Провадження 1-кп/185/1584/25
В И Р О К

іменем України

21 листопада 2025 року м. Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000067 від 23.10.2025, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ново-Павлоградське Синельниківського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, ФОП « ОСОБА_4 », розлучений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, та угоду про визнання винуватості від 27.10.2025, укладену між прокуроромПавлоградської окружної прокуратури ОСОБА_5 , та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участі захисника ОСОБА_6 .

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_6 ,

установив:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

ОСОБА_3 вчинив умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили, за таких обставин.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.06.2024 року у справі № 185/5311/24, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень 00 копійок (сімнадцять тисяч) з позбавленням права керування транспортним засобам на строк 1 (один) рік.

В подальшому, ОСОБА_3 будучи позбавленим права керувати транспортним засобом, умисно, з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, діючи умисно, достовірно знаючи про те, що в нього відсутнє водійське посвідчення та про наявність вказаної постанови суду, будучи ознайомленим з нею, з метою невиконання постанови суду, що набрала законної сили, щодо позбавлення його права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, умисно не виконав постанову суду, що набрала законної сили, за наступних обставин.

Так, ОСОБА_3 у точно невстановлений в ході досудового розслідування час, але не пізніше 30.07.2024, будучи позбавленим права керування транспортним засобом, діючи умисно, з метою невиконання постанов суду щодо позбавлення його права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість їх виконати, діючи із прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванні місці сів за кермо транспортного засобу марки «KIA SORENTO» номерний знак НОМЕР_1 .

В подальшому, ОСОБА_3 реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, використовуючи вказаний транспортний засіб в особистих цілях, здійснював керування останнім.

Так, о 20 годині 40 хвилин 30.07.2024 по вул. Дніпровській в м. Павлограді Дніпропетровської області поліцейськими було зупинено транспортний засіб «KIA SORENTO» номерний знак НОМЕР_1 за кермом якого перебував ОСОБА_3 та керував вказаним автомобілем будучи позбавленим права керування транспортними засобами та з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду для визначення стану сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. У зв`язку з чим відносно ОСОБА_3 складено протоколи про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 130 та ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до цього факту, набрала законної сили постанова Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області у справі № 185/8221/24 від 30.09.2024 року, згідно з якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розміні 17000 (сімнадцять тисяч) гривень та позбавлено права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Відповідно до цього факту, набрала законної сили постанова Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області у справі № 185/8222/24 від 30.09.2024 року, згідно з якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розміні 48000 (сорок вісім тисяч) гривень та позбавлено права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років.

Окрім цього, ОСОБА_3 у точно невстановлений в ході досудового розслідування час, але не пізніше 31.01.2025, будучи позбавленим права керування транспортним засобом, діючи умисно, з метою невиконання постанов суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість їх виконати, діючи із прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці сів за кермо транспортного засобу марки «Daewoo Nexia» номерний знак « НОМЕР_2 ».

В подальшому, ОСОБА_3 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, використовуючи вказаний транспортний засіб в особистих цілях, здійснював керування останнім.

Так, о 23 годині 30 хвилин 31.01.2025 біля буд. 15 по вул. Вокзальна в м. Павлограді Дніпропетровської області поліцейськими було зупинено транспортний засіб «Daewoo Nexia» номерний знак « НОМЕР_2 » за кермом якого перебував ОСОБА_3 будучи позбавленим права на керування транспортними засобами та з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду для визначення стану сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. У зв`язку з чим відносно ОСОБА_3 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до цього факту, набрала законної сили постанова Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області у справі № 185/1334/25 від 18.02.2025 року, згідно якої ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розміні 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень та позбавлено права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Окрім цього, ОСОБА_3 у точно невстановлений в ході досудового розслідування час, але не пізніше 26.02.2025, будучи позбавленим права керування транспортним засобом, діючи умисно, з метою невиконання постанов суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість їх виконати, діючи із прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці сів за кермо транспортного засобу марки «Daewoo Nexia» номерний знак « НОМЕР_2 ».

Надалі, ОСОБА_3 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, використовуючи вказаний транспортний засіб в особистих цілях здійснював керування останнім.

Так, о 12 годині 30 хвилин 26.02.2025 біля будинку 19 по вул. Слов`янській м. Павлограда Дніпропетровської області водій ОСОБА_3 будучи позбавленим права на керування транспортними засобами, керуючи автомобілем марки «Daewoo Nexia» номерний знак « НОМЕР_2 » здійснив зіткнення з автомобілем марки «Kia Picanto» номерний знак « НОМЕР_3 » під керуванням ОСОБА_7 , після чого залишив місце дорожньо-транспортної пригоди до якої причетний. У зв`язку з чим відносно ОСОБА_3 складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 122-4 КУпАП.

Відповідно до цього факту, набрала законної сили постанова Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області у справі №185/2343/25 від 25.03.2025 року, згідно з якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

Відповідальність за кримінальне правопорушення, винуватим у вчиненні якого визнається ОСОБА_3 передбачена ч. 1 ст. 382 КК України.

Відомості про укладену угоду

27.10.2025 між прокурором Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_5 , та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участі захисника ОСОБА_6 , укладено угоду про визнання винуватості у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

Угода містить формулювання та обсяг обвинувачення, а також правову кваліфікацію дій ОСОБА_3 із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, яка відповідає тим, що зазначені в обвинувальному акті та істотні для відповідного кримінального провадження обставини.

Сторони визначили кваліфікацію дій ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 382 КК України, тобто умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

Угода містить інформацію про беззастережне визнання ОСОБА_3 винуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення. Угодою про визнання винуватості встановлено, що ОСОБА_3 повністю та беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, в обсязі висунутого обвинувачення.

При вирішенні питання щодо міри покарання прокурором відповідно до вимог ст. 470 КПК України враховано обставини та узгоджено із ОСОБА_3 міру покарання за ч. 1 ст. 382 КК України, у виді 1(одного) року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням.

Позиції учасників судового провадження

ОСОБА_3 підтримав укладення угоди, зробив це добровільно. Насильства, примусу чи погроз до нього ніхто не застосовував. Обіцянок, чи будь-яких інших обставин, не передбачених угодою ніхто не надавав. Зі скаргами на сторону обвинувачення під час здійснення провадження не звертався. Обвинувачений повідомив, що беззастережно визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення. Розуміє характер обвинувачення та погоджується з його формулюванням, що зазначене в угоді.

ОСОБА_3 , зазначив, що він цілком розуміє, що має право на повний судовий розгляд, у якому прокурор має довести усі обставини кримінального правопорушення. І він при цьому має право мовчати, допитати під час такого розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь. Однак, при цьому наполягає на укладенні угоди. Він повністю усвідомлює вид покарання, призначення якого обумовлене угодою, а також інші заходи, що будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди.

Захисник ОСОБА_6 , повідомив, що здійснював захист обвинуваченого під час досудового слідства, в тому числі під час укладення угоди. Повністю підтвердив зазначені його підзахисним дані. Просив суд прийняти рішення про затвердження угоди про визнання винуватості від 27.10.2025.

Прокурор угоду підтримав, зазначив про її добровільність. Повідомив, що кримінальне правопорушення належить до числа тих, щодо яких законом передбачена можливість укладення угоди про визнання винуватості. Повідомив суду обставини, які ним було враховано при укладенні угоди про визнання винуватості, що фактично відповідають змісту самої угоди.

Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угод вимогам законодавства і при ухваленні вироку, а також положення законодавства, якими він керувався

При вирішенні питання щодо можливості затвердження угоди суд має встановити її відповідність вимогам законодавства та відсутність підстав для відмови у її затвердженні.

Дослідивши зміст угод про визнання винуватості, заслухавши думки прокурора, обвинуваченого, захисника, суд дійшов таких висновків.

Щодо відповідності умов угод вимогам КПК України та/або закону про кримінальну відповідальність

Судом встановлено, що укладена угода між прокурором та обвинуваченим містить формулювання обвинувачення, яке прокурор вважав доведеним щодо обвинуваченого, та його правову кваліфікацію із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

При цьому, сформульоване в угоді обвинувачення відображає істотні обставини цього кримінального провадження, які відповідають формулі кваліфікації дій обвинуваченого. Зокрема, це виявляється у посяганні злочинної поведінки обвинуваченого на ті суспільні відносини, які становлять об`єкт інкримінованих кримінальних правопорушень; спрямованості та реалізації умислу обвинуваченого; направленості мотиву та інших значущих для кваліфікації за відповідними статтями КК України обставинах.

Таким чином, формулювання обвинувачення, зазначене в угоді, обставини, описані в обвинувальному акті, а також підтвердження обвинуваченим ОСОБА_3 цих обставин, дають можливість суду дійти висновку про існування фактичних підстав для визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 52 КПК України у разі укладення угоди про визнання винуватості участь захисника є обов`язковою та забезпечується з моменту ініціювання укладення угоди.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні, зокрема, щодо нетяжких злочинів, до яких згідно зі ст. 12 КК України належать злочин, вчинений ОСОБА_3 .

Умови угоди не суперечать вимогам закону, дії ОСОБА_3 , кваліфіковано вірно, за ними можливе укладення угоди.

Щодо відповідності умов угод інтересам суспільства

Кримінальний процесуальний закон зобов`язує прокурора при вирішенні питання укладення угоди про визнання винуватості враховувати наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового розслідування і судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень, в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень (ст. 470 КПК України).

Так, за своєю правовою природою угода про визнання винуватості являє собою ключовий інструмент узгодження інтересів: з одного боку держави (публічний, або суспільний інтерес), з іншого обвинуваченого.

Суспільний інтерес є оціночним поняттям і в узагальненому виді являє собою інтерес суспільства або усередненого представника цієї спільноти, пов`язаний із забезпеченням його добробуту, стабільності, безпеки та сталого розвитку.

Дослідивши зміст угод про визнання винуватості, наявні матеріали кримінального провадження, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, суд дійшов висновку, що умови відповідають суспільним інтересам з огляду на таке.

Затвердження угоди про визнання винуватості забезпечить скорочення часу розгляду цього кримінального провадження, мінімізує витрати державних ресурсів, особистих ресурсів учасників кримінального провадження, а також зменшить навантаження на прокуратуру та суду, забезпечить своєчасне та невідворотне покарання обвинуваченого, а також запобіганням повторному вчиненню кримінальних правопорушень, як самими обвинуваченим, так і іншими особами.

Умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Істотні умови угоди, в тому числі узгоджене покарання, відповідають вимогам кримінального процесуального кодексу України.

Таким чином, не встановлено порушення угодою прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб.

Судом не встановлено підстав вважати, що укладення угоди не було добровільним.

У суду не виникло жодних сумнівів у добровільності укладення угоди про визнання винуватості.

Виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань є цілком можливим.

Судом встановлено фактичні підстави для визнання винуватості ОСОБА_3 .

Вивченням обвинувального акту та угоди про визнання винуватості з`ясовано, що існують підстави стверджувати, що ОСОБА_3 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 382 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України, належить до категорії нетяжких злочинів.

Фактичні обставини, описані в обвинувальному акті, формулювання обвинувачення, вказане в угоді, підтвердження ОСОБА_3 цих обставин, дають можливість суду дійти висновку про доведеність вини обвинуваченого.

Отже, угода відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України та закону. Підстав для відмови в затвердженні угоди немає.

Щодо відповідності умов угод вимогам закону в частині призначення покарання

Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 , повинен понести за вчинені кримінальні правопорушення.

За вчинений злочин, передбачений ч. 1 ст. 382 КК України, тобто умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили та погоджуються на призначення покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік, на підставі ст. 75, 76 КК України, звільнити обвинуваченого від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням.

Покарання сторонами угоди визначено відповідно до положень статей 50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого обвинувачення, а саме: його класифікації за статтею 12 КК України, особливостей і обставин вчинення: форми вини, мотиву і мети, способу, стадії вчинення, характеру і ступеня тяжкості, даних про особу обвинуваченого, а саме ОСОБА_3 раніше не судимий, є ФОП « ОСОБА_4 », учасник бойових дій, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, характеризується позитивно; враховуючи його щире каяття, а також беззастережне визнання своєї винуватості, беручи до уваги інтереси суспільства, враховуючи, його вік, стан здоров`я, суд доходить висновку про необхідність встановити ОСОБА_3 іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки, з дотриманням загальних засад призначення покарання, принципу законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно з частиною п`ятою статті 65 Кримінального кодексу України у випадку затвердження вироком угоди про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Визначаючись щодо покарання, яке на думку суду слід призначити обвинуваченому, суд враховує таке.

Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 передбачені ст. 66 КК України, є щире каяття.

Згідно зі ст. 67 КК України обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Таким чином, оскільки судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 щиро розкаявся у вчиненні злочину, з урахуванням викладеного суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між сторонами шляхом ухвалення вироку і призначення обвинуваченому узгодженої міри покарання.

Мотиви ухвалення інших рішень

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ст.ст. 373, 469, 472, 475, 615 КПК України, суд

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 27.10.2025, укладену між прокурором Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_5 , та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участі захисника ОСОБА_6 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України та призначити узгоджену сторонами міру покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації за місцем проживання, повідомляти уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду, тобто з 21 листопада 2025 року.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України та з урахуванням обмежень визначених частиною другою статті 473 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області до Дніпровського апеляційного суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Роз`яснити учасникам провадження, що згідно зі статтею 476 КПК України, у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення цього кримінального правопорушення.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності за статтею 389-1 КК України.

Роз`яснити учасникам судового провадження право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, а обвинуваченому - право подати клопотання про помилування.

Відповідно до ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, після складання та підписання повного тексту вироку, суд обмежується проголошенням його резолютивної частини.

Суддя ОСОБА_1