Провадження № 1-кс/344/6866/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2025 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчої ОСОБА_3 , представника власника майна - адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Івано-Франківській області підполковника поліції ОСОБА_3 про арешт майна, в рамках кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000549 від 02.09.2024 за ч. 3 ст. 332 ч. 1 ст. 263 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:

Слідча ОСОБА_3 , за погодженням прокурора ОСОБА_5 , звернулася до слідчого судді із клопотанням, у якому просить : накласти арешт із забороною користування, відчуження та розпорядження на грошові кошти в сумі 20000 доларів США, 25 000 євро, ноутбук марки НР серійний номер 5CG9165N 9Q, які вилучені за місцем проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення можливої конфіскації майна підозрюваного ОСОБА_6 як виду покарання.

В обґрунтування клопотання зазначено обставини інкримінованого кримінального правопорушення, а також те, що ОСОБА_6 підозрюється у незаконному переправленні осіб через державний кордон України, організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництві такими діями, сприянні їх вчиненню порадами, вказівками та наданням засобів, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

23 вересня 2025 року за місцем проживання ОСОБА_6 , проведено обшук, в ході якого на першому поверсі будинку в металевому сейфі, який перебуває в користуванні ОСОБА_6 виявлено та вилучено 20000 доларів США, які упаковано в спецпакет Національної поліції CRI 1239385, 25 000 євро, які упаковано в спецпакет Національної поліції WAR 1905819. В спальній кімнаті, де проживає ОСОБА_6 виявлено ноутбук марки НР серійний номер 5CG9165N 9Q, який упаковано в спец пакет HYQ 0007646 та вилучено. В ході обшуку ОСОБА_7 вказала, що виявлені та вилучені вказані грошові кошти та ноутбук належать її чоловікові ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає спільно з нею за даною адресою, заяв та зауважень до проведення обшуку не надходило.

26 вересня 2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України. При цьому, санкція злочину передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 9 років із конфіскацією майна.

Слідча у судовому засіданні клопотання підтримала, просила задоволити. Вказала, що при оголошенні ухвали на проведенні обшуку, а також при проведенні обшуку не було оголошено жодних заперечень, зокрема і що до адреси будинку. Також звертає увагу, що два будинки розташовані на одному подвір`ї за відповідною адресою. Зазначений будинок №5, на які вказує сторона захисту, не введений в експлуатацію. Під час обшуку ОСОБА_7 чітко вказала про належність вилученого ОСОБА_6 . Разом з тим, просить звернути увагу, що у протоколі за результатами негласних слідчих дій від 27.03.2025, зокрема на а.с. 35 клопотання, ОСОБА_6 повідомляє про свої значні заробітки.

Адвокат ОСОБА_4 , як представник ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_6 проти клопотання заперечив з підстав, що викладені у письмовому запереченні. Вказавши, що проведення обшуку не за адресою, що зазначена в ухвалі слідчого судді про такий дозвіл, є незаконним, тобто не в будинку по АДРЕСА_1 , отриманні докази є недопустимими. Крім цього, грошові кошти та ноутбук належать ОСОБА_8 , яка є ФОП, і мала відповідні заощадження.

Слідчий суддя, заслухавши учасників судового засідання, вивчивши клопотання, дослідивши матеріали додані до клопотання, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України передбачені такі види заходів забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Згідно з ч.1 ст. 167 КПК арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому КПК порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відділом розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженню №0000549, відомості по якому внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.09.2024, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

26.09.2025 ОСОБА_6 повідомлено підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України.

Так, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів, санкція статті якого передбачає покарання за його вчинення позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

При цьому, при вирішенні питання про арешт зазначеного у клопотанні майна, слідчий суддя враховує обставини, з якими закон пов`язує застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження.

Як вже зазначеного, санкція ч. 3 ст. 332 КК України, передбачає, між іншого покарання у вигляді конфіскації майна.

Згідно з ч. 1 ст. 59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого.

Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються. У такий спосіб особа, яка вчинила злочин, обмежується у праві власності на певне майно, що вона набула на законних підставах до ухвалення вироку. Це покарання передбачає вилучення як усього майна, так і його частини.

Згідно протоколу обшуку від 23.09.2025, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду у справі №344/16141/25 від 11.09.2025, за місцем проживання ОСОБА_6 в АДРЕСА_2 , вилучено на першому поверсі будинку в металевому сейфі : 20000 доларів США, , 25 000 євро, а в спальній кімнаті, ноутбук марки НР серійний номер 5CG9165N 9Q. При такій слідчій дії була присутня ОСОБА_7 , яка повідомила, що вказані грошові кошти та ноутбук належить її чоловіку ОСОБА_6 , що зафіксовано у протоколі обшуку.

Відповідно до ухвали слідчого судді №344/16141/25 від 11.09.2025 дозвіл на проведення обшуку було надано саме за вказаною адресою та з метою вилучення з поміж іншого, грошових коштів, ноутбуку.

Разом з тим, посилання сторони захисту, володільців щодо проведення обшуку не за тією адресою, не є безумовною підставою для відмови у задоволенні клопотання за правою підставою арешту з метою конфіскації майна підозрюваного, а не щодо здобуття доказів на які посилається сторона захисту.

Крім цього, належними доказами не підтверджено присвоєння будинку по АДРЕСА_3 , відсутні будь-які правовстановлюючі документи на будинок АДРЕСА_3 ; наявний витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14.02.2019, що доданий стороною захисту, підтверджує лише реєстрацію земельної ділянки з відповідним кадастровим номером по АДРЕСА_2 за ОСОБА_8 , і також не несе актуальних даних про право власності на день розгляду клопотання про арешт майна.

Ухвалою слідчого судді надано дозвіл на проведення обшуку в житлових, підсобних, не житлових приміщеннях, що розташовані за адресою : АДРЕСА_2 , власником якого є ОСОБА_9 . Крім цього, слідчий суддя бере до уваги, що жодних зауважень щодо адреси проведення обшуку будинку від володільців майна не надходило.

Стороною обвинувачення поза розумним сумнівом доведено наявність достатніх підстав вважати, що вказане майно належить на праві приватної власності підозрюваному, та може бути конфісковано у випадку призначення судом відповідного покарання. У той же час, протилежне не спростовано стороною захисту, володільців. Одні, дані про реєстрацію ОСОБА_8 як ФОП, без даних про її доходи, не свідчать про будь-який матеріальний стан та відповідні збереження за зазначеною адресою.

На підставі наведеного, слідчим суддею береться до уваги існування обґрунтованої підозри щодо інкримінованого злочину ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 332 КК України, та достатність доказів такої на даному етапі, правову підставу для арешту майна ( конфіскацію майна як виду покарання за ч. 3 ст. 332 КК України, достатні докази про належність грошових коштів та ноутбуку підозрюваному; наслідки арешту майна для третіх осіб ( не встановлено таких, як і не доведено стороною захисту), відтак клопотання про накладення арешту зазначені грошові кошти та ноутбук підлягає до задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 98, 167, 168, 170-173, 175, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання задоволити.

Накласти арешт на грошові кошти в сумі 20 000 ( двадцять тисяч) доларів США, 25 000 ( двадцять п`ять тисяч) євро, ноутбук марки НР серійний номер 5CG9165N 9Q, які вилучені 23.09.2025 під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 .

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала підлягає до негайного виконання та може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення (ухвали).

Повна ухвала - 03.10.2025.

Слідчий суддя

Івано-Франківського міського суду ОСОБА_1