Провадження № 1-кс/932/6998/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 року слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпро клопотання старшого слідчого в ОВС Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Маріуполі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, ОСОБА_5 , погоджене прокурором відділу нагляду за додержанням законів територіальним управлінням Державного бюро розслідувань Донецької обласної прокуратури ОСОБА_3 , по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000471 від 04.02.2025 року, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Ялта Першотравневого району Донецької області, громадянина України, з вищою освітою, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчому судді Шевченківського районного суду міста Дніпра надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Маріуполі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, ОСОБА_5 , погоджене прокурором відділу нагляду за додержанням законів територіальним управлінням Державного бюро розслідувань Донецької обласної прокуратури ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000471 від 04.02.2025 року.

Клопотання обґрунтоване наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, та обґрунтованою підозрою, про те, що наказом начальника Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області (надалі ГУ ДСНС у Донецькій області) від 29.12.2018 № 416 о/с, з 30.12.2018 ОСОБА_6 присвоєно спеціальне звання «рядовий служби цивільного захисту» та призначено на посаду пожежного рятувальника 44 державної пожежно - рятувальної частини 25 державного пожежно- рятувального загону ГУ ДСНС у Донецькій області.

Згідно з наказом начальника ГУ ДСНС у Донецькій області від 15.11.2021 №291 о/с ОСОБА_6 присвоєно спеціальне звання молодшого начальницького складу молодший сержант служби цивільного захисту.

Наказом начальника Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області (надалі ГУ ДСНС у Донецькій області) від 25.11.2021 № 303 о/с ОСОБА_6 призначено старшим пожежним рятувальником 44 державної пожежно-рятувальної частини 25 державного пожежно-рятувального загону ГУ ДСНС у Донецькій області.

Вступаючи на службу цивільного захисту ОСОБА_6 дав Присягу завжди залишатися відданим Українському народові, неухильно дотримуватись Конституції та законів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» правоохоронні органи - це органи прокуратури, Національної поліції, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, Бюро економічної безпеки України, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.

Відповідно до постанови Кабінету міністрів України від 16 грудня 2015 року №1052 «Про затвердження Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій» (далі за текстом Положення) ДСНС є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно- рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності.

Відповідно до п. 3 Положення основними завданнями ДСНС є реалізація державної політики у сфері цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій (далі за текстом НС), запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків НС, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності; здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням і виконанням вимог законодавства у сфері цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб.

Згідно з п. 4 Положення ДСНС відповідно до покладених на неї завдань: організовує і здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законів та інших нормативно-правових актів з питань техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, місцевими держадміністраціями, іншими державними органами та органами місцевого самоврядування, суб`єктами господарювання; складає акти перевірок, видає приписи, постанови, розпорядження про усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки, а в разі встановлення порушень, що створюють загрозу життю та здоров`ю людей, звертається безпосередньо та через територіальні органи до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, окремих приміщень, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно- монтажних, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту; застосовує адміністративно-господарські санкції за порушення вимог законодавства у сфері цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки; бере участь у: розслідуванні пожеж, причин виникнення надзвичайних ситуацій та невиконання запобіжних заходів, а також проведенні оцінки дій органів управління і сил щодо організації та проведення ними рятувальних і інших невідкладних робіт.

Згідно з п. 7 Положення ДСНС здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відповідно до статті 223 Кодексу України про адміністративні правопорушення центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про пожежну і техногенну безпеку розглядає справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням встановлених законодавством вимог пожежної безпеки, здійсненням суб`єктом господарювання господарської діяльності без декларації відповідності матеріально- технічної бази суб`єкта господарювання вимогам законодавства у сфері пожежної безпеки, невиконанням приписів та постанов посадових осіб органів державного пожежного нагляду (статті 77, 77-1, 120, 175, 175-2, 188-8).

З урахуванням викладеного, ДСНС здійснює правозастосовні функції та відповідно до ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» є правоохоронним органом.

Таким чином, ОСОБА_6 , перебуваючи з 30.12.2018 на посаді пожежного рятувальника 44 державної пожежно-рятувальної частини 25 державного пожежно-рятувального загону ГУ ДСНС у Донецькій області, є працівником правоохоронного органу.

Згідно з Конституцією України, Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною та російською федерацією (далі рф) 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Всупереч вказаним нормам міжнародного гуманітарного права президент рф та інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади рф, у порушення вимог п. п. 1,2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципів Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимог ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларації Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (XXV) від 21.12.1965 № 2131 (XX), від 14.12.1974 № 3314 (XXIX), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та збройний конфлікт проти України, та віддали відповідні накази на вторгнення підрозділів збройних сил рф (далі зс рф) на територію України з метою її незаконного збройного захоплення та подальшої окупації.

При цьому, з метою спроби виправдання агресії перед громадянами України, рф та світовою спільнотою, 21.02.2022 рф визнано так звані «донецька народна республіка» (надалі днр) та «луганська народна республіка», створені за підтримки рф навесні 2014 року на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей, незалежними державами та 22.02.2022 президентом рф направлено до ради федерації звернення про використання зс рф за її межами, яке задоволено.

На виконання наказів вищого політичного та воєнного керівництва рф 24.02.2022, військовослужбовці зс рф, шляхом агресії із застосуванням зброї, військової техніки та артилерії, з нанесенням ракетних та авіаційно-бомбових ударів по військовій та цивільній інфраструктурі, незаконно вторглись на територію України через державні кордони України в Донецькій, Запорізькій, Житомирській, Київській, Луганській, Сумській, Харківській, Херсонській та Чернігівській областях, та здійснили збройний напад на державні органи влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти військової та цивільної інфраструктури, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, після чого здійснили окупацію частини території України, в тому числі м. Маріуполь Донецької області.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, який в подальшому неодноразово продовжено та який діє на цей час.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 № 75 «Про затвердження Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 25 квітня 2022 року» (зі змінами та доповненнями) м. Маріуполь та Маріупольська міська територіальна громада Донецької області включена до переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації.

Водночас, ОСОБА_6 , будучи працівником ДСНС, усвідомлюючи функції та завдання ДСНС, складеної ним присяги не дотримався та в умовах, коли Український народ героїчно протистоїть російському агресору, у порушення вимог ст. ст. 1, 2, 17 Конституції України, ст.ст. 101, 108 КЦЗ України, ст.ст. 1-3 Дисциплінарного статуту СЦЗ зрадив українській державі та всьому Українському народові, вчинивши злочин проти основ національної безпеки України за наступних обставин.

У травні 2022 року, більш точного часу в ході досудового слідства встановлено не було, військовослужбовці збройних сил російської федерації, шляхом збройної агресії, спільно з представниками так званої «днр», які є частиною окупаційної адміністрації рф, здійснили тимчасову окупацію території м. Маріуполь Донецької області з державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями, іншими об`єктами.

При цьому, з метою незаконного утвердження правового порядку рф, незаконного впровадження законодавства рф на тимчасово окупованій території та подальшої незаконної анексії тимчасово окупованої території м. Маріуполь Донецької області та її приєднання до території рф, керівництвом російської федерації почався процес утворення незаконних органів державної влади, органів місцевого самоврядування, правоохоронних, контролюючих органів у складі так званої «днр», які були частиною окупаційної адміністрації рф, до роботи у яких залучалися особи з числа громадян України, які добровільно надали згоду на співпрацю з окупаційною владою рф.

Під час окупації м. Маріуполь Донецької області, у невстановлений під час досудового розслідування час, але не пізніше 19.05.2022 невстановленими особами з числа представників окупаційної адміністрації рф та представниками терористичної організації «днр», яка є частиною окупаційної адміністрації рф у м. Маріуполь Донецької області створено самопроголошений, незаконний та підконтрольний окупаційній адміністрації рф та мчс днр воєнизований орган «государственное бюджетное учреждение «пожарно-спасательный отряд г. Мариуполь» «министерства по делам гражданской обороны, чрезвычайным ситуациям и ликвидации последствий стихийных бедствий донецкой народной республики», у складі якого створено 44 государственную пожарно-спасательную часть».

Так, у невстановлений під час досудового розслідування час, але не пізніше 19.05.2022, ОСОБА_6 , будучи працівником правоохоронного органу, діючи всупереч Присязі державного службовця, перебуваючи на тимчасово окупованій території у приміщенні ГУ ДСНС у Донецькій області за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, вул. Митрополитська, буд. 175, надав згоду представникам рф та представникам так званої «днр» на перехід на їх бік шляхом добровільного зайняття посади «пожарного - спасателя 44 государственной пожарно-спасательной части» у структурному підрозділі окупаційної адміністрації рф, зокрема, незаконно створеному воєнізованому органі так званому «государственное бюджетное учреждение «пожарно-спасательный отряд г. Мариуполь» «министерства по делам гражданской обороны, чрезвычайным ситуациям и ликвидации последствий стихийных бедствий донецкой народной республики», а також в подальшому надавав допомогу представникам рф у проведенні підривної діяльності проти України на тимчасово окупованій частині Донецької області.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у державній зраді, а саме у діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України шляхом переходу на бік ворога, надання представникам іноземної держави допомоги в проведенні підривної діяльності проти України в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

11.09.2025 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 складено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , органу досудового розслідування невідоме, крім того, встановлено, що він перебуває на тимчасово окупованій території, у зв`язку з чим вручити йому особисто повідомлення про підозру та повістки про виклик до Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Маріуполі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську не вбачається за можливе.

11.09.2025 повідомлення про підозру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та повістки про виклик до Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Маріуполі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську на 15, 16 та 17 вересня 2025 року опубліковано на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора та в газеті «Урядовий кур`єр», яка є ЗМІ загальнодержавної сфери розповсюдження.

Отже, відповідно до положень ст. 42 КПК України, з моменту публікації повідомлення про підозру ОСОБА_6 на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора та в газеті «Урядовий кур`єр», яка є ЗМІ загальнодержавної сфери розповсюдження та, тобто з 11.09.2025 ОСОБА_6 є підозрюваним у вказаному кримінальному провадженні.

Окрім цього, під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 на теперішній перебуває на тимчасово окупованій території України.

Крім того, ОСОБА_6 15, 16 та 17 вересня 2025 року за викликом до Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Маріуполі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську не з`явився, про причини неявки не повідомив.

Таким чином, ОСОБА_6 переховується від органу досудового розслідування, ухиляється від притягнення до кримінальної відповідальності на території яка тимчасово окупована військовослужбовцями збройних сил російської федерації, спільно з представниками так званої «днр», які є частиною окупаційної адміністрації рф та співпрацюючи з вказаними представниками, вчиняє дії, спрямовані на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, повністю підтверджується зібраними під час досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності, які долучено у якості додатків до даного клопотання.

Таким чином, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні державної зради, а саме у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, а саме у діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України шляхом переходу на бік ворога, надання представникам іноземної держави допомоги в проведенні підривної діяльності проти України в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на цей час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_6 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Той факт, що підозрюваний ОСОБА_6 перебуває на тимчасово окупованій території України підтверджується забраними в ході досудового розслідування доказами.

З 01 березня 2022 року збройні формування окупаційної влади країни- агресора російської федерації встановили та здійснюють фактичний контроль території Маріупольської міської територіальної громади Донецької області, а тому вказана територія знаходиться під окупацією збройних формувань рф.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, до нього можу бути застосований виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з огляду на що старший слідчий просив обрати підозрюваному саме такий запобіжний захід без визначення розміру застави.

У судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання, посилаючись на його обґрунтованість.

Захисник заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що він не має можливості узгодити правову позицію з підзахисним. При розгляді клопотання суд повинен впевнитися, що підозра є обґрунтована. Вважає підозру необґрунтованою, оскільки відповідно до Женевської конвенції у підзахисного існує імунітет від колабораційної діяльності. Підзахисний продовжив обіймати ту ж саму посаду та надавати допомогу місцевому населенню. Крім того, не відомо чи добровільно він обіймає вказану вище посаду.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення учасників судового провадження, вивчивши клопотання та долучені матеріали, якими воно обґрунтовується, встановив таке.

Слідчими Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Маріуполі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000471 від 04.02.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Згідно ч.1 ст.42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому ст.ст.276, 279 КПК України, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.

Письмове повідомлення про підозру, згідно вимог ч. 1 ст. 278 КПК України, вручається особі в день його складання слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Порядок вручення повідомлення передбачено ст. 135 КПК України повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

У випадку наявності в особи, зазначеної в абзаці першому цієї частини, захисника (захисників) копія повістки про її виклик надсилається захиснику (захисникам).

З матеріалів кримінального провадження слідує, що 11 вересня 2025 року старшим слідчим за погодженням з прокурором ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, у відповідності та у спосіб, передбачений чинним кримінальним процесуальним законодавством України (опубліковано повідомлення про підозру на веб-сайті Офісу Генерального прокурора (11.09.2025) та в газеті «Урядовий кур`єр» №186 (8111), від 11.09.2025, яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження). Крім того, копію повідомлення про підозру 11 вересня 2025 року вручено захиснику ОСОБА_4

15, 16 та 17 вересня 2025 року ОСОБА_6 в порядку, передбаченому ст. 135 КПК України, був викликаний для вручення письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення та проведення процесуальних дій в якості підозрюваного.

Однак, у зазначений час ОСОБА_6 та в подальшому жодного разу не з`явився, причин своєї неявки не повідомив.

З наведеного слідує, що органом досудового розслідування у повній мірі виконано вимоги ст.ст.,135, 278 КПК України та вжито заходів для вручення ОСОБА_6 повідомлення про підозру, що у відповідності до положень ч. 1 ст. 42 КПК України свідчить про набуття ним статусу підозрюваної особи у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 0000471 від 04.02.2025.

Згідно матеріалів долучених до клопотання слідує, що ОСОБА_6 перебуває на тимчасово окупованій території України, а саме, території Маріупольської міської територіальної громади Донецької області та до цього часу на територію України, в офіційному порядку не повертався.

Положеннями ч. 6 ст. 193 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених ст. 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Отже, законодавцем передбачено можливість обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за наявності декількох обставин, які одна від одної не залежать.

У зв`язку із тим, що підозрюваного ОСОБА_6 постановою слідчого від 17 вересня 2025 року оголошено у розшук, у сторони обвинувачення наявне право на звернення із клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на підставі ч. 6 ст. 193 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя виходить з практики Європейського суду з прав людини та вважає, що викладенні у клопотанні обставини, дають підстави підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.111 КК України, що підтверджується, зокрема: протоколом огляду від 05.03.2025; протоколом огляду від 19.06.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 28.05.2025; протоколом огляду від 28.05.2025, проведеного за участю ОСОБА_7 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 28.05.2025; протоколом огляду від 28.05.2025, проведеного за участю свідка ОСОБА_8 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 03.05.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 02.05.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 03.05.2025.

На даному етапі сукупність відомостей, що містяться в матеріалах кримінального провадження є достатніми на даній стадії для висновку про обґрунтованість підозри, а застосування заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя вважає виправданим.

Вирішуючи клопотання про обрання запобіжного заходу тримання під вартою, слідчий суддя також враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , а також те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, та доходить висновку, що докази та обставини, на які посилається сторона обвинувачення, дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 перебуває на тимчасово окупованій території України та у розшуку, з високим ступенем вірогідності буде продовжувати переховуватися від органів досудового розслідування та суду, фактично вже переховується (п.1 ч.1 ст.177 КПК України) та може продовжити кримінальне правопорушення, в якому він підозрюється (п.5 ч.1 ст.177КПК України), а тому для запобігання ризиків, які зазначені у клопотанні та наведені в судовому засіданні слідчий суддя вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

У ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Відповідно до ст. 183 КПК України при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Отже, у даному випадку розмір застави слідчим суддею не визначається.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя доходить до обґрунтованого висновку, що в даному випадку стороною обвинувачення доведено наявність підстав, передбачених ст. 177 КПК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 дійсно перебуває на тимчасово окупованій території України та оголошений у розшук, а тому клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України, підлягає задоволенню та за відсутності підозрюваного слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою останньому.

Відповідно до ч. 4 ст. 197 КПК у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 193-196, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого ОВС Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Маріуполі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, ОСОБА_5 , погоджене прокурором відділу нагляду за додержанням законів територіальним управлінням Державного бюро розслідувань Донецької обласної прокуратури ОСОБА_3 , по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за №0000471 від 04.02.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Згідно ч. 6 ст. 193 КПК України після затримання підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не пізніш як через сорок вісім годин з часу його доставки до місця кримінального провадження розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід за участю підозрюваного.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1