КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/707/2026 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2026 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 07 жовтня 2025 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Харків, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 398, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 121 КК України у кримінальному провадженні № 0000064 від 10.01.2024 року,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 07 жовтня 2025 року задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах 1-го відділу (розслідування злочинів скоєних проти особи) управління розслідування особливо важливих кримінальних проваджень Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя управління організації процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення в обласних прокуратурах Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрано щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 07 жовтня 2025 року та постановити нову ухвалу, обравши підозрюваному ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, захисник посилається на те, що ухвала слідчого судді винесена з порушенням норм діючого законодавства в частині невідповідності висновків суду, викладених в оспорюваній ухвалі, фактичним обставинам кримінального провадження; неповноти судового розгляду; з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Адвокат зазначає, що слідчий суддя повинен був провести аналіз всіх ризиків, визначених частиною 1 статті 177 КПК України з урахуванням особливостей даного кримінального провадження та особи підозрюваного, як того вимагають норми чинного законодавства України та міжнародного законодавства, зокрема практика ЄСПЛ, яка відповідно до частини 5 статті 9 КПК України застосовується у кримінальному процесуальному законодавстві України.

Звертає увагу на те, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, вказані в статті 178 КПК України.

Також, в апеляційній скарзі захисник зазначає, що після вручення 24.09.2025 року повідомлення про підозру ОСОБА_7 його матері - ОСОБА_11 , їй також було вручено повістку для нього, з викликом на 26.09.2025 о 10.00 до ГСУ НПУ в м. Києві, тобто з порушенням вимог ч. 9 ст. 135 КПК України, а саме менше ніж за три дні до дня, коли він зобов`язаний був з`явитись за викликом. Також повістки були вручені на 29.09.2025 року та 30.09.2025 року.

Проте, орган досудового розслідування всупереч ч. 1, ч. 2 ст. 139 та ст. 140 КПК України не скористався правом застосування до підозрюваного ОСОБА_7 приводу.

Крім цього вказує, що 28.09.2025 року клопотанням захисника адвоката ОСОБА_6 на офіційну електронну пошту ГСУ НП України, орган досудового розслідування було повідомлено, що його клієнт знаходиться за межами України, куди він виїхав легально, у встановленому Законом порядку, для лікування, а також для супроводження під час лікування своєї доньки - ОСОБА_12 , також повідомлено номер телефону і адресу електронної пошти ОСОБА_7 , однак органом досудового розслідування вказана інформація була проігнорована і повістки та інші процесуальні документи підозрюваному направлені не були.

Аналогічне клопотання на офіційну електрону пошту ГСУ ГУ НП України було направлено також самим підозрюваним ОСОБА_7 , який повідомив слідчого про місце свого знаходження, підтвердив адресу електронної пошти, номер телефону, а також повідомив про готовність приймати участь у слідчих та процесуальних діях за допомогою системи ЄСІТС «Електронний суд», в якій він зареєструвався.

Також, під час судового розгляду захисник підозрюваного ОСОБА_7 заявляв клопотання про допит підозрюваного в судовому засіданні із застосуванням засобів системи ЄСІТС «Електронний суд», з метою додержання його права на участь в судовому засіданні, в якому розглядалось клопотання щодо обрання йому запобіжного заходу, аналогічне клопотання було заявлено підозрюваним ОСОБА_7 шляхом подання 06.10.2025 року за допомогою системи ЄСІТС «Електронний суд».

Незважаючи на законність і обґрунтованість обох клопотань, судом було відмовлено в участі підозрюваного ОСОБА_7 в судовому засіданні, а також в його допиті в режимі відеконференції під час судового засідання, що є суттєвим порушенням права особи на захист, а також порушенням інших прав підозрюваного, передбачених КПК.

Також апелянт стверджує, що в оспорюваній ухвалі суд першої інстанції жодним чином не відреагував на доводи сторони захисту стосовно необґрунтованості підозри ОСОБА_7 з урахуванням аналізу доказів, які містяться в додатках до клопотання.

Сторона захисту вважає, що дії правоохоронних органів суперечать діючому КПК України, а з процесуальних документів не зрозуміло обґрунтованість підозри у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 398, ч. 2 ст. 121 Кримінального кодексу України.

Під час винесення оспорюваної ухвали судом також не було прийнято до уваги міцні соціальні зв`язки підозрюваного ОСОБА_7 , який має двоє дітей 2008 та 2016 років народження, мати пенсіонер. Також ОСОБА_7 має гарну репутацію серед військових і цивільних осіб в м. Харкові. Так, під час проходження служби і захисту України від російських загарбників ОСОБА_7 неодноразово нагороджувався відзнаками, Президента України, Міністра оборони України, Головнокомандуючого ЗСУ, Командуючого силами територіальної оборони, начальником Харківського гарнізону.

На підставі викладеного, захисник вважає, що до підозрюваного цілком можливим було б застосувати особисте зобов`язання, не порушуючи норми КПК України. Обрання тримання під вартою є занадто суворим запобіжним заходом.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000064 від 10.01.2024 за підозрою ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 398, ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 121 КК України, ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 398, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 121 КК України.

Процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні здійснюється групою прокурорів Офісу Генерального прокурора.

24.09.2025 року складено, та у спосіб, передбачений Главами 6, 11 КПК України для вручення повідомлень, повідомлено про підозру ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 398, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 121 КК України шляхом вручення письмового повідомлення про підозру його матері ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до матеріалів Департаменту карного розшуку Національної поліції України від 30.09.2025 № 92526-2025, отриманих на виконання доручення слідчого у порядку ст. 40 КПК України, встановлено, що ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 26.07.2025 о 05:03 виїхав за межі України через пункт пропуску Шегині, що на кордоні з Республікою Польща, використовуючи паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 . Станом на 30.09.2025 відомості щодо в`їзду ОСОБА_7 на територію України відсутні.

Також, згідно з інформацією, наданою Департаментом консульської служби Міністерства закордонних справ України від 26.08.2025 № 71/16-533-101794, відомості щодо перебування ОСОБА_7 на консульському обліку в закордонних дипломатичних установах України відсутні.

Постановою старшого слідчого в особливо важливих справах 1-го відділу (розслідування злочинів скоєних проти особи) управління розслідування особливо важливих кримінальних проваджень Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_9 від 01.10.2025 року підозрюваного ОСОБА_7 оголошено в державний та міжнародний розшук. Організацію розшуку покладено на оперативний підрозділ Департаменту карного розшуку Національної поліції України.

03.10.2025 року старший слідчий в особливо важливих справах 1-го відділу (розслідування злочинів скоєних проти особи) управління розслідування особливо важливих кримінальних проваджень Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_9 за погодження з прокурором відділу нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя управління організації процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення в обласних прокуратурах Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 398, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 121 КК України.

На обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що досудовим розслідуванням встановлено, що у 2021 році ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на замовлення ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , організував вчинення особливо тяжкого злочину проти правосуддя, при наступних обставинах.

Господарським судом Харківської області у справі № 922/2145/21 17.06.2021 прийнято до розгляду позовну заяву співзасновника ТОВ «АГРОІНВЕСТ ХОЛДИНГ», , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до зазначеного товариства та ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Згідно позову ОСОБА_13 просив суд визначити розмір часток в статутному капіталі ТОВ «АГРОІНВЕСТ ХОЛДИНГ», , наступним чином:

- номінальна вартість частки учасника ТОВ «АГРОІНВЕСТ ХОЛДИНГ», , ОСОБА_13 становить 2550500,00 грн., що складає 98,0584391 % статутного капіталу;

- номінальна вартість частки учасника ТОВ «АГРОІНВЕСТ ХОЛДИНГ», , ОСОБА_16 становить 50500,00 грн., що складає 1,9415609 % статутного капіталу;

- визначити розмір статутного капіталу ТОВ «АГРОІНВЕСТ ХОЛДИНГ», , номінальною вартістю часток його учасників, виражених у національні валюті України в сумі 2601000,00 грн.

З метою представництва своїх інтересів в суді, ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , нотаріальною довіреністю від 28.07.2021 уповноважив адвоката, жительку міста Києва, ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , бути його представником перед усіма фізичними та юридичними особами як учасника вищезазначених товариств.

Разом з тим, згідно з ордером серії КС № 699183 від 27.07.2021 ОСОБА_17 , як адвокат, маючи відповідне свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 2653/10 видане 15.04.2004 Київською обласною кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури, була уповноважена на надання правничої допомоги ОСОБА_15 .

В подальшому, ухвалою Господарського суду Харківської області від 08.09.2021 у справі № 922/2145/21 призначено почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено Національному науковому центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса», у зв`язку з чим провадження по цій справі було зупинено.

20.12.2021 року матеріали справи № 922/2145/21 повернуто до Господарського суду Харківської області з висновком експерта, після чого листом цього ж суду повідомлено учасників процесу про необхідність з`явитися до суду 30.12.2021 о 14.00 год. для вирішення питання щодо поновлення провадження по справі та подальшої її розгляду.

З метою неможливості прибуття ОСОБА_17 , як представника відповідача ОСОБА_15 на вказаний час до суду, а також подачі нею доказів на користь останнього, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 28.12.2021, ОСОБА_13 , достовірно знаючи, що ОСОБА_17 є діючим адвокатом та представником ОСОБА_15 , звернувся до свого знайомого, жителя міста Харкова, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який мав тісні зв`язки з ним та користувався його довірою, якому доручив організувати заподіяння тяжкого тілесного ушкодження адвокату ОСОБА_17 , на що ОСОБА_7 добровільно надав свою згоду.

Таким чином, ОСОБА_13 схилив ОСОБА_7 до вчинення вказаного злочину.

При цьому, ОСОБА_13 повідомив ОСОБА_7 про те, що заподіяння вказаних тілесних ушкоджень ОСОБА_17 пов`язане із неможливістю прийняття її участі в судовому засіданні як адвоката.

Для виконання замовлення ОСОБА_13 щодо заподіяння вказаного тілесного ушкодження, ОСОБА_7 , у невстановлений досудовим розслідуванням час та обставинах, але не пізніше 28.12.2021, отримав необхідну інформацію стосовно ОСОБА_17 , а саме: місце здійснення її індивідуальної адвокатської діяльності, місце її проживання, транспортні засоби, її зображення.

В подальшому, ОСОБА_7 , у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 28.12.2021, зустрівся із своїм знайомим, жителем міста Харкова ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , якому запропонував за грошову винагороду заподіяти тяжке тілесне ушкодження жительці міста Києва ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Під час зустрічі ОСОБА_7 надав ОСОБА_18 інформацію стосовно місця здійснення її індивідуальної адвокатської діяльності, місця її проживання, транспортних засобів, якими вона користується, її зображення.

Також, під час зустрічі ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_18 отриману від ОСОБА_13 інформацію та вказав, що заподіяння вказаних тілесних ушкоджень ОСОБА_17 пов`язане із неможливістю прийняття її участі в судовому засіданні.

Отримавши від ОСОБА_7 замовлення ОСОБА_13 на заподіяння тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_17 , ОСОБА_18 погодився його виконати, тим самим вступив з ними в злочинний зговір.

Після цього, ОСОБА_18 визначив для себе, що указаний злочин він буде скоювати 29.12.2021, для чого йому необхідно було здійснити виїзд з м. Харкова до м. Києва, де проживала ОСОБА_17 .

Реалізуючи злочинний умисел, спрямований на умисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_17 , ОСОБА_18 29.12.2021 приблизно о 7 годині на власному автомобілі BMW 525D з реєстраційним номером НОМЕР_2 , спільно з ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , який не був обізнаний про злочинні дії останнього, виїхали з Харківської області та попрямували в м. Київ. ОСОБА_18 повідомив ОСОБА_19 , що в м. Києві йому необхідно зустрітися з однією людиною, не розкриваючи при цьому його дійсні наміри щодо скоєння злочину проти ОСОБА_17 .

В той же день, приблизно о 16 годині ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , прибули до будинку проживання ОСОБА_17 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

У вказаний час ОСОБА_18 попросив ОСОБА_19 вийти з автомобіля та побути неподалік біля указаного будинку, поки той піде на зустріч з людиною, не розкриваючи при цьому його злочинного наміру.

Надалі, ОСОБА_18 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_13 та ОСОБА_7 , зайшов в середину загального коридору, розміщеного на першому поверсі вищевказаного будинку, де став чекати на ОСОБА_17 .

При цьому, ОСОБА_18 , щоб сторонні особи не побачили його обличчя та в подальшому не бути викритим, частково закрив нижню частину обличчя шарфом, а верхню шапкою та капюшоном куртки.

Приблизно о 19 годині 30 хвилин 29.12.2021 ОСОБА_17 прибула до місця свого проживання, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де через вхідні двері під`їзду будинку пройшла в тамбур, а звідти зробила крок в загальний коридор, в якому на неї очікував ОСОБА_18 .

Впізнавши ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , реалізуючи злочинний умисел, діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_13 та ОСОБА_7 , з метою умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_17 , будучи фізично розвиненим, володіючи навичками єдиноборств, тобто спеціальними прийомами спрямованими на ураження, завдав чисельних (не менше чотирьох) ударів руками по ОСОБА_17 в область голови.

Від отриманих ударів ОСОБА_17 випустила з рук сумки, що були при ній, та впала на підлогу в коридорі.

Далі ОСОБА_18 , побачивши, що серед речей, які випали з однієї із сумок були гроші потерпілої, з корисливих мотивів, на підставі спонукань до наживи, для реалізації злочинного умислу щодо заволодіння майном, а також з метою умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_17 , нахилився над потерпілою та, наніс їй удари в обличчя, від чого вона знепритомніла і втратила свідомість.

Побачивши, що ОСОБА_17 не спроможна чинити опір, ОСОБА_18 , заволодів грошима потерпілої в сумі 5000 доларів США.

Після цього, ОСОБА_18 , вийшов з коридору в тамбур та відкрив вхідні двері будинку. Пересвідчившись у відсутності навколо сторонніх осіб, ОСОБА_18 закрив двері і залишився стояти в тамбурі.

В цей же час, ОСОБА_17 , прийшовши до свідомості, стала кликати сусідів про допомогу.

На шум потерпілої з тамбуру в коридор зайшов ОСОБА_18 та, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_13 та ОСОБА_7 , з метою умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_17 , додатково наніс декілька ударів руками та ногами по голові потерпілої, в результаті чого остання знепритомніла.

Після цього ОСОБА_18 , вийшов з будинку та разом з ОСОБА_19 на власному автомобілі залишили місце події.

Внаслідок нанесених ОСОБА_18 ударів, ОСОБА_17 було заподіяно такі тілесні ушкодження: синці обох підочних параорбітальних ділянок і в ділянці носа; багатоуламкові переломи обох носових кісток (із зміщенням уламків); лінійні переломи латеральних стінок нижніх носових ходів; багатоуламкові переломи перпендикулярної пластинки решітчастої кістки (із зміщенням уламків); переломи крилоподібних виростків основної кістки; багатоуламковий перелом медіальної стінки правої орбіти (із зміщенням уламків); багатоуламкові переломи латеральної та нижньої стінок правої орбіти; багатоуламкові переломи передньої, медіальної та латеральної стінок правої верхньощелепної пазухи (із зміщенням уламків в порожнину пазухи); уламковий перелом виличної дуги справа; перелом правого вилицевого виростка лобної кістки; перелом основи лобного виростка правої виличної кістки (із розходженням уламків); багатоуламкові переломи медіальної стінки лівої орбіти, лобного виростка лівої верхньощелепної кістки; багатоуламкові переломи передньої та латеральної стінок лівої верхньощелепної пазухи (із зміщенням уламків); переломи коронок 12, 11,21, 26 зубів; перелом основи правого вінцевого виростка нижньої щелепи; струс головного мозку, що є комплексом тілесних ушкоджень, який носить назву «черепно-мозкова травма» та відноситься до тяжкого тілесного ушкодження (за критерієм небезпеки для життя).

Крім того, у ОСОБА_17 мали місце наслідки отриманого комплексу ушкоджень, які обумовлені самим його характером та об`ємом, зокрема - порушення симетрії виличних ділянок, наявність рубця в ділянці верхньої повіки правого ока з ділянкою втягнутості шкіри, порушення функції мімічних м`язів обличчя справа (опущення правого кута рота, згладження правої носо-губної зморшки, неповне змикання повік правого ока при закриванні очей), які з перебігом часу та під дією нехірургічних засобів не зменшуються, а для усунення їх виразності потребують оперативного втручання. Отже, черепно-мозкова травма (зокрема, її «кісткові» складові) у ОСОБА_17 є невиправним ушкодженням за умов визнання його таким, що знівечило обличчя, - також відноситися до тяжкого тілесного ушкодження (за критерієм невиправного знівечення обличчя).

На наступний день, ОСОБА_7 під час зустрічі в м. Харкові з ОСОБА_18 , передав останньому винагороду за вчинене в розмірі 2000 доларів США.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, у 2023 році ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на замовлення ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , організував вчинення тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, при наступних обставинах.

ТОВ «ОВІС ТРЕЙД», співзасновниками яких є ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , 01.05.2023 звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до ТОВ «АГРОІНВЕСТ ХОЛДИНГ», співзасновником та бенефіціаром яких є ОСОБА_13 , про стягнення суми заборгованості, з урахуванням штрафних санкцій, в розмірі 4 549 680, 72 грн, згідно з договором купівлі-продажу товарів (нафтопродуктів, мастил, автохімії) № 39 від 21.11.2017.

За результатом розгляду вказаного позову, 01.08.2023 Господарським судом Харківської області постановлено ухвалу у справі № 922/1734/23, якою затверджено мирову угоду укладену 31.07.2023 між ТОВ «ОВІС ТРЕЙД», в особі директора ОСОБА_22 , та ТОВ «АГРОІНВЕСТ ХОЛДИНГ», в особі директора ОСОБА_23 .

Відповідно до умов мирової угоди ТОВ «АГРОІНВЕСТ ХОЛДИНГ» визнало суму позивних вимог в розмірі 1 983 246 грн, без врахування штрафних санкцій, які зобов`язалось оплатити ТОВ «ОВІС ТРЕЙД» в безготівковій формі у кінцевий строк до 30.11.2023.

Разом з тим, у травні 2023 року ТОВ «ОВІС ТРЕЙД», співзасновниками яких є ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до ТОВ «АГРОІНВЕСТ ХОЛДИНГ ОХОЧЕ» (), співзасновником та бенефіціаром яких є ОСОБА_13 , про стягнення суми заборгованості, з урахуванням штрафних санкцій, в розмірі 984 145,7 грн, згідно з договором купівлі-продажу товарів (нафтопродуктів, мастил, автохімії) № 40 від 21.11.2017.

За результатом розгляду вказаного позову, 22.08.2023 Господарським судом Харківської області постановлено ухвалу у справі № 922/1943/23, якою затверджено мирову угоду укладену 16.08.2023 між ТОВ «ОВІС ТРЕЙД», в особі директора ОСОБА_22 , та ТОВ «АГРОІНВЕСТ ХОЛДИНГ», в особі директора ОСОБА_24 .

Згідно з умовами мирової угоди ТОВ «АГРОІНВЕСТ ХОЛДИНГ ОХОЧЕ» визнало суму позивних вимог в розмірі 248 647,50 грн, без урахування штрафних санкцій, які зобов`язалось оплатити ТОВ «ОВІС ТРЕЙД» в безготівковій формі у кінцевий строк до 30.11.2023.

Крім того, ТОВ «АГРОІНВЕСТ ХОЛДИНГ» з 2021 року не виконувало ні усні ні письмові домовленості перед ТОВ «АГРОЛАТІНВЕСТ» (код СДРПОУ 34270184), співзасновниками якого є ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , стосовно обміну земельними ділянками.

ОСОБА_13 , будучи невдоволеним діями засновницького складу ТОВ «ОВІС ТРЕЙД», які використали судовий механізм для стягнення з його підприємств грошової заборгованості, не маючи наміру виконувати умови вказаних мирових угод пов`язаних з виплатою ТОВ «ОВІС ТРЕЙД» грошових коштів в загальній суму 2 231 893,50 грн, а також домовленості з ТОВ «АГРОЛАТІНВЕСТ», вирішив здійснити залякування засновників ТОВ «ОВІС ТРЕЙД» шляхом заподіяння тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_20 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_13 приблизно у вересні 2023 року, але не пізніше 25.09.2023 (точну дату, час та місце досудовим розслідуванням не встановлено), доручив своєму знайомому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який мав тісні зв`язки з ним та користувався його довірою, організувати заподіяння тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_20 , на що ОСОБА_7 добровільно погодився.

Таким чином, ОСОБА_13 схилив ОСОБА_7 до вчинення вказаного злочину.

Для виконання замовлення ОСОБА_13 щодо заподіяння вказаного тілесного ушкодження, ОСОБА_25 , у вересні 2023 року, але не пізніше 25.09.2023 (точний час та дату досудовим розслідуванням не встановлено), на майдані Свободи в м. Харкові, зустрівся зі своїми знайомими ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , яким довів замовлення ОСОБА_13 щодо необхідності вчинення злочину проти ОСОБА_20 , пообіцявши за це їм грошову винагороду.

Будучи фізично розвиненими, професійно володіючими навичками єдиноборств, тобто спеціальними прийомами, спрямованими на ураження людини, ОСОБА_18 та ОСОБА_26 погодилися виконати замовлення та заподіяти тяжке тілесне ушкодження ОСОБА_20 , про особу якого вони дізналися вже після вчинення вказаного злочину, та вступили з ОСОБА_13 та ОСОБА_7 у злочинний зговір на заподіяння тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_20 .

В подальшому, у вересні - жовтні 2023 року, але не пізніше 11.10.2023, ОСОБА_7 , по телефону за допомогою месенджера WhatsApp зателефонував ОСОБА_18 та повідомив про необхідність прибути до автомобільної зупинки біля кінотеатру «Київ» в м. Харкові для зустрічі з ОСОБА_13 та отримання додаткових відомостей про особу ОСОБА_20 .

У той же день, ОСОБА_18 приїхав власним автомобілем марки Nissan Navara з реєстраційним номером НОМЕР_3 , на автомобільну стоянку, розташовану з фасадної сторони кінотеатру «Київ», за адресою: м. Харків, бульвар Юр`єва, 1, де його зустрів ОСОБА_7 , який сказав ОСОБА_18 залишити в автомобілі мобільний телефон та слідувати за ним.

Залишивши телефон в автомобілі, ОСОБА_18 та ОСОБА_7 підійшли до ОСОБА_13 , який чекав на них біля приміщення кінотеатру «Київ». ОСОБА_13 на екрані телефону показав ОСОБА_18 зображення ОСОБА_20 та, не називаючи прізвище та ім`я останнього, вказав, що саме цю особу необхідно побити, тим самим заподіяти тяжке тілесне ушкодження.

По закінченню зустрічі ОСОБА_13 передав мобільний телефон із зображенням ОСОБА_20 ОСОБА_7 .

З метою фіксації вказаного зображення, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_18 пройшли до автомобіля останнього, де ОСОБА_18 дістав з автомобіля власний мобільний телефон марки Iphone 14 Pro Мах, яким сфотографував екран телефону із зображенням ОСОБА_20 .

Крім цього, ОСОБА_7 для планування заподіяння тяжкого тілесного ушкодження повідомив додаткові відомості про ОСОБА_20 , а саме: адресу проживання, приблизний час виходу потерпілого на ранкову пробіжку та маршрут по якому той бігає.

Надалі, 11.10.2023 зранку ОСОБА_18 готуючись до вчинення указаного кримінального правопорушення, біля свого будинку, за адресою: АДРЕСА_3 , зустрівся зі своїм знайомим ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , який займався приватними перевезеннями пасажирів.

Під час зустрічі ОСОБА_18 розповів ОСОБА_27 про намір спільно з ОСОБА_26 заподіяти тяжке тілесне ушкодження ОСОБА_20 та запропонував йому за грошову винагороду власним автомобілем 12.10.2023 привезти їх з м. Мерефа у м. Харків до визначеного місця і відвезти назад після вчинення злочину.

На пропозицію ОСОБА_18 ОСОБА_27 погодився та вступив в злочинний зговір на спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_20 ,

На ОСОБА_27 як співучасника кримінального правопорушення покладалась роль пособника, тобто особи, яка надасть виконавцям ОСОБА_18 та ОСОБА_26 засіб для вчинення злочину - свій автомобіль та сприятиме його вчиненню.

В той же день, 11.10.2023, приблизно в другій половині дня, на вул. Квітки- Основ`яненка в м. Харкові біля приміщення кафе «Маруся» ОСОБА_18 зустрівся з ОСОБА_26 , якому розповів про обставини зустрічі з ОСОБА_13 і ОСОБА_7 , повідомив додаткову інформацію про потерпілого, яка йому стала відома під час зустрічі, довів план заподіяння тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_20 , а також повідомив, що за виконання вказаного замовлення ОСОБА_26 отримає грошову винагороду в сумі 2250 доларів США, на що ОСОБА_26 погодився.

Відповідно до узгодженого між ними плану, ОСОБА_26 12.10.2023 приблизно о 6 годині повинен прибути в м. Мерефа Харківського району Харківської області, де проживає ОСОБА_18 , і звідти їх ОСОБА_27 , на автомобілі відвозить до місця проживання потерпілого в м. Харків. В разі появи ОСОБА_20 вони повинні були наздогнати його та, з метою заподіяння тяжкого тілесного ушкодження потерпілому, завдати ударів по його тілу. Після цього ОСОБА_27 повинен був відвезти їх з місця події.

12.10.2023 приблизно о 6 годині ОСОБА_26 автомобілем Volkswagen Transporter та ОСОБА_27 , автомобілем Hyundai Sonata LF, з реєстраційним номером НОМЕР_4 , діючи відповідно до раніше доведеного плану, приїхали до місця проживання ОСОБА_18 , за адресою: АДРЕСА_3 , де на них чекав останній.

ОСОБА_18 показав ОСОБА_26 та ОСОБА_27 на екрані телефону зображення ОСОБА_20 .

Після цього, приблизно о 6 годині 15 хвилин ОСОБА_26 та ОСОБА_18 разом ОСОБА_27 на автомобілі останнього поїхали з м. Мерефа в м. Харків на вул. Космічна, на якій знаходиться будинок, в якому проживає ОСОБА_20 .

По прибуттю на вул. Космічна, ОСОБА_27 по вказівці ОСОБА_18 зупинив свій автомобіль на стоянці з фасадної сторони приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_11 » та почали спостерігати за будинком потерпілого, який розташований по АДРЕСА_4 .

Цього ж дня, приблизно о 8 годині 30 хвилин, не дочекавшись ОСОБА_20 , ОСОБА_18 сказав, що здійснить пробіжку по вул. Бакуліна, а саме по маршруту, яким здійснює пробіжки потерпілий, до парку Горького, та наказав ОСОБА_27 , і ОСОБА_26 їхати в сторону Сумського ринку, де чекати на нього.

Потім, ОСОБА_18 пробігся з вул. Космічна по вул. Бакуліна до стоянки, розташованої неподалік території спеціалізованої школи по вул. Динамівська, 5-А, та приміщення Сумського ринку, де на нього в автомобілі чекав ОСОБА_27 та ОСОБА_26 .

Після цього, ОСОБА_18 , ОСОБА_26 та ОСОБА_27 , поїхали в м. Мерефа та по дорозі домовилися зібратися на наступний день у м. Мерефа в той же час в такому ж складі для виїзду у м. Харків.

13.10.2023 приблизно о 6 годині 15 хвилин ОСОБА_26 автомобілем марки Volkswagen Transporter приїхав до місця проживання ОСОБА_18 , за адресою: АДРЕСА_3 , де в салоні автомобіля переодягнувся в змінний одяг, який прихопив з собою, та зустрівся з ОСОБА_18 .

Приблизно в цей же час до них на автомобілі Mitsubishi Outlander з реєстраційним номером НОМЕР_5 , приїхав ОСОБА_27 , з яким вони відразу поїхали в м. Харків на вул. Космічна до місця проживання ОСОБА_20 .

По прибуттю на вул. Космічна, ОСОБА_27 , по вказівці ОСОБА_18 зупинив автомобіль марки Mitsubishi Outlander з реєстраційним номером НОМЕР_5 , з краю проїжджої частини вказаної вулиці біля будинку АДРЕСА_5 , де проживав ОСОБА_20 .

З автомобіля ОСОБА_18 , ОСОБА_26 та ОСОБА_27 , спостерігали за будинком потерпілого.

Приблизно о 7 годині 45 хвилин з будинку АДРЕСА_4 вийшов ОСОБА_20 , який пройшов до вул. Бакуліна та продовжив рух в напрямку вул. Авіаційна.

Побачивши ОСОБА_20 , та впізнавши в ньому особу, зображення якої показали і надали ОСОБА_13 та ОСОБА_7 , ОСОБА_18 наказав ОСОБА_27 , проїхати автомобілем по паралельній вулиці, вздовж вул. Бакуліна, з метою випередження ОСОБА_20 , а також щоб автомобіль, на якому вони рухалися, не був зафіксований камерами відеоспостереження, розміщеними по вул. Бакуліна.

ОСОБА_27 проїхав по вул. Космічна, виїхав на вул. Ляпунова, яка тягнеться паралельно вул. Бакуліна, звернув на вул. Авіаційна, яка перетинає вул. Бакуліна, та навпроти будинку № 4, по вказівці ОСОБА_18 зупинив автомобіль.

Після цього, ОСОБА_18 та ОСОБА_26 , залишивши салон автомобіля, пішли до вул. Бакуліна, де звернули на вказану вулицю і пішли на зустріч ОСОБА_20 , а ОСОБА_27 , поїхав автомобілем на автомобільну стоянку, розміщену біля огорожі території басейну «Піонер», розташованої по вул. Динамівська, 5, де став чекати їх.

Рухаючись по тротуару вул. Бакуліна, поблизу огорожі території Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області, за адресою: м. Харків, вул. Бакуліна, 18, ОСОБА_18 та ОСОБА_26 , 12.10.2023 приблизно о 7 годині 50 хвилин побачили ОСОБА_20 , який йшов їм на зустріч.

Реалізуючи спільний злочинний умисел, направлений на умисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_20 , ОСОБА_18 та ОСОБА_26 , будучи фізично розвиненими, професійно володіючи навичками єдиноборств, тобто спеціальними прийомами спрямованими на ураження людини, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_13 , ОСОБА_7 та ОСОБА_27 , імітуючи ранкову пробіжку, рушили назустріч ОСОБА_20 .

Наблизившись до нього, ОСОБА_18 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_20 і бажаючи їх настання, використовуючи фактор раптовості, наніс удар своєю правою рукою ОСОБА_20 в область обличчя, від якого ОСОБА_20 впав поперек тротуару на асфальтне покриття задньою поверхнею тіла.

Після чого, ОСОБА_18 та ОСОБА_26 , користуючись тим, що ОСОБА_20 не може чинити опір їх злочинним діям, нанесли численні (не менше десяти) удари кулаками та ногами по голові та тулубу останнього.

Внаслідок нанесених ОСОБА_18 та ОСОБА_26 ударів, ОСОБА_20 заподіяно такі ушкодження: рану слизової оболонки нижньої губи; перелом носових кісток; садна правої щічної ділянки, садна слизової оболонки правої щічної ділянки, крововилив в м`які тканини правої щічної ділянки, перелом стінок здавлений - передньої, лінійний - латеральної) правої верхньощелепної пазухи, перелом виличної дуги справа, лінійний перелом нижньої стінки правої орбіти; крововилив в м`які тканини правої скронево-тім`яної ділянки, лінійний перелом луски правої скроневої кістки з розповсюдженням її на основу черепа (велике крило основної кістки), крововилив над та під тверду мозкову оболонку правої скроневої ділянки, крововилив в речовину головного мозку лівих лобної та скроневої часток (базальні відділи, ділянка полюсу); крововилив у паренхіму правої нирки.

Перелічені тілесні ушкодження є комплексом тілесних ушкоджень, який носить назву «черепно-мозкова травма» та відноситься до тяжкого тілесного ушкодження (за критерієм небезпеки для життя).

Крововилив у паренхіму правої нирки відноситься до легкого тілесного ушкодження (за критерієм тривалості розладу здоров`я).

Після цього, ОСОБА_18 та ОСОБА_26 залишили місце злочину та разом з ОСОБА_27 , на автомобілі поїхали в напрямку м. Мерефа Харківського району Харківської області, а ОСОБА_20 виявили пересічні громадяни, які викликали працівників швидкої медичної допомоги і він був доставлений до лікувального закладу.

В той же день, по приїзду в м. Мерефа, ОСОБА_18 по телефону повідомив ОСОБА_7 , про виконання замовлення, а саме про заподіяння тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_20 . У відповідь ОСОБА_7 повідомив, що через декілька днів при зустрічі розрахується з ним.

Приблизно в період з 15 по 17 жовтня 2023 року, точну дату та час не встановлено, до ОСОБА_18 в м. Мерефа приїхав ОСОБА_27 , якому ОСОБА_18 передав як співучаснику (пособнику) злочину 500 доларів США і додатково 20 тисяч гривень.

В другій половині жовтня, але не пізніше 31.10.2023 ОСОБА_7 та ОСОБА_18 , попередньо домовившись по телефону, зустрілися біля приміщення кінотеатру «Київ», розташованого за адресою: м. Харків, бульвар Юр`єва, 1. Під час зустрічі ОСОБА_7 за скоєння указаного злочину передав ОСОБА_18 5000 доларів США.

В подальшому, але не пізніше 31.10.2023 ОСОБА_18 у м. Мерефа Харківського району Харківської області, неподалік місця свого проживання, куди прибув ОСОБА_26 , передав йому частину отриманих від ОСОБА_7 , грошей, а саме 2250 доларів США за виконання замовлення - заподіяння тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_20 .

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ознаками кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених:

ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 398 КК України - як організація умисного заподіяння представнику особи - адвокату ОСОБА_17 у зв`язку з її діяльністю, пов`язаною з наданням правової допомоги, тяжкого тілесного ушкодження, вчиненого за попередньою змовою групою осіб;

ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 121 КК України - як організація умисного тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_20 , тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, вчиненого групою осіб, на замовлення, а також з метою залякування потерпілого.

Слідчий вказав, що проведеними слідчими діями встановити місцеперебування ОСОБА_7 не представилося можливим, за місцем проживання та реєстрації він був відсутній.

24.09.2025 року складено та у спосіб, передбачений Главами 6, 11 КПК України для вручення повідомлень, повідомлено про підозру ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 398, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 121 КК України шляхом вручення письмового повідомлення про підозру його матері ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Цього ж дня здійснено виклик підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до Головного слідчого управління Національної поліції України на 26.09.2025, 29.09.2025 та 30.09.2025, шляхом вручення повісток про виклики його матері ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

26.09.2025, 29.09.2025 та 30.09.2025 підозрюваний ОСОБА_7 не прибув за викликами до Головного слідчого управління Національної поліції України для проведення слідчих (розшукових) дій, при цьому не надав будь-яких відомостей про поважні причини неприбуття на виклик, визначені ст. 138 КПК України.

Відповідно до матеріалів Департаменту карного розшуку Національної поліції України від 30.09.2025 № 92526-2025, отриманих на виконання доручення слідчого у порядку ст. 40 КПК України, встановлено, що ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 26.07.2025 о 05:03 виїхав за межі України через пункт пропуску Шегині, що на кордоні з Республікою Польща, використовуючи паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 . Станом на 30.09.2025 відомості щодо в`їзду ОСОБА_7 на територію України відсутні.

Також, згідно з інформацією наданою Департаментом консульської служби Міністерства закордонних справ України від 26.08.2025 № 71/16-533-101794, відомості щодо перебування ОСОБА_7 на консульському обліку в закордонних дипломатичних установах України відсутні.

Слідчий у клопотанні також посилається на те, що підозрюваний ОСОБА_7 перебуває за межами України, і не прибув за викликами до Головного слідчого управління Національної поліції України для проведення слідчих (розшукових) дій, будучи належним чином про них повідомлений, останнього 01.10.2025 оголошено в державний та міжнародний розшук, про що винесено відповідну постанову.

Здійснення розшуку підозрюваного ОСОБА_7 за межами України можливе шляхом внесення відповідних відомостей про його міжнародний розшук до баз даних Інтерпол.

При цьому, з метою організації розшуку підозрюваного ОСОБА_7 шляхом залучення Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва Національної поліції України, та у випадку встановлення місцезнаходження ОСОБА_7 за межами території України та затримання для екстрадиції останнього, необхідно надати копію ухвали слідчого судді про обрання щодо вказаної особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, завіреної відповідно до вимог Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої Наказом Державної судової адміністрації України від 20.08.2019 № 814.

Крім того слідчий зазначив, що у ході досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

З метою забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам підозрюваного перешкоджати кримінальному провадженню шляхом здійснення незаконного впливу на потерпілих, свідків, інших учасників досудового розслідування, а також запобігання його спробам переховування від органів досудового розслідування та суду, слідчий вважає, що є підстави для обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки він оголошений у міжнародний розшук.

Обрання підозрюваному ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти вищевказаним ризикам, пов`язаним із перешкоджанням здійсненню кримінального провадження та його спробам переховуватися від органів досудового розслідування.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 07 жовтня 2025 року задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах 1-го відділу (розслідування злочинів скоєних проти особи) управління розслідування особливо важливих кримінальних проваджень Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу нагляду за додержанням законів при розслідуванні злочинів проти життя управління організації процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення в обласних прокуратурах Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрано щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Колегія суддів погоджується з вищенаведеними висновками слідчого судді, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Статтею 177 КПК України встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 КПК України, розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу (ч. 6 ст. 193 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Положеннями ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97 ВР (далі - Конвенція) визначено, що нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції, законними є арешт або затримання особи, здійснені з метою допровадження особи до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Обираючи підозрюваному ОСОБА_7 , у порядку ч. 6 ст. 193 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 398, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 121 КК України.

На підставі наданих органом досудового розслідування матеріалів, які обґрунтовують клопотання, колегія суддів встановила, що зазначені у клопотанні обставини підозри підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних.

Зокрема, обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, підтверджуються наступними матеріалами досудового розслідування: показаннями потерпілої ОСОБА_17 від 03.01.2023; протоколом слідчого експерименту із потерпілою ОСОБА_17 від 04.01.2024; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками з потерпілою ОСОБА_17 від 06.01.2023; показаннями свідка ОСОБА_15 від 2 7.09.2024; відомостями, відображеними в ухвалі Господарського суду Харківської області від 30.12.2021 у справі № 922/2145/21; показаннями свідка ОСОБА_28 від 03.03.2023 (сусідка ОСОБА_17 ); протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_28 від 18.01.2024; висновком експерта ДСУ «Головне бюро судово-медичної експертизи МОЗ України» від 20.03.2024 № 6/24 за результатом проведення судової медичної експертизу потерпілій ОСОБА_17 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_18 від 14.11.2024; протоколом огляду речей та документів від 04.04.2024; висновком експерта ДНДЕКЦ МВС України від 13.11.2024 № СЕ-19-24/64509-ФП за результатом проведення судової-портретної експертизи; протоколом огляду речей та документів від 05.02.2025; показаннями потерпілого ОСОБА_20 від 20.05.2024 (один із засновників ТОВ «Овіс Трейд»); висновком експерта ДСУ «Головне бюро судово-медичної експертизи УІОЗ України» від 04.03.2024 № 362/23; показаннями свідка ОСОБА_29 від 24.04.2024; показаннями свідка ОСОБА_21 від 14.11.2023; показаннями свідка ОСОБА_30 від 24.10.2023; показаннями свідка ОСОБА_31 від 15.11.2023; показаннями свідка ОСОБА_31 від 20.08.2025; показаннями свідка ОСОБА_22 від 23.11.2023; показаннями свідка ОСОБА_32 від 24.11.2023; показаннями свідка ОСОБА_33 від 23.10.2023; копіями позовних заяв отриманих у порядку cm. 93 КПК України; показаннями свідка ОСОБА_34 від 16.10.2023 та 25.10.2023; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_35 від 25.10.2023; показаннями свідка ОСОБА_18 , надані ним 19.01.2024 в порядку cm. 225 КПК України в судовому засіданні Печерського районного суд міста Києва; протоколом проведення слідчого експерименту від 24.01.2024 зі свідком ОСОБА_18 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_18 від 22.11.2024, відповідно до якого останній серед восьми фотознімків осіб, на фотознімку № 3 впізнав особу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_18 від 22.11.2024; показаннями свідка ОСОБА_26 , надані ним 19.01.2024 в порядку cm. 225 КПК України в судовому засіданні Печерського районного суд міста Києва; протоколом проведення слідчого експерименту від 25.01.2024 зі свідком ОСОБА_26 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_26 від 22.11.2024; протоколом огляду речей та документів від 04.04.2024; висновком експерта ДНДЕКЦ МВС України від 13.11.2024 № СЕ-19- 24/64515-ФП за результатом проведення судової-портретної експертизи; протокол огляду речей та документів від 24.04.2024; протоколом огляду речей та документів від 30.01.2025; показаннями свідків ОСОБА_36 від 19.04.2024, ОСОБА_37 від 24.04.2024, ОСОБА_38 від 24.04.2024; іншими матеріалами кримінального провадження в своїй сукупності.

Ураховуючи вищезазначені загальні підходи до обґрунтованості підозри, а також встановлені згідно з матеріалами судового провадження факти, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність по справі інформації, яка може переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_7 своїми діями, про які йдеться у повідомленні про підозру, вчинив інкриміновані йому кримінальні правопорушення.

Крім того, слідчим суддею визнано доведеними вказані у клопотанні слідчого ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків, інших підозрюваних, експерта у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється.

Зокрема, наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України (ризик переховування від органів досудового розслідування та суду) обґрунтовується тим, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи, проти правосуддя, за яке законом передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років, що може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Слід також зазначити, що 24.09.2025 в іншому кримінальному провадженні № 0001477 від 27.11.2021, досудове розслідування в якому також здійснюється слідчими Головного слідчого управління Національної поліції України, ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 27, п. п. 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Вищевикладені обставити в своїй сукупності свідчать про те, що підозрюваний ОСОБА_7 , усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення тяжкого та особливо тяжкого кримінального правопорушення, у разі не обрання стосовно нього саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, буде переховуватись від органу досудового розслідування, з метою уникнення від кримінальної відповідальності та покарання.

Колегія суддів вважає також доведеним ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, щодо незаконного впливу на інших учасників провадження, який виражається у тому, що підозрюваний ОСОБА_7 може незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, так як підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи, що може свідчити про схильність підозрюваного до вчинення дій насильницького характеру, зокрема, і до інших учасників кримінального провадження, оскільки серед осіб, які уже допитані та підлягають допиту у кримінальному провадженні як свідки, будуть його знайомі, а також особи, які є співучасниками вказаних злочинів, де з метою уникнення відповідальності, під тиском ОСОБА_7 можуть змінити показання чи забезпечити йому алібі.

Зокрема, підозрюваний ОСОБА_7 може незаконного впливати на потерпілих ОСОБА_20 , ОСОБА_17 ; свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_26 , якими було надано ряд викривальних показань щодо ОСОБА_7 .

Вплив ОСОБА_7 на свідків у кримінальному провадженні шляхом прохань, залякування, примусу, погроз або застосування насильства з метою зміни або ненадання ними викривальних показів щодо обставин вчинення кримінальних правопорушень може призвести до неможливості притягнення його до кримінальної відповідальності.

У свою чергу, ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується тим, що характер та спосіб вчинених дій, тяжкість вчинених підозрюваним кримінальних правопорушень, їх сукупність, дають підстави вважати, що перебуваючи на волі, підозрюваний ОСОБА_7 може вчиняти й інші кримінальні правопорушення чи продовжити кримінальні правопорушення, у яких він підозрюється.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність обрання виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 , оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Оцінюючи можливість обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд апеляційної інстанції насамперед використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена ч. 1 ст. 177 КПК, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Крім того, слідчим суддею враховано, що згідно наявних у матеріалах судового провадження відомостей Департаменту карного розшуку Національної поліції України від 30.09.2025 № 92526-2025, отриманих на виконання доручення слідчого у порядку ст. 40 КПК України, встановлено, що ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 26.07.2025 о 05:03 виїхав за межі України через пункт пропуску Шегині, що на кордоні з Республікою Польща, використовуючи паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 . Станом на 30.09.2025 відомості щодо в`їзду ОСОБА_7 на територію України відсутні.

Також, згідно з інформацією наданою Департаментом консульської служби Міністерства закордонних справ України від 26.08.2025 № 71/16-533-101794, відомості щодо перебування ОСОБА_7 на консульському обліку в закордонних дипломатичних установах України відсутні.

Слідчим суддею також враховано, що постановою старшого слідчого в особливо важливих справах 1-го відділу (розслідування злочинів скоєних проти особи) управління розслідування особливо важливих кримінальних проваджень Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_9 від 01.10.2025 року підозрюваного ОСОБА_7 оголошено в державний та міжнародний розшук. Організацію розшуку покладено на оперативний підрозділ Департаменту карного розшуку Національної поліції України.

З наведеного убачається, що слідчим суддею при розгляді клопотання у порядку ч. 6 ст. 193 КПК України, враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим відносно ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який на думку колегії суддів в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного та конкретними ознаками інкримінованих йому кримінальних правопорушень, є обґрунтованим, та підстав для залишення без задоволення клопотання слідчого чи обрання іншого запобіжного заходу колегія суддів не вбачає.

Разом з цим, колегія суддів зауважує, що обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваної особи, в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України не є остаточним застосуванням стосовно особи запобіжного заходу, натомість, за своєю правовою природою не призводить до негайного взяття особи під варту, а виступає підставою для затримання й доставки цієї особи до місця кримінального провадження.

Так, відповідно до положень вищевказаної ч. 6 ст. 193 КПК України, у разі обрання стосовно підозрюваної особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за її відсутності, після затримання такої особи та не пізніш як через 48 годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю такої особи розглядає питання про застосування стосовно неї обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

Колегія суддів наголошує, що в даному випадку така ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є документом, на підставі якого здійснюється затримання особи як на території України, так і за її межами, здійснюється доставка особи до місця кримінального провадження, а також ухвалюється рішення про застосування запобіжного заходу або екстрадиційного арешту для забезпечення видачі особи з метою притягнення до кримінальної відповідальності.

Доводи апеляційної скарги про те, що повідомлення про підозру ОСОБА_7 було вручено з порушенням порядку, передбаченого КПК України, а орган досудового розслідування, всупереч ч. 1, ч. 2 ст. 139 та ст. 140 КПК України не скористався правом застосування до підозрюваного приводу, а також про те, що захисник підозрюваного і сам підозрюваний повідомили телефон, адресу електронної пошти та адресу місця проживання підозрюваного за кордоном, є необґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

В силу приписів ч. 2 ст. 135 КПК України, у разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Аналіз положень ст. 135 КПК вказує на те, що законодавством передбачено низку альтернативних способів сповіщення особи про виклик/повідомлення, водночас такі способи не є взаємовиключними.

Законодавець не встановлює будь-яких заборонних норм щодо здійснення виклику/повідомлення особи, зокрема, телефоном чи електронною поштою, навіть якщо вона тимчасово чи постійно проживає за межами України.

Процесуальне законодавство не пов`язує порядок вручення судового виклику з бажанням учасника провадження одержати такий судовий виклик. Підозрюваний може не ознайомлюватись зі змістом виклику, направленого телефоном або поштою, проте це не може бути свідченням недотримання слідчим визначеного КПК порядку сповіщення підозрюваного про час та місце його виклику.

З аналізу положень Законів України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», Порядку провадження за заявами про оформлення документів для виїзду громадян України за кордон на постійне місце проживання, Податкового кодексу України, Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, у випадку зміни проживання у зв`язку з виїздом за кордон особа має виконати певні обов`язки та здійснити певні дії, необхідні для зміни свого місця проживання, а саме: зняття з реєстрації місця проживання; внесення відомостей до паспорта громадянина України для виїзду за кордон в частині, що стосується оформлення виїзду на постійне проживання за кордон; подання довідки про реєстрацію місця проживання.

Без проходження вказаних процедур не може відбуватися автоматична зміна статусу відповідної особи і вона продовжує вважатися такою, що має постійне місце проживання в Україні, оскільки зміна місця проживання не відбувається автоматично, з огляду на строк фактичного проживання особи за встановленою адресою. Визначення місця проживання особи для направлення повістки/повідомлення жодним чином не обумовлюється терміном її можливої відсутності за визначеною згідно законодавства адресою місця проживання (у тому числі від терміну відсутності відповідної особи на території України протягом окремого періоду).

Процедура зміни місця проживання потребує від особи здійснення активних дій, а у разі зайняття пасивної позиції, особа свідомо наражає себе на можливі негативні наслідки, які можуть настати з причин не проведення відповідних процедур, пов`язаних зі зміною місця проживання.

Таким чином, дії органу досудового розслідування щодо вручення повідомлення про підозру та повісток про виклик до слідчого матері підозрюваного узгоджуються із вимогами чинного КПК України щодо повідомлення про підозру особи, місцезнаходження якої станом на день вчинення певних процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень не встановлено.

Положеннями ч. 6 ст. 193 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених ст. 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Отже, законодавцем передбачено можливість обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за наявності декількох обставин, які одна від одної не залежать.

У зв`язку із перебуванням підозрюваного за межами України та переховування від органів досудового розслідування, останнього 01.10.2025 року оголошено в державний та міжнародний розшук, про що винесено відповідну постанову, яка в свою чергу оскарженню та скасуванню не підлягає.

Отже, КПК України передбачено спеціальну процедуру вирішення питання, коли особа, щодо якої ставиться питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оголошена у міжнародний розшук.

Відповідно до ч. 1 ст. 281 КПК України, якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або особа перебуває за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, то слідчий, прокурор оголошує його розшук. Зі змісту даної норми закону випливає, що такий розшук може бути державним, міждержавним, міжнародним. Особа оголошується в міжнародний розшук після або одночасно з оголошенням в державний розшук. За наявності підтвердження відомостей про виїзд розшукуваної особи з України міжнародний розшук оголошується негайно. Міжнародний розшук не замінює собою міждержавний розшук в межах певного кола держав і може здійснюватися паралельно з ним.

Чинний КПК України не визначає, якими саме доказами має бути доведено, що особа перебуває у будь-якому із видів розшуку, однак регламентує, що про оголошення розшуку (державного, міждержавного, міжнародного) має бути винесена органом досудового розслідування відповідна постанова (ч. 2 ст. 281 КПК України), що в даному випадку і було здійснено шляхом винесення постанови про оголошення ОСОБА_7 в державний і міжнародний розшуки.

Винесена слідчим або прокурором на підставі ст. 281 КПК постанова про оголошення розшуку підозрюваного у подальшому є підставою для здійснення розшуку оперативним підрозділом, якому доручено здійснювати розшук підозрюваного, усіх необхідних розшукових заходів в межах державного розшуку, або для звернення за міжнародною правовою допомогою - при міждержавному або міжнародному розшуку. Тобто оголошення розшуку підозрюваного на підставі ст. 281 КПК не має будь-якого обмеження за територією в межах держави або за межами України.

Фактично дата винесення органом досудового розслідування постанови про оголошення підозрюваного в міжнародний розшук, її скерування з відповідними матеріалами до РА Укрбюро Інтерполу та внесення відомостей про це до Єдиного реєстру досудових розслідувань і є початком перебування особи в міжнародному розшуку в розумінні вимог ст. 281 КПК України.

Таким чином, прокурором доведено наявність достатніх підстав вважати, що підозрюваний переховується від органів досудового розслідування, оголошений у міжнародний розшук, а тому у сторони обвинувачення наявне право на звернення із клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на підставі ч. 6 ст. 193 КПК України, що спростовує доводи сторони захисту щодо відсутності підстав для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, на даному етапі досудового розслідування свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 398, ч. 2 ст. 121 КК України.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на вищенаведені дані, у колегії суддів наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Ионкало проти України» №42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86,12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07- Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, колегія суддів враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності події та складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, належності та допустимості зібраних у справі доказів, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

З наведених підстав, доводи захисника про те, що з матеріалів провадження, на які посилається сторона обвинувачення, не зрозуміло обґрунтованість підозри у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 398, ч. 2 ст. 121 КК України, є передчасними.

Сукупність матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Посилання апелянта на те, що слідчий суддя не надав належної оцінки доведеності існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними.

Ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що слідчий суддя врахував характер, тяжкість та конкретні обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , характер, специфіку та обставини інкримінованих йому дій, дані про особу підозрюваного у сукупності, та дійшов висновку, що слідчим у клопотанні доведено існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; чи вчинити інше кримінальне правопорушення.

Дослідивши доводи сторони захисту у цій частині, колегія суддів дійшла висновку про відсутність у справі належних доказів, які б підтверджували, що встановлені слідчим суддею ризики на день апеляційного розгляду клопотання відсутні.

Посилання сторони захисту на міцні соціальні зв`язки підозрюваного ОСОБА_7 , який має двоє дітей 2008 та 2016 років народження, матір пенсіонера, має гарну репутацію серед військових і цивільних осіб в м. Харкові, під час проходження служби і захисту України від російських загарбників неодноразово нагороджувався відзнаками, не спростовують висновків про існування ризиків у кримінальному провадженні.

При цьому колегія суддів наголошує, що в даному випадку ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, постановлена в порядку, передбаченому ч. 6 ст. 193 КПК України, не є остаточним застосуванням стосовно особи запобіжного заходу, а є документом, на підставі якого здійснюється затримання особи як на території України, так і за її межами, здійснюється доставка особи до місця кримінального провадження, а також ухвалюється рішення про застосування запобіжного заходу або екстрадиційного арешту для забезпечення видачі особи з метою притягнення до кримінальної відповідальності.

Всі інші обставини, на які посилалась сторона захисту під час апеляційного розгляду, не є безумовними підставами для скасування оскаржуваного рішення та висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 193, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 07 жовтня 2025 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

________________ ________________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4