ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2026 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю прокурора ОСОБА_5 ,захисника ОСОБА_6 апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Чернівецького районного суду м. Чернівці від 22 січня 2026 року у кримінальному провадженні №0000900, -

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою слідчого судді Чернівецького районного суду м. Чернівці від 22 січня 2026 року задоволено клопотання слідчого, яке погоджене з прокурором та продовжено підозрюваному ОСОБА_7 строк тримання під вартою до 28.02.2026 року.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України визначений розмір застави 242 240 грн. та встановлені обов`язки, передбачені ст.194 КПК України у разі її внесення.

На таке судове рішення захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу з проханням із проханням ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою в задоволенні клопотання слідчого відмовити, обрати підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі або зменшити розмір застави до мінімального.

Вважає ухвалу слідчого судді необґрунтованою, ризики, вказані в ній відсутніми, а прокурор не довів, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може бути застосований.

Вказує, що підозрюваний ОСОБА_7 є особою з інвалідністю з причини поранення, отриманого під час виконання військових обов`язків у зв`язку із збройною агресією рф проти України та виключений з військового обліку, а тому немає фізичної можливості за станом здоров`я переховуватися від органів досудового розслідування або суду, окрім того, немає наміру та бажання переховуватися.

Провадження №11-сс/822/37/26 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_8

Категорія:ст.422 КПК України Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Зазначає, що ОСОБА_7 не має на меті здійснювати вплив на потерпілих та свідків.

Звертає увагу , що підозрюваний раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, тому ризик вчинення ним іншого кримінального правопорушення є документально необґрунтованим.

Твердить, що слідчий та прокурор не надали суду жодних доказів, які свідчать про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Наголошує, що розмір застави, визначений слідчим суддею, є більший максимально можливого за вчинення тяжкого злочину, не є співмірним та пропорційним вчиненому, не відповідає основоположним принципам кримінального судочинства, визначений без врахування майнового стану підозрюваного та стану його здоров`я.

Стверджує, що визначений розмір застави є завідомо непомірним для підозрюваного ОСОБА_7 , а встановлення мінімального розміру застави буде справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів та не порушуватиме права підозрюваного.

Вказані обставини вважає достатніми для висновку про можливість застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу або зменшення розміру застави.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника, який підтримав апеляційну скаргу, доводи прокурора про відсутність підстав для скасування судового рішення, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Із наданих апеляційному суду матеріалів вбачається, що до ЄРДР внесені відомості за №0000900 за ч. 1 ст. 296, ч. 2 ст. 194 КК України.

27.11.2025 року ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України (протокол затримання на а.с.25-29) та 28.11.2025 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 296, ч. 2 ст. 194 КК України.

29.11.2025 року щодо підозрюваного застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 25.01.2026 року із визначенням розміру застави у сумі 242 240 грн.

Постановою прокурора від 20.01.2026 року продовжено строк досудового розслідування кримінального провадження №0000900 до 28 лютого 2026 року, а оскаржуваною ухвалою продовжено строк тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.

Згідно підозри, ОСОБА_7 30 жовтня 2025 року приблизно о 22 год. 30 хв. ОСОБА_7 перебував у громадському місті на території Храму Різдва Пресвятої Богородиці, який розташовано в м. Чернівці по вул. Костянтина Майданського, 28, де зламав закріплену дошку оголошень від огорожі Храму.

В подальшому, 27.11.2025 приблизно о 15 год. 50 хв., ОСОБА_7 шляхом вільного доступу увійшов до приміщення «Садгірської Синагоги», що розміщується за адресою: м. Чернівці, вулиця Ярослава Мудрого, 192Г, яка перебуває у комунальній власності Територіальної громади міста Чернівці та у користуванні релігійної організації «Громада релігії Ружин Садгора», умисно знищив чуже майно - книжки релігійного змісту, шляхом підпалу, внаслідок чого відбулось їх загорання, загоряння сцени та кафедри, що належать релігійній організації «Громада релігії Ружин Садгора».

Приймаючи рішення, слідчий суддя відповідно до ч.3 ст.199 КПК України, врахував існування обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання підозрюваного під вартою.

Також слідчий суддя зважив, що ризики, заявлені під час застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, продовжують існувати та не зменшились.

Як вбачається із матеріалів провадження, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, одне з яких є тяжким злочином, внаслідок яких потерпілим заподіяна матеріальна шкода.

За скоєння таких злочинів у разі визнання винуватим підозрюваному може загрожувати покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років.

Суворість покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Окрім того, ОСОБА_7 не має міцних соціальних зв`язків, не працевлаштований, не має постійного джерела прибутку, згідно інформації ОКНП «ЧОПЛ» зловживає алкогольними напоями і наркотичними засобами (а.с.15), відповідно до даних з ІП «Адмінпрактика» неодноразово, за короткий проміжок часу, притягувався до адміністративної відповідальності (а.с.16-18).

Викладене у сукупності вказує на ризик, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Також підозрюваний може незаконно впливати на свідків та потерпілих з метою зміни ними показань. У цьому контексті належить врахувати, що суд при розгляді справи по суті може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав від свідків під час судового розгляду, або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, або якщо хід та результати допиту фіксувались за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації.

При цьому ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню або судовому розгляду.

Отже, всупереч доводам апелянта, продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України є доведеним, а висновки слідчого судді про те, що більш м`який запобіжний захід на цій стадії провадження не буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, відповідає фактичними обставинам провадження.

Дані про особу підозрюваного, який є особою з інвалідністю, не є на даному етапі провадження, зважаючи на встановлені ризики та фактичні обставини кримінального правопорушення, підставою для пом`якшення запобіжного заходу.

При визначенні розміру застави слідчий суддя взяв до уваги характер кримінальних правопорушень, у яких підозрюється ОСОБА_7 , врахував обставини, встановлені ст. 177, 178 КПК України, вимоги ст. 182 КПК України та позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сума застави повинна визначатись тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом задля забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Підстав вважати, що визначений слідчим суддею розмір застави в межах, вказаних п.2 ч.5 ст.183 КПК України, є завідомо непомірним для підозрюваного, судова колегія не вбачає та вважає доводи захисника про зменшення розміру застави необґрунтованими.

На думку судової колегії, перспектива втрати такого розміру застави буде належною гарантією задля запобігання встановленим ризикам.

Суду не були надані докази про те, що стан здоров`я ОСОБА_7 перешкоджає його утриманню у СІЗО.

Наведені апелянтом доводи не є достатніми для скасування судового рішення, а тому подану захисником апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404,405,407,418,419,422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Чернівецького районного суду м. Чернівці від 22 січня 2026 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя доповідач: Судді:

_________________ __________________ __________________

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2