УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2026 року

м. Київ

справа № 204/2952/17

провадження № 51-3057 cк 24

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу судді Дніпровського апеляційного суду від 01 вересня 2025 року про повернення апеляційної скарги,

встановив:

Ухвалою Чечелівського районного суду м. Дніпра від 01 вересня 2025 року задоволено заяву ОСОБА_5 про роз`яснення вироку Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 грудня 2023 року у справі № 204/2952/17. Роз`яснено вищезгаданий вирок в частині вимог за цивільним позовом, а саме: стягнення з ОСОБА_4 щомісячно суми у розмірі 3200,00 гривень на користь ОСОБА_5 , до досягнення її донькою - ОСОБА_6 , 2010 року народження, вісімнадцяти років, слід здійснювати, починаючи з 26 червня 2017 року, дати звернення ОСОБА_5 до суду з позовом.

Ухвалою судді Дніпровського апеляційного суду від 01 вересня 2025 року повернуто апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу місцевого суду про роз`яснення вироку, на підставі п. 4 ч. 3 ст. 399 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).

Не погоджуючись із вказаними судовими рішеннями засуджений ОСОБА_4 поза межами строку на касаційне оскарження (30 грудня 2025 року) звернувся із касаційною скаргою, у якій просить поновити пропущений строк на касаційне оскарження ухвали апеляційного суду.

Перевіривши касаційну скаргу, колегія суддів вважає, що вона підлягає поверненню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 КПК касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Крім того, правило дотримання тримісячного строку для подання касаційної скарги має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності. При цьому, це правило надає сторонам кримінального провадження достатній строк для роздумів, у межах якого вони зобов`язані (мають право) вчинити процесуальну дію.

Частиною 1 ст. 117 КПК встановлено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. До таких причин відносяться обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних документів або їх копій.

Отже, у контексті забезпечення реалізації права на оскарження судового рішення та вирішення питання поновлення строків на таке оскарження у рішеннях ЄСПЛ сформувалась стала практика, відповідно до якої поновлення строків на оскарження може бути виправданим, якщо пропуск строку є поважний, об`єктивно незалежний від волі та поведінки скаржника.

Так, ухвала суду апеляційної інстанції щодо ОСОБА_4 постановлена 01 вересня 2025 року, у зв`язку з чим останнім днем звернення до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою для нього є 02 грудня 2025 року.

Разом із тим засуджений звернувся з касаційною скаргою на зазначену ухвалу апеляційного суду лише 30 грудня 2025 року, тобто після спливу встановленого законом строку на касаційне оскарження.

Із змісту клопотання засудженого про поновлення строку на касаційне оскарження вказаного судового рішення не вбачається наявності обґрунтованих підстав для його поновлення, оскільки у ньому не наведено переконливих доводів на підтвердження обставин, які б свідчили про неможливість отримання копії ухвали апеляційного суду до 02 грудня 2025 року та, відповідно, про об`єктивну неспроможність подати касаційну скаргу у встановлений законом строк.

Посилання засудженого на те, що він не був присутній під час ухвалення рішення Дніпровським апеляційним судом і з цієї підстави строк касаційного оскарження для нього має обчислюватися з дня фактичного отримання повного тексту судового рішення, є безпідставними.

Слід зазначити, що відповідно до вимог статті 426 КПК правило початку перебігу строку на касаційне оскарження є загальним для всіх учасників кримінального провадження, за винятком засудженого, який перебуває під вартою. Оскільки ОСОБА_4 під вартою не перебуває, строк касаційного оскарження для нього обчислюється з моменту проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Враховуючи вищевикладене, Суд визнає зазначені засудженим обставини такими що не можуть свідчити про поважність причин пропуску строку а отже підстав для поновлення строку на касаційне оскарження вказаних судових рішень колегія суддів не вбачає.

Відповідно до положень КПК касаційна скарга повертається, якщо її подано після закінчення строку на касаційне оскарження, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.

Керуючись п. 3 ч. 3 ст.429 КПК, Суд

постановив:

Відмовити засудженому ОСОБА_4 у поновленні строку на касаційне оскарження ухвали судді Дніпровського апеляційного суду від 01 вересня 2025 року про повернення апеляційної скарги.

Повернути касаційну скаргу засудженому ОСОБА_4 разом з усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_7 ОСОБА_2 ОСОБА_3