Провадження по справі № 1-кп/752/4/25
У Х В А Л А

іменем України

"17" листопада 2025 р. Голосіївський районний суд м. Києва у складі колегії суддів:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі - ОСОБА_4 ,

під час судового розгляду об`єднаних кримінальних проводжень № 0000046 від 21.11.2012 та №0000120 від 08.05.2015 стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луганська, одруженого, що має вищу освіту, непрацюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_7 (в режимі ВКЗ),

встановив:

Голосіївським районним судом м. Києва здійснюється судовий розгляд об`єднаних кримінальних проваджень № 0000046 від 21.11.2012 та №0000120 від 08.05.2015, у яких ОСОБА_5 пред`явлено обвинувачення у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 191 КК України.

Під час судового розгляду захисником ОСОБА_7 заявлене клопотання про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч.5 ст.191 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання захисника Не наполягав на розгляді справи по суті.

Прокурор не заперечувала проти задоволення клопотання. Вказувала на те, що строки давності у даному провадженні не переривалися та не зупинялися.

Суд, вирішуючи клопотання сторони захисту, роз`яснивши ОСОБА_5 наслідки закриття, зокрема те що дана підстава не є реабілітуючою та право на повний судовий розгляд та отримавши згоду обвинуваченого на звільнення від кримінальної відповідальності та закриття провадження, приходить до наступного.

Згідно ч. 1 ст. 283 КПК України особа має право на розгляд обвинувачення проти неї в суді або на його припинення шляхом закриття.

Прокурор згідно із ч.2 вказаної статті зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особи про підозру, зокрема звернутись до суду з клопотання про звільнення особи від кримінально відповідальності.

Згідно із ч.1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом про кримінальну відповідальність.

Однією з таких підстав є закінчення строків давності. Порядок та підстави звільнення особи від кримінальної відповідальності за таких обставин визначені у ст. 49 КК України.

Так, відповідно до обвинувального акта, затвердженого 19.07.2013 у кримінальному провадженні №0000046 від 21.11.2012 старшим прокурором прокуратури Голосіївського району м. Києва ОСОБА_8 , ОСОБА_5 пред`явлено обвинувачення у тому, що він, обіймаючи посаду директора ТОВ «Демос-90», будучи службовою особою суб`єкта підприємницької діяльності, отримавши від громадянина ОСОБА_9 за договором доручення про інвестування в будівництво № 159 від 24.07.2007 у період часу з 25.07.2007 по 24.12.2007 грошові кошти в сумі 4 449 302,50 грн., діючи умисно, зловживаючи службовим становищем, порушив вимоги підпункту а) пункту 5.1 глави 5 Постанови Правління НБУ №637 від 15.12.04 «Про затвердження положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» (в редакції Закону 2341-III від 5 квітня 2001 року), не поклав грошові кошти на поточний рахунок ТОВ «Демос-90», який відкритий у ПАТ «Старокиївський банк» та розпорядився ними на власний розсуд, спричинивши своїми умисними діями ОСОБА_9 шкоду в особливо великих розмірах, що більш ніж в шістсот і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину.

Такі дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.5 ст. 191 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем в особливо великих розмірах.

Крім того, відповідно до обвинувального акта, затвердженого 23.01.2016 у кримінальному провадженні №0000120 від 08.05.2015 прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_10 , ОСОБА_5 пред`явлено обвинувачення у тому, що він, за аналогічних обставин заволодів грошовими коштами ОСОБА_11 . .

Так, обіймаючи посаду директора ТОВ «Демос-90» (), будучи службовою особою суб?єкта підприємницької діяльності, ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Жилянська, 30-А, 25.01.2010 уклав з громадянином ОСОБА_11 інвестиційний договір № 41, відповідно до якого зобов`язався забезпечити будівництво та передати у приватну власність ОСОБА_11 офісне приміщення, загальною площею 500 кв.м. в комплексі по АДРЕСА_2 .

ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, отримавши 09.02.2010 від ОСОБА_11 грошові кошти в сумі 4 050 000 грн., зловживаючи своїм службовим становищем, порушив вимоги підпункту а) пункту 5.1 глави 5 Постанови Правління НБУ №637 від 15.12.04 «Про затвердження положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» (в редакції Закону 2341-III від 5 квітня 2001 року), не поклав грошові кошти на поточний рахунок № НОМЕР_1 ТОВ «Демос-90», який відкритий в ПАТ «Старокиївський банк», та розпорядившись ними на власний розсуд, спричинив своїми умисними діями ОСОБА_11 шкоду в особливо великих розмірах, що більш ніж в шістсот і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.

Такі дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування також кваліфіковані за ч.5 ст. 191 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем в особливо великих розмірах.

Враховуючи, що в діях ОСОБА_5 має місце повторність кримінальних правопорушень, передбачена ч.1 ст. 32 КК України, то його дії за двома епізодами розглядаються як вчинення кількох тотожних кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 191 КПК України.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 4 КК України, злочинність та караність, а атож інші наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Вищезазначені кримінальні правопорушення, із заволодіння чужим майном потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_11 на момент їх вчинення -відповідно до ч.5 ст. 12 КК України (в редакції Закону 2341-III від 5 квітня 2001 року), кваліфікувалися як особливо тяжкий злочин, враховуючи, що санкція статті передбачала найтяжче покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років.

Відповідно до вимог п.5 ч.1 ст.49 КК України (в редакції, яка діяла на час вчинення ОСОБА_5 інкримінованого кримінального правопорушення) особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до набрання вироком законної сили минуло 15 років у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

На момент розгляду даного клопотання, інкриміновані ОСОБА_5 діяння, також віднесені до особливо тяжкого злочину, та положення ст. 49 КК України щодо строку звільнення від відповідальності не змінилися.

Згідно даних обвинувальних актів, інкриміновані ОСОБА_5 діяння із заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем в особливо великих розмірах, були вчинені у період з 25.07.2007 по 09.02.2010, тобто станом на дату проведення даного судового засідання минуло більше, ніж 15 років.

Відомостей про те, що у даному провадженні зупинявся та/або переривався строк давності, суду не надано.

За таких обставин, суд вважає, що ОСОБА_5 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ч.5 ст.191 КК України у зв`язку з закінченням строків давності.

Питання про речові докази підлягає вирішенню відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні № 0000120 на залучення експерта (висновок №674 від 24.07.2015 в розмірі 491,04 грн., а також судово-економічної № 242/15 від 11.11.2015 в розмірі 17740,80 грн.), а також у кримінальному провадженні № 0000046 на залучення судово-економічної експертизи в розмірі 3532,80 грн.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 до обвинуваченого ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 8 млн. 100 тис. грн. та моральної шкоди в розмірі 100 тис. грн., завданої кримінальним правопорушенням, який заявлений у кримінальному провадженні № 0000120, а також цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 22 494 517 грн. та моральної шкоди в розмірі 100 тис. грн., завданої кримінальним правопорушенням, який заявлений у кримінальному провадженні №0000046, відповідно до вимог ст.128, 129 КПК України підлягає залишенню без розгляду, оскільки кримінальне провадження підлягає закриттю.

Керуючись ч.2 ст. 4, п.5 ч.1 ст.49 КК України, ст. 128. 128, ч.1 ст. 285, 350 КПК України, суд -

постановив:

Звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч.5 ст.191 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, закривши кримінальні проводження №0000046 від 21.11.2012 та №0000120 від 08.05.2015.

Судові витрати на залучення експертів висновки судово-економічних експертиз №674 від 24.07.2015 в розмірі 491,04 грн., № 242/15 від 11.11.2015 в розмірі 17740,80 грн., в розмірі 3532,80 грн. віднести на рахунок держави.

Цивільні позови потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_9 до обвинуваченого ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

_______________ _______________ _________________