарання захворіли на психічну хворобу, що позбавляє їх можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) чи керувати ними.

Згідно висновку судово - психіатричного експерта №267 від 08.10.2025, ОСОБА_4 , на момент вчинення інкримінованого йому діяння 07.12.2024 та на даний час, виявляє ознаками хронічного психічного захворювання у вигляді шизофренії, параноїчної форми, епізодичний перебіг з наростаючим дефектом, (F20/01 - за міжнародною класифікацією хвороб 10 перегляду), на тлі психічних та поведінкових розладів обумовлених комбінованим вживанням декількох психоактивних речовин, синдром залежності (F19.21 - за міжнародною класифікацією хвороб 10 перегляду), що позбавляло його момент вчинення інкримінованого йому діяння та на даний час, усвідомлювати свої дії та керувати ними, та що до ОСОБА_4 з урахуванням його психічного стану на теперішній часу судом може бути застосований примусовий захід медичного характеру у вигляді його госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги.

Згідно висновку судово - психіатричного експерта №81/25 від 14.04.2025, ОСОБА_4 на період часу, що відноситься до кримінального правопорушення (04.02.2025) у якому він підозрюється, виявляв ознаки психічного розладу у вигляді: Шизофреноподібного психотичного розладу обумовленого психічними та поведінковими розладами внаслідок комбінованого вживання декількох ПАР (F19.50 - за міжнародною класифікацією хвороб 10 перегляду), синдром залежності, що позбавляло його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. Підозрюваний ОСОБА_4 на даний час виявляє ознаки психічного розладу у вигляді: Шизофреноподібного психотичного розладу обумовленого психічними та поведінковими розладами внаслідок комбінованого вживання декількох ПАР (F19.50 - за міжнародною класифікацією хвороб 10 перегляду) синдром залежності. На даний час утримання, в умовах, що виключають вживання, що позбавляє його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. До ОСОБА_4 з урахуванням його психічного стану на теперішній час (підвищена суспільна небезпека, обумовлена структурою психічного розладу) судом може бути застосований примусовий захід медичного характеру у вигляді його госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги.

Під час судового розгляду кримінального провадження №0002778 від 07.12.2024, за клопотанням прокурора, було призначено амбулаторну судову психіатричну експертизу обвинуваченого ОСОБА_4 , про ступінь його осудності на момент вчинення інкримінованого йому діяння 04.12.2024, оскільки в ході досудового розслідування кримінального провадження №0000381 від 04.02.2025, було проведено амбулаторну судову психіатричну експертизу ОСОБА_4 , і за висновком судово - психіатричного експерта Рівненської Філії судових експертиз ДУ «Інститут судової психіатрії МОЗ України» №81/25, ОСОБА_4 на період часу що відноситься до кримінального правопорушення у якому він підозрюється, а саме 04.02.2025, виявляв ознаки психічного розладу що позбавило його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними, адже між кримінальними діяннями пройшов невеликий проміжок часу.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експертизи №264/25 від 08.10.2025 стосовно ОСОБА_4 , згідно якого на момент вчинення інкримінованого йому діяння та на даний час, останній виявляє ознаками хронічного психічного захворювання у вигляді шизофренії, параноїчної форми, епізодичний перебіг з наростаючим дефектом, що позбавляло його момент вчинення інкримінованого йому діяння та на даний час, усвідомлювати свої дії та керувати ними, та що до ОСОБА_4 з урахуванням його психічного стану на теперішній часу судом може бути застосований примусовий захід медичного характеру у вигляді його госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги.

Статтею 505 КПК України передбачено, що обов`язковими обставинами, які підлягають доказуванню у такому кримінальному провадженні є: час, місце, спосіб вчинення суспільно небезпечного діяння та вчинення цього суспільно небезпечного діяння цією особою, при цьому враховуються й інші обставини (інформація про психічні розлади, поведінка, небезпечність особи, розмір завданої шкоди).

Статтею 513 КПК України, передбачено, що під час постановлення ухвали щодо застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує, чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

При цьому, вище досліджені процесуальні джерела доказів, документи, висновки експертів суд визнає належними і допустимими доказами, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність і недостовірність, можливість та неможливість використання інших доказів та враховує, що останні отримані у порядку встановленому КПК України, а безпосередніх порушень вимог КПК України, судом не встановлено та сторонами не доведено.

Враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про вірність кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 345 КК України, і суспільно небезпечні діяння, передбачені ч.2 ст. 345 КК України, мали місце та були вчинені ОСОБА_4 у стані неосудності.

Згідно ч. 1 ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку, встановлених Кримінальним, Кримінально-процесуальним кодексами України, цим Законом та іншими законами.

Згідно з положеннями ст. 19 КК України осудною визнається особа, яка під час вчинення злочину могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними.

Не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру (ч. 2 ст. 19 КК України).

У відповідності до вимог ст.ст. 19, 94 КК України до осіб, визнаних судом неосудними, залежно від характеру і тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння та ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб може бути застосована госпіталізація до закладів з надання психіатричної допомоги зі звичайним, посиленим чи суворим наглядом або їм може бути надана у примусовому порядку амбулаторна психіатрична допомога за місцем проживання.

Відповідно до ст. 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне правопорушення у стані неосудності.

Відповідно до ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом, зокрема до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Згідно пункту 3 наказу МОЗ України № 397 від 08.10.2001 року «Про затвердження нормативно-правових документів з окремих питань щодо застосування примусових заходів медичного характеру до осіб, які страждають на психічні розлади» вид примусового заходу медичного характеру залежить від характеру та тяжкості психічного захворювання в особи, тяжкості вчинення нею діяння з урахуванням її ступеня суспільної небезпечності.

Згідно ч.1 ст. 94 КК України, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

У відповідності до ч.4 ст. 94 КК України, госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, не пов`язане з посяганням на життя інших осіб, і за своїм психічним станом не становить загрози для суспільства, але потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах посиленого нагляду.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 513 КПК України, визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Враховуючи вищевикладене, що ОСОБА_4 , вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст. 345 КК України, щодо працівників правоохоронних органів, у стані неосудності, що підтверджується згаданими висновками судово - психіатричного експерта №267 від 08.10.2025 та №81/25 від 14.04.2025, що на період часу відносяться до інкримінованих останньому діянь (станом на 07.12.2024 та 04.02.2025, відповідно до висновків експерта), виявляв психічні та поведінкові розлади внаслідок комбінованого вживання декількох психо активних речовин, має синдром залежності, він не може в повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними, що виключає можливість застосування до нього покарання, та потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру.

При визначенні виду примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 , суд враховує вищевказані висновки експерта, зокрема №267 від 08.10.2025 викладений у п.п.4 п.23 що до ОСОБА_4 з урахуванням його психічного стану на теперішній час судом може бути застосований примусовий захід медичного характеру у вигляді його госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги, та №81/25 від 14.04.2025, викладений у п.п.4 п.23 що до ОСОБА_4 з урахуванням його психічного стану на теперішній час (підвищена суспільна небезпека, обумовлена структурою психічного розладу) судом може бути застосований примусовий захід медичного характеру у вигляді його госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги, з метою запобігання вчинення ним повторних суспільно - небезпечних дій, згідно ст. 92 КК України, за результатами встановлених в судовому засіданні обставин, а також відсутності даних про покращення стану здоров`я ОСОБА_4 , суд вважає за необхідне застосувати щодо ОСОБА_4 примусовий захід медичного характеру, передбачений п.3 ч.1 ст. 94 КК України, у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішити, згідно положень ст.100 КПК України.

Цивільний позов не заявлявся.

Відповідно до ст. 124 КПК України, процесуальні витрати необхідно віднести на рахунок держави.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги із посиленим наглядом в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, слід продовжити до набрання ухвалою законної сили, але не більше ніж на 60 днів, утримуючи його в спеціалізованому закладі з надання психіатричної допомоги - Рівненській філії «Спеціалізований заклад з надання психіатричної допомоги» державної установи «Інститут судової психіатрії міністерства охорони здоров`я Україна, що за адресою: вул. Миру, 36а, c. Орлівка, Сарненський район, Рівненська область.

Керуючись ст. ст. 93, 94 КК України, ст.ст. 503, 512, 513 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне, українця, громадянина України, не працюючого, з повною середньою освітою, неодруженого, без місця реєстрації, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого, примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із посиленим наглядом.

Продовжити щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги із посиленим наглядом в умовах, що виключають його небезпечну поведінку до набрання ухвалою законної сили, але не більше ніж до 03.04.2026.

Утримувати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у Рівненській філії «Спеціалізований заклад з надання психіатричної допомоги» державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» (34500, Україна, Рівненська обл., Сарненський р-н, село Орлівка, вулиця Миру, будинок, 36а).

Процесуальні витрати на залучення експерта - за проведення судової трасологічної експертизи за експертною спеціальністю 4.6 «Дактилоскопічні дослідження» в сумі 7959 (сім тисяч дев`ятсот п`ятдесят дев`ять) гривень та судової експертизи матеріалів, речовин та виробів за експертною спеціальністю 8.6 «Дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів» в сумі 3979,50 (три тисячі дев`ятсот сімдесят дев`ять гривень 50 копійок) гривень віднести на рахунок держави.

Речові докази:

-мобільний телефон марки РОСО, IMЕI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , S/N: НОМЕР_3 із сім-карткою мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_4 , гаманець фіолетового кольору із рожевими трьома лініями, ключ від дверей та ключ (чіп) для домофону; посвідчення про взяття на облік бездомної особи - повернути законному представнику ОСОБА_4 - ОСОБА_5 ;

-блістер з таблетками «Кветирон 100», жовтого кольору у кількості 5 (п?ять) штук що у поліетиленовому пакеті Експетрна служба МВС України 2760301, фіскальний чек від 01.02.2025 Аптека N?2, м. Рівне, вул. Соборна, 336, який в подальшому після закінчення огляду було поміщено до спеціального пакету Національна - знищити.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Суддя ОСОБА_1