Справа № 299/4654/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.10.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря: ОСОБА_4 ,

учасників судового розгляду: прокурора ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/4806/471/22 за апеляційною скаргою прокурора Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 07 липня 2022 року відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в с. Мала Копаня Виноградівського району Закарпатської області, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , непрацюючого, із середньою освітою, розлученого, згідно статті 89 Кримінального кодексу України (надалі - КК України) не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 310, частиною першою статті 309, частиною першою статті 317 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Вироком Виноградівського районного суду Закарпатської області від 07 липня 2022 року ОСОБА_8 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 310, частиною першою статті 309, частиною першою статті 317 КК України, та виправдано у зв`язку з недоведеністю того, що вчинено кримінальні правопорушення, у яких він обвинувачується.

Згідно з вироком, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин.

ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що він у кінці червня 2021 року, маючи умисел на організацію та утримання місць для незаконного виготовлення наркотичного засобу - канабісу, незаконно, в порушення вимог Закону України "Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів" та Закону України "Про наркотичні засоби та психотропні речовини" придбав через мережу Інтернет насіння рослини коноплі, обладнання, призначене для вирощування рослин коноплі та наступного виготовлення наркотичних засобів, а саме: десять ламп-обігрівачів, тобто електротехнічне обладнання для підтримання стабільного довготривалого освітлення приміщення, полімерні ємності для вирощування рослин, після чого за місцем фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_3 , облаштував кімнату всередині будинку. Продовжуючи свої незаконні дії, у липні 2021 року ОСОБА_8 незаконно посіяв у вищевказані полімерні ємності та вирощував шістнадцять рослин зеленого кольору, які відповідно до висновку експерта № СЕ-19/107-21/6644-НЗПРАП є рослинами роду коноплі та віднесені до рослин, які містять наркотичні засоби та психотропні речовини, заздалегідь придбаних через Інтернет-мережу, шляхом облаштування і зігрівання за допомогою спеціальних світлових приладів та розпушування грунту.

30.07.2021 року на підставі ухвали слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_9 в ході проведення обшуку в будинку за адресою: АДРЕСА_3 , де проживає ОСОБА_8 , було виявлено та вилучено шістнадцять пластикових чорних відер ємністю 10 л, у яких росли шістнадцять рослин зеленого кольору, які відповідно до висновку експерта № СЕ-19/107-21/6644-НЗПРАП є рослинами роду коноплі та віднесені до рослин, які містять наркотичні засоби та психотропні речовини, над якими знаходилося електротехнічне обладнання для підтримання стабільного довготривалого освітлення приміщення - десять ламп-обігрівачів марки "Делюкс", два пластикові лотки із сухою подрібненою речовиною рослинного походження, зовні схожою на марихуану, один металевий пристрій для куріння, одну полімерну пляшку із залишками речовини рослинного походження.

Вказані рослини ОСОБА_8 умисно, незаконно вирощував, а також утримував приміщення для незаконного виробництва наркотичних засобів.

За наведених обставин ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 317 КК України, - в організації та утриманні місць для незаконного виготовлення та виробництва наркотичних засобів.

Крім того, ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що він на початку червня 2021 року, перебуваючи на полі неподалік місця свого проживання, за адресою: АДРЕСА_3 , придбав шляхом привласнення знайденого кущ, який вилучив із землі та переніс до місця свого проживання за вищевказаною адресою, листя з якого висушив і перетер для подальшого особистого вживання, без мети збуту, достовірно знаючи, що дана речовина відноситься до психотропних речовин.

30.07.2021 року на підставі ухвали слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_9 в ході проведення обшуку в будинку за адресою: АДРЕСА_3 , де проживає ОСОБА_8 , виявлено два пластикові лотки із сухою подрібненою речовиною рослинного походження, яка відповідно до висновку експерта № СЕ-19/107-21/6574- НЗПРАП є канабісом, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонений, загальною масою 62,875 г, один металевий пристрій для куріння, на внутрішній поверхні якого відповідно до висновку експерта № СЕ-19/107-21/6573-НРПРАП виявлено особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, обіг якого заборонено, загальною масою 0,6089 г, та одну полімерну пляшку, на внутрішній поверхні якої відповідно до висновку експерта № СЕ-19/107-21/6573-НРПРАП виявлено особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, обіг якого заборонено, загальною масою 0,1784 г, який включений до таблиці № 1 списку № 1 переліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року № 770, та відповідно до таблиці № 2, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2000 року № 188 "Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу", відноситься до невеликих розмірів.

Вказаний наркотичний засіб ОСОБА_8 без спеціально передбаченого законодавством України дозволу, умисно, незаконно придбав та зберігав, без мети збуту, для власного вживання до 12 години 06 хвилин 30.07.2021 року.

За таких обставин ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 309 КК України, - у незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту.

Крім того, ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що він на протязі червня-липня 2021 року, у невстановлені досудовим розслідуванням день та час, переслідуючи мету незаконного вирощування рослин коноплі для власного вживання, діючи умисно, посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, в порушення статей 2, 7 Закону України "Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори" від 22.12.2006 року та таблиці № 1 списку № 3 переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року № 770, Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та контролю за їх обігом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2009 року № 589, знаючи, що посів або вирощування конопель фізичними особами без спеціального свідоцтва на право культивування заборонено, висіяв у полімерні ємності та вирощував шістнадцять рослин коноплі, заздалегідь придбаних через Інтернет-мережу, за місцем постійного проживання, за адресою: АДРЕСА_3 , та почав вести за ними догляд, поливаючи та культивуючи їх з метою доведення до стадії дозрівання, вчинивши тим самим незаконне вирощування конопель для подальшого використання у власних потребах, без мети збуту.

30.07.2021 року в період часу з 11 години 04 хвилин до 12 години 06 хвилин працівниками відділення поліції № 1 Берегівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_3 , де проживає ОСОБА_8 , було виявлено та вилучено шістнадцять рослин зеленого кольору, які згідно висновку експерта № СЕ-19/107-21/6644-НЗПРАП є рослинами роду коноплі та віднесені до рослин, які містять наркотичні засоби та психотропні речовини і обіг яких допускається для промислових цілей.

За наведених обставин ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 310 КК України, - у незаконному посіві та вирощуванні конопель у кількості від десяти до п`ятдесяти рослин.

Прокурор в апеляційній скарзі просить вирок скасувати, вважає його незаконним у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неповнотою судового розгляду та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Просить ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 309 КК України та призначити покарання у вигляді 1 року обмеження волі, за ч.1 ст. 310 КК України та призначити покарання у вигляді 2 років позбавлення волі, за ч.1 ст. 317 КК України та призначити йому покарання у виді 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_8 4 роки позбавлення волі із застосуванням, на підставі ст. 75 КК України, 2 річного іспитового строку та покладенням на нього обов`язків, визначених п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України.

До початку розгляду справи по суті від захисника адвоката ОСОБА_6 надійшло клопотання про закриття провадження у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності в частині обвинувачення ОСОБА_8 за ч.1 ст.309 та ч.1 ст. 310 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника адвоката ОСОБА_6 , прокурора, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За приписами ч. 1 ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Судове рішення - це акт правосуддя, ухвалений згідно з нормами матеріального та процесуального права та згідно з конституційними засадами і принципами судочинства. Судове рішення має бути законним, обґрунтованим, зрозумілим та чітким, і не повинно містити положень, які б суперечили або виключали одне одного, ускладнювали чи унеможливлювали його виконання.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 закріплено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Цих вимог судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_8 не дотримано.

Згідно ч. 1 ст. 373 КПК України суд постановляє виправдувальний вирок, якщо не доведено, що: вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. У мотивувальній частині вироку у таких випадках зазначається: формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення, а також мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного вироку, виправдовуючи ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд першої інстанції не провів належного аналізу обставин кримінального провадження та не дав оцінки кожному доказу за критеріями ст. 94 КПК України, а сукупності доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

За результатами дослідження протоколу проведення обшуку від 30.07.2021 та додатками до нього, судом визнано його недопустимим доказом, у зв`язку з відсутністю у ньому відомостей, які б свідчили про роз`яснення дізнавачем права особи, у якої проводився обшук, користуватися правовою допомогою адвоката, чим порушено його право на захист.

Вказане твердження суду є незаконним і не ґрунтується на нормах кримінального закону.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 236 КПК України - незалежно від стадії цієї слідчої дії слідчий, прокурор, інша службова особа, яка бере участь у проведенні обшуку, зобов`язані допустити на місце його проведення захисника чи адвоката, повноваження якого підтверджуються згідно з положеннями статті 50 цього Кодексу.

Поряд з цим, згідно п.3 ч.3 ст.236 КПК України - слідчий, прокурор не має права заборонити учасникам обшуку користуватися правовою допомогою адвоката або представника. Слідчий, прокурор зобов`язаний допустити такого адвоката або представника до обшуку на будь-якому етапі його проведення.

Крім того, відповідно до ч. 10 вищевказаної статті - обшук житла чи іншого володіння особи на підставі ухвали слідчого судді в обов`язковому порядку фіксується за допомогою аудіо- та відеозапису.

Водночас, в ході допиту в якості свідків громадян ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які були понятими під час проведення вищевказаної слідчої дії, останні надали показання про те, що працівники поліції повідомили, на підставі якого документа проводиться обшук та надали ОСОБА_8 такий документ, а також роз`яснили останньому його права, якими він може користуватися при проведенні такої слідчої дії.

Натомість, твердження Виноградівського районного суду про те, що право учасника обшуку користуватися правовою допомогою адвоката або представника, передбаченому ст. 236 КПК України, кореспондує обов`язок слідчого, прокурора роз`яснити таке право не відповідає дійсності.

Більше того, у ході перегляду відеозапису проведеного обшуку від 30.07.2021 за адресою: м. Виноградів, вул. Кривуляка Андрія, 4, від обвинуваченого ОСОБА_8 не поступало жодних клопотань про участь у вказаній слідчій дії захисника, зауважень та доповнень до проведеної слідчої дії він не мав, що підтвердив і в ході свого допиту в якості обвинуваченого в залі судових засідань.

Разом з тим, прокурором у ході судового розгляду заявлено клопотання про допит в якості свідків учасників вищевказаного обшуку, а саме працівників відділення поліції №1 Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 для допиту під час судового розгляду для підтвердження або спростування факту роз`яснення ОСОБА_8 його прав та обов`язків при проведенні обшуку у належному йому домоволодінні, однак в такому клопотанні прокурора Виноградівським районний судом було безпідставно відмовлено.

Разом з тим, такі дії суду грубо суперечать вимогам чинного кримінального процесуального кодексу.

Відповідно до ст.85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини (частина 1 статті 87 КПК). У частині 2 цієї статті (у редакції на час інкримінованих подій) наведені виключні обставини, через які Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод.

З приводу оцінки допустимості доказів Верховний Суд України у рішенні №360кс15 від 09 червня 2016 року звертав увагу на висновки Конституційного Суду України у рішенні № 12-рп/2011 від 20 жовтня 2011 року у справі за конституційним поданням Служби безпеки України щодо офіційного тлумачення положення частини третьої статті 62 Конституції України, де зазначалося, що визнаватися допустимими і використовуватися як доказ в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства.

Наголошувалося на тому, що перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Слід відмітити, що згідно ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

В свою чергу, порушень вимог кримінального процесуального закону, які б у контексті приписів статей 85, 86, 87 КПК України свідчили про необхідність визнання вищенаведених доказів недопустимими або неналежними, в ході судового розгляду встановлено не було.

Разом з цим, судом при ухваленні вироку в порушення ст.368 КПК України зазначено, що ОСОБА_8 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309, ч.1 ст. 310, ч.1 ст. 317 КК України та виправдано у зв`язку з недоведеністю того, що вчинене кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується.

Однак, судом зовсім залишено поза увагою подію вчинення кримінального правопорушення, показання обвинуваченого ОСОБА_8 , який частково визнав провину у вчиненні інкримінованих йому діянь, показання свідків, які надали послідовні показання щодо обставин вчиненого кримінального правопорушення та в порушення вимог ст.374 КПК України не наведено мотивів за яких суд відкидає докази обвинувачення.

Поряд з цим, відповідно до п.1 ч.4 ст. 374 КПК України у разі визнання особи виправданою у резолютивній частині вироку зазначається в тому числі рішення щодо речових доказів і документів.

Однак, у вироку Виноградівського районного суду від 07.07.2022 відсутнє будь-яке рішення щодо долі речових доказів, хоча ухвалою слідчого судді Виноградівського районного суду від 03.08.2021, яка досліджувалася в ході судового розгляду, накладено арешт на ряд речових доказів у вказаному кримінальному провадженні.

Враховуючи, що суд при розгляді справи повинен дослідити докази як ті, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого, проаналізувати їх та дати їм оцінку, в ході судового розгляду даного кримінального провадження, суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки.

Вказане вище також свідчить про неповноту при дослідженні пред`явлених стороною обвинувачення доказів, невідповідність викладених у вироку висновків фактичним обставинам кримінального провадження та про невмотивованість висновків суду, викладених у виправдувальному вироку.

Отже, вищезазначені істотні порушення є процесуально неприпустимими при судовому розгляді, оскільки в такий спосіб порушуються норми кримінального процесуального закону та загальні засади забезпечення права на захист, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, безпосередності дослідження доказів і змагальності сторін у процесі, законності та одночасно обґрунтованості судового рішення, що передбачено як обов`язкова вимога у ст. 370 КПК України.

За змістом ч. 3 ст. 404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Таким чином, норми ч. 3 ст. 404 КПКУкраїни зобов`язують суд апеляційної інстанції провести повторне дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження, лише коли суд першої інстанції дослідив ці обставини неповно або з порушеннями.

Разом з тим, допущені судом першої інстанції порушення вимог кримінального процесуального закону, які колегія суддів не може виправити, використовуючи свої повноваження, відповідно до ст. 412, 415 КПК України, є підставою для скасування вироку із призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не вправі вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Зважаючи, що стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину, суд першої інстанції при новому розгляді справи має належним чином проаналізувати кожний доказ (як зазначалося вище) з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, надавши оцінку при цьому кожному суттєвому доводу сторін кримінального провадження та відобразивши це в мотивувальній частині прийнятого судового рішення.

Під час нового розгляду кримінального провадження суду першої інстанції необхідно врахувати наведене, повно й всебічно, з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону, проаналізувати докази у кримінальному провадженні, дати їм юридичну оцінку з огляду на їх достовірність, допустимість та достатність, з урахуванням положень, передбачених ст. 17,23,94,95 КПК України, з дотриманням прав учасників процесу, ретельно перевірити доводи, зазначені в апеляційних скаргах прокурора та представника потерпілого, і в залежності від здобутого постановити законне, обґрунтоване та справедливе судове рішення.

Щодо заяви про звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності в частині обвинувачення за ч.1 ст.309 та ч.1 ст. 310 КК України, заслуговують на увагу з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.49 КК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; 3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Вказаною нормою встановлено строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення відповідно до класифікації, визначеної приписами ст. 12 КК України, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення; правила обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення і переривання. Особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, з часу вчинення 2021 року ОСОБА_8 вищевказаного протиправного діяння минуло більше трьох років і в матеріалах кримінального провадження відсутні відомості про те, що ОСОБА_8 перебував у розшуку, або строки давності переривалися чи зупинялися.

Враховуючи дані обставини, апеляційний суд визнає про наявність підстав для звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 в частині обвинуваченняза ч.1 ст.309 та ч.1 ст. 310 КК України.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 07 липня 2022 року відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 310, частиною першою статті 309, частиною першою статті 317 КК України, - скасувати.

На підставі п. 1 ч. 2 ст. 284, ст. 417 КПК України, ст. 49 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_8 в частині обвинуваченняза ч.1 ст.309 та ч.1 ст. 310 КК України від кримінальної відповідальності за спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, та провадження у цій частині закрити.

Вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 07 липня 2022 року в частині обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 317 КК України, - призначити новий судовий розгляду у суді першої інстанції у іншому складі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців із дня її проголошення.

Судді