Справа № 408/7181/19-к
Провадження № 1-в/0186/8/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2026 року м. Шахтарське

Шахтарський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання відділу №20 філії ДУ «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луганська, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 06 серпня 2021 року Біловодським районним судом Луганської області по ч.1 ст.309 КК України до покарання у вигляді обмеження волі на строк 2 роки,

ВСТАНОВИВ:

До Шахтарського міського суду Дніпропетровської області надійшло подання відділу №20 філії Державної установи «Центру пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях про звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання у вигляді обмеження волі на строк 2 роки у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку Біловодського районного суду Луганської області від 06 серпня 2021 року.

Відповідно до подання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений вироком Біловодського районного суду Луганської області від 06 серпня 2021 року по ч.1 ст.309 КК України до покарання у вигляді обмеження волі на строк 2 роки.

Вирок набрав законної сили 07 вересня 2021 року і надійшов на виконання до уповноваженого органу з питань пробації.

08 вересня 2021 року до уповноваженого органу з питань пробації надійшла ухвала Станично-луганського районного суду Луганської області від 07 вересня 2021 року про продовження строку запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою, згідно якої ОСОБА_3 15 квітня 2021 року затримано в порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.1 ч.2 ст.115 КК України, яке було вчинене 12 квітня 2021 року.

Відповідно до відомостей ЄРЗО ОСОБА_3 20 квітня 2021 року був взятий на облік ДУ «Старобільський слідчий ізолятор», де повинен був перебувати, згідно останньої ухвали суду, до 26 березня 2022 року.

Після початку військової агресії рф вказаний слідчий ізолятор був захоплений, ОСОБА_3 залишився на тимчасово окупованій території та перебуває у розшуку з 24 квітня 2023 року як безвісти зникла особа.

До теперішнього часу місцезнаходження ОСОБА_3 не встановлено, рішення у кримінальному провадженні відносно нього по п.1 ч.2 ст.115 КК України не прийнято.

Строк давності виконання обвинувального вироку Біловодського районного суду Луганської області від 06 серпня 2021 року сплинув 07 вересня 2024 року.

У зв`язку з викладеним, уповноважений орган з питань пробації просить вирішити питання про звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання, призначеного вироком Біловодського районного суду Луганської області від 06 серпня 2021 року, у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.

Представник відділу № 20 філії Державної установи «Центру пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд подання без його участі, подання підтримує в повному обсязі.

Виконуюча обов`язки керівника Старобільської окружної прокуратури Луганської області у судове засідання не з`явилася, надала заяву з проханням розглянути подання у її відсутність, прохала подання задовільнити.

Засуджений ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду подання повідомлений належним чином, шляхом публікації оголошення на офіційному сайті суду, про причини неявки суд не сповістив.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

З метою дотримання розумних строків розгляду справи, з огляду на положення п.2 ч.5 ст.539 КПК України, суд вважає за можливе розглянути подання відділу №20 філії Державної установи «Центру пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях у відсутність засудженого, який був належним чином повідомлений про місце та час розгляду подання.

Дослідивши матеріали подання суд встановив наступне.

За правилами ст. 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: три роки - у разі засудження до покарання у виді обмеження волі.

Перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

Перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

У постанові Верховного Суду України від 24 грудня 2015 року у справі № 5-324кс15 сформульовано висновок про те, що ст.80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе - це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання.

Водночас засуджена до певного виду покарання особа не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.

Окрім того, частиною третьою статті 80 КК передбачено положення щодо зупинення перебігу строку давності у разі, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання, а строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

У частині четвертій статті 80 КК також передбачено положення про те, що перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення строку давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину.

Вказані положення свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин застосування статті 80 КК передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Однак ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку є особливим юридичним фактом, питання вирішення якого належить до компетенції суду, а отже, цей факт слід встановлювати з дотриманням вимог процесуальної форми.

Зокрема, редакція частини третьої статті 80 КК певним чином співвідноситься зі статтями 389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у частині третій статті 80 Загальної частини КК, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини КК. Отже, роблячи висновок про ухилення особи від відбування покарання при застосуванні частини третьої статті 80 КК, суд тим самим фактично визнає її винною у вчиненні нового злочину. Таке правозастосування суперечить частині першій статті 62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 31.03.2021 року у справі № 201/604/20.

За результатами дослідження матеріалів клопотання суд встановив, що обвинувальний вирок відносно засудженого ОСОБА_3 від 06 серпня 2021 року на час розгляду судом подання не виконаний, і з моменту набрання 07 вересня 2021 року законної сили вказаним вироком суду минуло більше трьох років.

Відомості щодо притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 390 КК України (ухилення засудженого від відбування покарання у виді обмеження волі), відсутні.

Також відсутні відомості щодо вчинення засудженим нового злочину після набрання вироком суду законної сили.

Ні органом з питань пробації, ні прокурором не наведено обставин, які б свідчили про конкретну поведінку засудженого щодо перешкоджання процедурі виконання вироку, а відповідно підстав для зупинення перебігу давності строку виконання вироку судом не встановлено.

Зважаючи на те, що обвинувальний вирок Біловодського районного суду Луганської області від 06 серпня 2021 року не був виконаний на протязі більше трьох років, а відносно засудженого відсутня інформація про те, що він на протязі цього строку ухилявся від відбування покарання чи вчинив новий злочин, подання органу з питань пробації про звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання у виді обмеження волі у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку слід задовільнити.

Відомості та докази, які б спростовували даний висновок суду, відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.80 КК України, ст. 26 КВК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, - суд

ПОСТАНОВИВ:

Подання відділу №20 філії Державної установи «Центру пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях про звільнення засудженого ОСОБА_3 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку - задовільнити.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання у виді обмеження волі на строк два роки у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку Біловодського районного суду Луганської області від 06 серпня 2021 року.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1