УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника власника майна - адвоката ОСОБА_4 , розглянувши в рамках кримінального провадження № 0000959 від 28.08.2025 клопотання про накладення арешту на майно,

У С Т А Н О В И В:

Прокурор Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням, згідно з яким просить накласти арешт на майно, вилучене 04.12.2025 під час проведення обшуку у банківській сейфовій скринці № 0113, за адресою: м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, буд. 65 (центр VIP-обслуговування індивідуальних клієнтів № 4 АТ КБ «Приватбанк»), а саме:

- предмети, ззовні схожі на банкноти - долари США, номіналом 100 (сто), у кількості 1200 (одна тисяча двісті) шт.;

- предмети, ззовні схожі на банкноти - Євро, номіналом 100 (сто), у кількості 279 (двісті сімдесят дев`ять) шт.;

- предмети, ззовні схожі на банкноти - Євро, номіналом 50 (п`ятдесят), у кількості 1242 (одна тисяча двісті сорок дві) шт.

Зі змісту клопотання вбачається, що ГСУ СБ України, за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000959 від 28.08.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2, ч. 3 ст. 209, ч. 4 ст. 111-1 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що громадяни України ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та інші, у період з червня 2022 року по теперішній час, на виконання рішень керівних органів держави агресора про прийняття в склад Російської Федерації (далі - РФ) тимчасово окупованих територій Луганської області вчиняють умисні дії, які спрямовані на допомогу державі-агресору з метою завдання шкоди Україні шляхом організації та провадження господарської діяльності належних їм підприємств «ООО «Краснянское» (реєстраційний номер 108), «ООО «ЧСП «Агро-98» (реєстраційний номер 324) у сфері сільськогосподарської продукції, які зареєстровані за законодавством РФ, у взаємодії із окупаційною адміністрацією та подальшою передачею матеріальних ресурсів представникам держави-агресора.

Відповідно до клопотання, 04.12.2025 в ході проведення невідкладного обшуку у банківській сейфовій скринці № 0132, яка використовується ОСОБА_6 , за адресою: м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, буд. 65 (центр VIP-обслуговування індивідуальних клієнтів № 4 АТ КБ «Приватбанк»), виявлено та вилучено окреме майно, що є предметом даного клопотання, яке в подальшому постановою слідчого визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000959 від 28.08.2025, а тому з метою забезпечення їх збереження, прокурор просить накласти арешт на таке майно.

В судовому засідання прокурор вимоги клопотання підтримав.

Представник власника майна - адвокат ОСОБА_4 заперечував з приводу задоволення вимог даного клопотання.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши доводи клопотання й додані до нього матеріали, слід дійти висновку про необхідність відмови у задоволенні даного клопотання, виходячи з такого.

Як встановлено в судовому засіданні, ГСУ СБ України, за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000959 від 28.08.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2, ч. 3 ст. 209, ч. 4 ст. 111-1 КК України.

04 грудня 2025 року органом досудового розслідування проведено невідкладний обшук у банківській сейфовій скринці № 0132, яка використовується ОСОБА_6 , за адресою: м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, буд. 65 (центр VIP-обслуговування індивідуальних клієнтів № 4 АТ КБ «Приватбанк»), дозвіл на проведення якого в подальшому надано ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 05.12.2025, в ході якого виявлено та вилучено майно, що є предметом даного клопотання.

Постановою слідчого ГСУ СБ України від 04 грудня 2025 року виявлене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000959 від 28.08.2025.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Водночас в судовому засіданні не встановлено переконливих доказів, що наведене майно зберегло сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зокрема стороною обвинувачення не надано підтвердження даним обставинам. Саме ж по собі посилання у постанові слідчого про визнання предметів речовими доказами та клопотанні про арешт майна на те, що такі речі містять такі відомості не може вважатись обґрунтованим за відсутності будь-яких доказів, а отже таке посилання є лише припущенням сторони обвинувачення.

Отже слідчий суддя дійшов висновку про відсутність достатніх підстав для того, щоб відносити вилучене майно до такого, що відповідає ознакам, передбаченим у ст. 98 КПК України, а тому існує розумний сумнів щодо необхідності арешту такого майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

На підставі викладеного, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання прокурора про арешт майна.

Керуючись вимогами ст. 117, 132, 170, 172, 173, 175 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження № 0000959 від 28.08.2025, яке вилучене 04.12.2025 під час проведення обшуку у банківській сейфовій скринці № 0113, за адресою: м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, буд. 65 (центр VIP-обслуговування індивідуальних клієнтів № 4 АТ КБ «Приватбанк»), а саме:

- предмети, ззовні схожі на банкноти - долари США, номіналом 100 (сто), у кількості 1200 (одна тисяча двісті) шт.;

- предмети, ззовні схожі на банкноти - Євро, номіналом 100 (сто), у кількості 279 (двісті сімдесят дев`ять) шт.;

- предмети, ззовні схожі на банкноти - Євро, номіналом 50 (п`ятдесят), у кількості 1242 (одна тисяча двісті сорок дві) шт.

Оголошення повного тексту ухвали відбудеться 22 грудня 2025 року о 09 годині 45 хвилин.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_8