КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №11-сс/824/7653/2025 Доповідач у ІІ інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2025 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

Головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

представника: ОСОБА_7

власника майна: ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 в інтересах власника майна ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 05 вересня 2025 року щодо арешту майна у кримінальному провадженні №0000686 від 26 серпня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 197-1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 05 вересня 2025 року клопотання прокурора Деснянької окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_9 у кримінальному провадженні №0000686 від 26 серпня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 197-1 КК України - задоволено.

Накладено арешт на об'єкт будівництва: «реконструкція квартири під нежитлове приміщення торгівельного призначення з влаштуванням вхідної групи за адресою: АДРЕСА_1 », у вигляді заборони будь-яким особам, у тому числі ОСОБА_8 (рнокпп НОМЕР_1 ), виконання будівельних, монтажних, демонтажних робіт, робіт з реконструкції щодо такого об'єкта.

Заборонено будь-яким особам, у тому числі ОСОБА_8 (рнокпп НОМЕР_1 ) виконувати будь-які будівельні, монтажні, демонтажні роботи, роботи з реконструкції незалежно від їх складності на земельній ділянці комунальної власності з кадастровим номером :62:025:0069.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, представник ОСОБА_7 в інтересах власника майна ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту.

У мотивуванні скарги зазначає, що вказана заборона є порушенням законодавства та порушенням прав скаржника, оскільки у нього на проведення зазначеної реконструкції були та є всі необхідні дозвільні документи; у встановленому порядку було отримано право на початок будівельних робіт та отримано відповідний дозвільний документ на проведення реконструкції; у встановленому законом порядку було отримано містобудівні умови та обмеження на проведення реконструкції; скаржником було отримано у встановленому законом порядку контрольну картку на порушення благоустрою щодо проведення реконструкції; всі документи, що підтверджують повне отримання всіх дозволів на проведення зазначеної реконструкції, додаються.

Зазначає, що реконструкція квартири здійснюється без зміни зовнішніх геометричних розмірів фундаментів, а відтак не є необхідним відповідно до частини четвертої статті 34 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» отримання прав на земельну ділянку, про необхідність отримання якого зазначається в оскаржуваній ухвалі.

Також посилається на те, що не може бути об`єкт будівництва самочинно збудованим, як це зазначено в оскаржуваній ухвалі, оскільки від органів архітектурно-будівельного контролю отримані всі дозвільні документи на проведення будівельних робіт, а лише за відсутності таких дозвільних документів, об`єкт будівництва відповідно до ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» і може вважатися самочинно збудованим; окрім цього необхідно зазначити, що встановлення фактів порушення містобудівного законодавства може здійснюватися лише у порядку проведення архітектурно-будівельного контролю, як це передбачено ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» і вказаних фактів такого порушення встановлено не було.

Зауважує, що всупереч зазначеній нормі законодавства власник майна не повідомлявся про судовий розгляд та був позбавлений можливості захищати свої права, що є порушенням міжнародних правових норм; необхідність розгляду клопотання без власника майна відносно якого вирішувалося питання, в ухвалі взагалі не наведена.

Також 16 грудня 2025 року на електронну адресу суду стороною захисту було подане клопотання про долучення до матеріалів справи відповідь Департаменту земельних ресурсів Київської міської ради, в якій на заяву ОСОБА_8 було констатовано, що для встановлення вхідної групи не потрібні жодні дозвільні документи на землю, також у відповіді зазначено, що на земельну ділянку на яку накладено арешт за оскаржуваною ухвалою слідчого судді, не виникало ні в кого право власності чи право користування.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення власника майна ОСОБА_8 та його представника ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як убачається з наданих суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, відділом дізнання Деснянського управління поліції ГУ Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000686 від 26 серпня 2025 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 197-1 КК України за фактом самовільного зайняття земельної ділянки, що перебуває у комунальній власності територіальної громади міста Києва.

У ході досудового розслідування встановлено, що за доводами заявника ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_2 , проводяться будівельні роботи за відсутності згоди мешканців будинку та встановлено факт самовільного зайняття ділянки комунальної власності за кадастровим номером :62:025:0069.

Відповідно до показів свідка ОСОБА_10 встановлено, що вона є головою ГО «Ветеранський контроль» (). До організації періодично звертаються мешканці різних районів в м. Києві для вирішення їхніх питань. Завдання організації в межах компетенції допомогти людям.

Приблизно в середині липня до ГО «Ветеранський контроль» звернулась мешканка Деснянського району ОСОБА_11 , яка поскаржилась з приводу можливого захоплення приватної власності будинку. Виїхавши на адресу АДРЕСА_2 , протягом дня було зібрано підписи мешканців вказаного будинку, які були проти забудови вхідної групи в їхньому будинку. Було підготовлено відповідні листи, які були направлені до різних установ, такі як комунальне об?єднання «Киїзеленбуд», Міському голові міста Києва, Департаменту територіального контролю.

Приблизно через місяць, вкінці серпня 2025 року зателефонувала ОСОБА_11 , яка повідомила, що розпочались будівельні роботи щодо встановлення вхідної групи на частині земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 . В той же день, приїхавши за вказаною адресою, переконавшись в тому, що дійсно ведуться будівельні роботи вхідної групи, викликала слідчо-оперативну групу.

У зв?язку з проведенням реконструкції квартири за влаштуванням вхідної групи порушуються права жителів будинку, оскільки ведуться будівельні роботи всередині двох суміжних квартир № 1 та 2 та є ризики знесення несучих стін. Також, якщо буде вхідна група, мешканці побоюються, що там буде магазин розливного алкоголю або щось подібне, а по третє - захоплення частини прибудинкової території (землі), що належить комунальній власності.

У ході досудового розслідування установлено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 15 березня 2025 року ОСОБА_12 на підставі договору купівлі-продажу квартири № 431 , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_13 , передала у власність ОСОБА_8 квартиру АДРЕСА_3 загальною площею 36,4 кв.м.

За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 24 квітня 2025 року ОСОБА_14 на підставі договору купівлі-продажу квартири № 740 , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_15 , передала у власність ОСОБА_8 квартиру АДРЕСА_6 загальною площею 22,5 кв. м.

Департаментом територіального контролю міста Києва ОСОБА_8 як замовнику видано контрольну картку № 25030043-ДС на тимчасове порушення благоустрою та його відновлення у зв?язку з реконструкцією квартири під нежитлове приміщення з влаштуванням вхідної групи та благоустроєм прилеглої території, за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначена контрольна карта видана на підставі наступних документів: листа-звернення, витягу з Державного реєстру речових прав, договору купівлі-продажу квартири, повідомлення про початок виконання будівельних робіт № KB77 від 05 травня 2025 року, містобудівних умов та обмежень для проектування об?єкта будівництва MUO1:7625-2968-3819-9222 № 331 від 01 квітня 2025 року, лист КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва», згода власників (співвласників) приміщень, технічний паспорт, візуалізація, акту № 65 від 11 червня 2025 року обстеження зелених насаджень, що підлягають видаленню.

Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 18 червня 2025 року зареєстровано повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об?єктів що за класом наслідків (відповідальності) належать до об?єктів з незначними наслідками (CC1) реконструкція квартири під нежитлове приміщення торгівельного призначення з влаштуванням вхідної групи за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, відповідно містобудівних умов та обмежень для розташування зазначеного об?єкта будівництва визначено низку планувальних обмежень, обов?язкових для виконання, зокрема:

1) до початку будівельних робіт згідно з Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», постанови Кабінету Міністрів України від 25.05.2011 № 559 «Про містобудівний кадастр», затверджену проектну документацію надати до Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) для внесення відомостей до містобудівного кадастру;

2) урахувати законні інтереси та вимоги власників або користувачів земельних ділянок та будівель, що оточують місце будівництва, згідно із ст. 5 Закону України «Про основи містобудування». Майнові питання вирішити в установленому законодавством порядку. До початку проектування отримати згоду балансоутримувача (управителя, ОСББ, тощо) житлового будинку, власників (співвласників) приміщень, інтереси яких зачіпаються, власника або користувача земельної ділянки на наміри щодо влаштування вхідної групи, на порушення благоустрою прибудинкової території для влаштування підходу до вхідної групи. Елементи вхідної групи (сходи) проектувати та виконати з легких конструкцій консольного типу без влаштування фундаментів та зайняття земельної ділянки. Рівень покрівлі (навісу, козирку) не повинен перевищувати позначку підлоги вище розташованих приміщень основної частини будинку. Архітектурне рішення вхідної групи запроектувати з урахуванням стилістичних особливостей будинку. Передбачити реконструкцію на підставі обмірних креслень та висновків щодо несучої здатності конструкцій та їх експлуатаційної придатності;

3) врахувати вимоги п.п. 4.9 та 5.40-5.42 ДБН В.2.2-15:2019 «Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення». Під?їзд до об?єкта передбачити з врахуванням існуючої пішохідно-транспортної схеми обслуговування житлового будинку, не порушуючи прибудинкової території. При проектуванні технологічної схеми магазину забезпечити збереження умов експлуатації житлових та нежитлових приміщень будинку та прибудинкової території. Передбачити місця паркування автомобілів в нормативній кількості в межах радіусу досяжності об?єкта за погодженням з власником (користувачем) земельної ділянки. Виконати вимоги ДБН В.2.2-40:2018 «Інклюзивність будівель і споруд. Основні положення»;

4) проектну документацію розробляти та затверджувати відповідно до положень законів України «Про регулювання містобудівної діяльності», «Про основи містобудування», «Про архітектурну діяльність», «Про благоустрій населених пунктів», «Про рекламу», «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», «Про об?єднання співласників багатоквартирного будинку», Порядку розроблення проектної документації на будівництво об?єктів, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 16.05.2011 № 45, Порядку затвердження проектів будівництва і проведення їх експертизи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.05.2011 № 560, постанови Кабінету Міністрів України від 25.05.2011 № 559 «Про містобудівний кадастр», Національного класифікатору України НК 018:2023 «Класифікатор будівель і споруд», ДБН A.2.2-3:2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво», ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій», ДБН В.1.1-7:2016 «Пожежна безпека об?єктів будівництва. Загальні вимоги», ДБН В.1.2-7:2021 «Основні вимоги до будівель і споруд. Пожежна безпека», ДБН В.2.2-15:2019 «Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення», ДБН В.2.2-23:2009 «Будинки і споруди. Підприємства торгівлі», БН В.1.1-31:2013 «Захист територій, будинків і споруд від шуму», ДБН В.1.2-14:2018 «Система забезпечення надійності та безпеки будівельних об?єктів. Загальні принципи забезпечення надійності та конструктивної безпеки будівель і споруд», ДБН Б.2.2-5:2011 «Планування та забудова міст, селищ і функціональних територій. Благоустрій територій», ДСП 173-96 «Державні санітарні правила планування та забудови населених пунктів», ДСТУ-Н Б Б.2.2-7:2013 «Настанова з улаштування контейнерних майданчиків», ДБН В.2.2-40:2018 «Інклюзивність будівель і споруд. Основні положення» та інших будівельних норм і правил.

Також, в містобудівних вимогах та обмеженнях вказано про відсутність документу, що засвідчує право власності (користування) земельною ділянкою.

Відповідно до листа КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» від 02.05.2025 вбачається, що згідно зі статті 8 Житлового кодексу України переведення житлових приміщень в нежитлові, як правило, не допускається. Однак, у виняткових випадках, рішення відповідної місцевої ради житлове приміщення може бути переведено в нежитловий фонд. КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» не є компетентною особою у видачі таких дозволів, оскільки згідно Статуту є лише виконавцем послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. А тому, для отримання послуги із прийняття рішення про переведення жилого приміщень у нежитлове, рекомендовано звернутись до органу місцевого самоврядування за місцем розташування майна або до ЦНАП за місцем провадження діяльності.

З викладеного вбачається, що рішення про переведення квартир у нежитловий фонд уповноваженим органом не приймалося.

Також установлено, проєктна документація, розроблена лише на реконструкцію квартири АДРЕСА_7 , та не містить погоджень з органом містобудування та архітектури (відповідає за розміщення та відповідність містобудівній документації), місцевим органом самоврядування (відповідає за інженерні мережі та їх розвиток).

Крім того, відповідно до згоди власників (співвласників) приміщень, яку ОСОБА_8 як замовник надав до Департаменту територіального контролю міста Києва для видачі контрольної картки на тимчасове порушення благоустрою та його відновлення у зв?язку з реконструкцією квартири під нежитлове приміщення з влаштуванням вхідної групи та благоустроєм прилеглої території за адресою: АДРЕСА_2 , таку згоду надали 6 власників (співвласників) приміщень - кв.кв. 8,104, 60 , 27 ,

41,36. Водночас , зі змісту скарги мешканців будинку АДРЕСА_2 від 15.07.2025 вбачається, що останні заперечують (підтверджується списком підписів 63 мешканців будинку) щодо проведення ОСОБА_8 як власником кв. АДРЕСА_11 робіт з реконструкції зазначених квартир з тих підстав, що роботи включають руйнування міжквартирних та несучих стін, що створює потенційну небезпеку для конструктивної цілісності всього будинку. Жодного офіційного повідомлення про заплановані роботи або обговорення з мешканцями не було. Не надавалось погодження на такі роботи та не проінформовані щодо дозвільної документації, обсягу та термінів реконструкції.

В ході проведення 27 серпня 2025 року огляду земельної ділянки з кадастровим номером :62:025:0069 площею 0,3742 га, яка за даними Публічної кадастрової карти України має цільове призначення: для експлуатації і обслуговування багатоквартирного житлового будинку з об?єктами торгово-розвальної та ринкової інфраструктури, встановлено, що на її території розташовано житловий дев?ятиповерховий будинок з одним під?їздом (108 квартир) за адресою: АДРЕСА_2 .

На частині вказаної земельної ділянки, зі сторони фасаду вказаного будинку, розташованого в напрямку проїзної частини дороги по проспекту Лісовому, на першому поверсі виявлено ремонтні роботи вхідної групи, які відносяться до двох балконів квартир за №№ 1 та 2 за адресою: АДРЕСА_1. На момент огляду, конструкція балконів від інших балконів відрізняється тим, що металева конструкція розташованих між балкону та вулиці - демонтовані.

Біля фасаду будинку зі сторони вказаних балконів знаходиться вхідна група з пустотілих металевих 4 граних профільних труб, які зварені між собою та опорні труби забетоновані у ґрунтову поверхню. Опорні труби вказаної конструкції, які розташовані ближче до фасаду будинку - стоять на асфальтованій поверхні.

Вхідна група металевої конструкції прямокутної форми у рівень балконів, висотою від рівня землі становить приблизно від 1м20см до 1м 65см в залежності від місця грунтової та асфальтованої поверхні, висота якої нерівномірна. Ширина вказаної конструкції хаотична, приблизно від 1м 52см до 1м55см. Довжина від краю до краю вздовж балконів становить приблизно 11м 83см. Крім того, з правої та лівої сторони конструкції розташована найдовша профільна труба, довжина якої становить 12м 05см. Відстань між краю вказаної труби до прямокутної конструкції з кожної сторони становить приблизно по 85 см.

Зі сторони металевої прямокутної конструкції опорні профільні труби яких забетоновані у ґрунтову поверхню, виявлено 6 пустотілих металевих труб кожна з яких довжиною приблизно 3м 45см, які під кутом приблизно 30 градусів, з висоти приблизно від 1м 30см до 1м 65см, закінчуються у викопаних невеликих земельних ділянках глибиною приблизно 20-30 см, в напрямку до проїзної частини дороги проспекту Лісовому. На момент огляду вказані отвори земельних викопаних ділянок, в яких знаходяться кінці шістьох труб, не забетоновані. Загальна довжина вхідної групи від фасаду будинку до місця, де знаходяться шість металевих труб, становить приблизно 4 м 95см.

Крім того, на балконі першого поверху вказаного будинку, з лівої сторони від вхідної групи, ближче до будинку за адресою: АДРЕСА_2 , виявлено чорний банер з написом «Злочинці руйнують наш будинок». На розі будинку, на фасаді знаходиться табличка з маркуванням адреси будинку, а саме АДРЕСА_2 .

При цьому, Київською міською радою рішення про передачу ОСОБА_8 земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, на якій проводяться будівельні роботи, не приймалось.

Частиною першою статті 35 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що після набуття права на земельну ділянку та відповідно до її цільового призначення замовник може виконувати підготовчі роботи, визначені будівельними нормами і правилами, з повідомленням органу державного архітектурно-будівельного контролю. Форма повідомлення про початок виконання підготовчих робіт, порядок його подання, форма повідомлення про зміну даних у поданому повідомленні визначаються Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, у разі проведення нового будівництва, що передбачає зміну геометричних розмірів фундаментів у плані, замовник будівництва зобов?язаний підтвердити своє право на проведення будівельних робіт документом, що посвідчує право власності чи право користування земельною ділянкою, на якій буде розміщено об?єкт нерухомості, та відповідно, вказати інформацію про такий документ у декларації про готовність об?єкта до експлуатації.

Як вказує прокурор, Київська міська рада рішень щодо передачі будь-якій фізичній чи юридичній особі земельної ділянки, яка є частиною земельної ділянки з кадастровий номером :62:025:0069, у власність чи користування, на якій проводяться будівельні роботи не приймала. Правовстановлюючі документи на вказану земельну ділянку не видавались та в установленому законодавством не реєструвались в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

З викладеного вбачається, що будівельні роботи по об?єкту будівництва «реконструкція квартири під нежитлове приміщення торгівельного призначення з влаштуванням вхідної групи за адресою: АДРЕСА_1 », замовником ОСОБА_8 розпочато без отримання згоди балансоутримувача, власників (співвласників) приміщень будинку, без виконання планувальних обмежень, встановлених містобудівними умовами та обмеженнями.

Будівництво вхідної групи щодо вказаного об?єкта будівництва на території земельної ділянки комунальної власності проводиться з порушенням норм містобудівного та земельного законодавства, за відсутності затвердженої проектної документації, без відповідного рішення органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними вважається самовільно зайнятою земельною ділянкою, відповідно до статті 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель».

Таким чином, вхідна група за адресою: АДРЕСА_1, є самочинно збудованою, розташованою на земельній ділянці територіальної громади м. Києва, що створює перешкоди для реалізації територіальною громадою своїх повноважень як власником відповідної земельної ділянки.

Постановою дізнавача ВД Деснянського УП ГУНП у м. Києві від 28 серпня 2025 року земельну ділянку з кадастровим номером :62:025:0069 площею 0,3742 га, яка є об?єктом кримінально-протиправних дій, та на частині території якої проводяться будівельні роботи щодо об?єкта будівництва «реконструкція квартири під нежитлове приміщення торгівельного призначення з влаштуванням вхідної групи за адресою: АДРЕСА_1 », визнано речовим доказом відповідно до частини першої статті 98 КПК України.

03 вересня 2025 року до Деснянського районного суду міста Києва надійшло (вхід. №44540) клопотання прокурора Деснянської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_9 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000686 від 26 серпня 2025 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 197-1 КК України.

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 05 вересня 2025 року клопотання прокурора Деснянької окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_9 у кримінальному провадженні №0000686 від 26 серпня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 197-1 КК України - задоволено.

Накладено арешт на об'єкт будівництва: «реконструкція квартири під нежитлове приміщення торгівельного призначення з влаштуванням вхідної групи за адресою: АДРЕСА_1 », у вигляді заборони будь-яким особам, у тому числі ОСОБА_8 (рнокпп НОМЕР_1 ), виконання будівельних, монтажних, демонтажних робіт, робіт з реконструкції щодо такого об'єкта.

Заборонено будь-яким особам, у тому числі ОСОБА_8 (рнокпп НОМЕР_1 ) виконувати будь-які будівельні, монтажні, демонтажні роботи, роботи з реконструкції незалежно від їх складності на земельній ділянці комунальної власності з кадастровим номером :62:025:0069.

З таким висновком слідчого судді суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно статей 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до частини п`ятої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно частини третьої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Як установлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог статей 131-132, 170-173 КПК України, задовольнив клопотання прокурора про накладення арешту на об`єкт будівництва: «реконструкція квартири під нежитлове приміщення торгівельного призначення з влаштуванням вхідної групи за адресою: АДРЕСА_1 », а також у вигляді заборони будь-яким особам, у тому числі ОСОБА_8 (рнокпп НОМЕР_1 ), виконання будівельних, монтажних, демонтажних робіт, робіт з реконструкції щодо такого об`єкта, а також заборонити будь-яким особам, у тому числі ОСОБА_8 (рнокпп НОМЕР_1 ) виконувати будь-які будівельні, монтажні, демонтажні роботи, роботи з реконструкції незалежно від їх складності на земельній ділянці комунальної власності з кадастровим номером :62:025:0069, з тих підстав, нерухоме майно відповідає критеріям, передбаченим статтею 98 КПК України.

Також слідчим суддею правильно встановлено, що накладення арешту на речовий доказ з метою збереження в тому стані, в якому він знаходиться надасть змогу органу досудового розслідування зафіксувати обставини вчинення кримінального правопорушення, які в подальшому будуть доказами під час судового розгляду.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

З огляду на наведене та враховуючи, що слідчим суддею першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке прокурор просив накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів уважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вищезазначений об'єкт будівництва, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що незастосування арешту даного майна може призвести до його пошкодження, псування, знищення чи відчуження.

Таким чином, колегія суддів уважає, що слідчий суддя обґрунтовано наклав арешт на об`єкт будівництва, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Незастосування в даному випадку заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до втрати доказів у провадженні і таким чином позбавить реалізацію мети досудового розслідування та дотримання завдання арешту майна, передбаченого частиною першою статті 170 КПК України.

Сукупність долучених до клопотання прокурора матеріалів та викладені у клопотанні обставини на даному етапі досудового розслідування є достатніми для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах ОСОБА_8 , колегією суддів не встановлено.

Посилання представника власника майна на те, що вказана заборона є порушенням законодавства та порушенням прав скаржника, оскільки у нього на проведення зазначеної реконструкції були та є всі необхідні дозвільні документи; у встановленому порядку було отримано право на початок будівельних робіт та отримано відповідний дозвільний документ на проведення реконструкції; у встановленому законом порядку було отримано містобудівні умови та обмеження на проведення реконструкції; скаржником було отримано у встановленому законом порядку контрольну картку на порушення благоустрою щодо проведення реконструкції; всі документи, що підтверджують повне отримання всіх дозволів на проведення зазначеної реконструкції, додаються; реконструкція квартири здійснюється без зміни зовнішніх геометричних розмірів фундаментів; від органів архітектурно-будівельного контролю отримані всі дозвільні документи на проведення будівельних робіт, не заслуговують на увагу суду з огляду на те, що питання законності виконувати будь-які будівельні, монтажні, демонтажні роботи, роботи з реконструкції незалежно від їх складності на земельній ділянці комунальної власності з кадастровим номером :62:025:0069 та законності проведення будівельних робіт підлягає встановленню і перевірці у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування для підтвердження або спростування вчиненого кримінального правопорушення.

Також аргументи представника власника майна про долучення документів до матеріалів справи, а саме відповідь Департаменту земельних ресурсів Київської міської ради, в якій на заяву ОСОБА_8 було констатовано, що для встановлення вхідної групи не потрібні жодні дозвільні документи на землю, також у відповіді зазначено, що на земельну ділянку на яку накладено арешт за оскаржуваною ухвалою слідчого судді, не виникало ні в кого право власності чи право користування, не приймаються судом до уваги, оскільки цей доказ не був предметом розгляду суду першої інстанції та з'явився після постанови оскаржуваної ухвали.

Колегія суддів звертає увагу, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, достатності та взаємозв`язку, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, чи існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, яка може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

З огляду на положення частин другої, третьої статті 170 КПК України майно, яке має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Сукупність долучених до клопотання прокурора матеріалів та викладені у клопотанні обставини на даному етапі досудового розслідування є достатніми для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна та заборона вчинення дій.

Інші зазначені в апеляційні скарзі доводи не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Колегією судів не встановлено порушень слідчим суддею положень статей 170, 172-173 КПК України.

Ухвала слідчого судді відповідає вимогам частини п`ятої статті 173, статті 372 КПК України та містить у собі підстави та мотиви прийнятого рішення.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчим суддею рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись статтями 170, 171, 173, 376, 407, 418, 422 КПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 в інтересах власника майна ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 05 вересня 2025 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4