Cправа №991/6017/25
Провадження №11-сс/991/67/26
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 січня 2026 року місто Київ

Колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретар судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю:

представника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 18 червня 2025 року про арешт майна,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду (далі - ВАКС) від 18.06.2025 клопотання детектива Національного антикорупційного бюро України (далі - НАБУ), погоджене прокурором Спеціалізованої антикорупційної прокуратури (далі - САП), про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000088 від 22.02.2024 задоволено частково. Накладено арешт на майно з метою конфіскації, як виду покарання, яке перебуває у власності підозрюваного ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , а саме на:

-нежитлове приміщення (комору), що розташоване за адресою: місто Київ, АДРЕСА_5, приміщення № 275, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000;

-нежитлове приміщення (комору), що розташоване за адресою: місто Київ, АДРЕСА_5, приміщення № 58, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000;

-нежитлове приміщення (комору), що розташоване за адресою: місто Київ, АДРЕСА_6, приміщення № 58, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000;

-нежитлове приміщення (комору), що розташоване за адресою: АДРЕСА_7, приміщення № 147, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000;

-нежитлове приміщення (комору), що розташоване за адресою: АДРЕСА_8, приміщення № 176, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000;

-нежитлове приміщення (комору), що розташоване за адресою: АДРЕСА_9, приміщення № 67, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000;

-нежитлове приміщення (комору), що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000;

-нежитлове приміщення (комору), що розташоване за адресою: АДРЕСА_10, приміщення № 134, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000;

-транспортний засіб Toyota Camry, реєстраційний номер НОМЕР_2 , VIN - код НОМЕР_3 , шляхом заборони відчуження та розпорядження зазначеним майном;

-100 % частки статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інженерний консалтинг» (), шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування зазначеним майном.

Накладено арешт на майно, з метою конфіскації, як виду покарання, яке зареєстроване на праві власності за ОСОБА_5 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , та є об`єктом спільного сумісного майна подружжя із ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , та котре складає 1/2 частину такого спільного майна подружжя, а саме на:

- нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , групи нежитлових приміщень № 335, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000;

- квартири АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000;

- квартири АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00;

- транспортного засобу Scoda Karoq, реєстраційний номер НОМЕР_5 , VIN - код НОМЕР_6 , шляхом заборони відчуження та розпорядження зазначеним майном.

Не погодившись з вказаним рішенням, представником ОСОБА_5 - адвокатом ОСОБА_6 подано апеляційну скаргу, у якій посилається на такі обставини.

Слідчим суддею при розгляді клопотання детектива про арешт майна та ухваленні оскаржуваного судового рішення не враховано, що на майно ОСОБА_5 не поширюється презумпція спільної сумісної власності майна подружжя, оскільки таке є її особистою приватною власністю.

22.01.2013 ОСОБА_8 та ОСОБА_9 зареєстрували шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу « ОСОБА_8 », актовий запис № 47.

28.03.2025 ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , маючи намір врегулювати майнові відносини, майнові права та обов`язки подружжя, включаючи визначення правового режиму майна, як в шлюбі так і на випадок його розірвання, уклали нотаріально посвідчений шлюбний договір.

Відповідно до шлюбного договору майно, набуте кожним з Подружжя після реєстрації шлюбу між Подружжям, належить на праві особистої приватної власності тому з Подружжя, на чиє ім`я таке Майно було придбане та оформлене (зареєстроване) в установленому законом порядку. Майно, набуте кожним з Подружжя за час шлюбу між Подружжям, але на підставі договору дарування та/або в порядку спадкування, є особистою приватною власністю того з Подружжя, ким таке Майно було отримане в дар та/або успадковане.

Пунктом 6.3 шлюбного договору передбачено, що у випадку розірвання шлюбу між Подружжям у встановленому законодавством порядку (незалежно від підстав та порядку розірвання шлюбу), відносини Подружжя стосовно Майна, пов`язані з розірванням шлюбу між Подружжям, регулюються цим Шлюбним договором.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 03.07.2025 у справі № 752/7891/25, розірвано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , зареєстрований 22.01.2013 відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 47.

Право власності на групу нежитлових приміщень АДРЕСА_11 зареєстроване за ОСОБА_5 31.08.2023 та набуте нею у власність на підставі: довідки про право довірителя на набуття у власність об`єкта інвестування, серія та номер: 1/853, виданий 23.08.2023, видавник: ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ СІСТЕМІНВЕСТ»; акт приймання-передачі об`єкта інвестування, серія та номер: б/н, виданий 17.08.2023, видавник: ТОВ «ІНТЕРБУД ТМ»; договору про участь у фонді фінансування будівництва, серія та номер: 1/853, виданий 16.08.2023, видавник: ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ СІСТЕМІНВЕСТ».

Право власності на квартиру АДРЕСА_12 зареєстроване за ОСОБА_5 21.12.2020 та набуте нею у власність на підставі: довідки про право довірителя на набуття у власність об`єкта інвестування, серія та номер: 861/168, виданий 23.11.2020, видавник: ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРАЙМ»; акта приймання-передачі об`єкта інвестування (квартири), серія та номер: б/н, виданий 23.11.2020, видавник: ТОВ «ГІДРОІНЖ-БУД»; договору про участь у фонді фінансування будівництва, серія та номер: 861/168, виданий 16.07.2019, видавник: ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРАЙМ».

Право власності на квартиру АДРЕСА_4 , зареєстроване за ОСОБА_5 25.10.2019 та набуте нею у власність на підставі: договору дарування квартири, серія та номер: 483, видавник: ОСОБА_11 , приватний нотаріус КМНО.

Право власності на транспортний засіб «Skoda Karoq», реєстраційний номер НОМЕР_5 , VIN - код НОМЕР_6 , зареєстроване за ОСОБА_5 та набуте нею у власність на підставі: договору купівлі-продажу автомобіля №119/24 від 14.03.2024.

Таким чином, слідчий суддя, накладаючи арешт на майно ОСОБА_5 , дійшов до помилкового висновку про правовий статус майна ОСОБА_5 як спільної сумісної власності з ОСОБА_8 та наявність його частки у майні ОСОБА_5 .

А тому, зазначена у ч. 5 ст. 170 КПК України умова щодо можливості накладання арешту на майно підозрюваного з метою забезпечення його конфіскації як виду покарання не передбачає можливості арешту майна інших осіб (окрім зазначених у цій нормі), у тому числі колишньої дружини підозрюваного.

Просить скасувати ухвалу слідчого судді ВАКС від 18.06.2025 у частині накладення арешту на майно, що належить ОСОБА_5 , а саме: нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , групи нежитлових приміщень № 335, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000; квартири АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000; квартири АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00; транспортного засобу «Skoda Karoq», реєстраційний номер НОМЕР_5 , VIN- код НОМЕР_6 , та постановити в цій частині нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання детектива.

ОСОБА_5 , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце апеляційного розгляду, у судове засідання не прибула, про поважність причин неприбуття суд не повідомила.

Згідно із ч. 4 ст. 405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття. А тому апеляційна скарга розглядається без участі вказаної особи.

У судовому засіданні представник ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 підтримав вимоги поданої апеляційної скарги, посилаючись на доводи, наведені в ній, прокурор САП заперечив проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 , прокурора САП, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає ухвалу слідчого судді в межах поданої апеляційної скарги представника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 .

У вказаному кримінальному провадженні встановлено такі обставини.

Детективами НАБУ здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000088 від 22.02.2024 за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 364, ч. 4 ст. 368, ч. 4 ст. 369, ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 209 КК України.

12.06.2025 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 364, ч. 4 ст. 369 КК України, а саме: в організації вчинення за попередньою змовою групою осіб закінченого замаху на зловживання службовим становищем, тобто умисного, з метою одержання неправомірної вигоди для юридичної особи використання службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, що могло спричинити тяжкі наслідки охоронюваним законом інтересам держави, а також у наданні третій особі неправомірної вигоди, вчинене за попередньою змовою групою осіб, за вчинення службовою особою, яка займає особливо відповідальне становище в інтересах того, хто пропонує таку вигоду, та в інтересах третьої особи дій з використанням наданого їй службового становища.

Детектив НАБУ звернувся до слідчого судді ВАКС з клопотанням про арешт майна, яке є власністю ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , із метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Частково задовольняючи клопотання детектива, слідчий суддя дійшов до таких висновків: підозра ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 364, ч. 4 ст. 369 КК України, є обґрунтованою; рухоме та нерухоме майно, на яке просить накласти арешт детектив, набуте у власність ОСОБА_5 у період шлюбу із підозрюваним ОСОБА_8 , а тому на таке поширюється режим спільної сумісної власності; частка ОСОБА_8 у праві власності на майно, яке зареєстроване за ОСОБА_5 під час перебування у шлюбі з підозрюваним, складає 1/2 частини (інші дані відсутні), а тому арешту з метою можливої конфіскації може підлягати саме ця частина майна; таке втручання стосуватиметься виключно конкретного майна, яке може бути конфісковане, а тому є співрозмірним обмеженням права власності завданням кримінального провадження.

Однак, колегія суддів не може погодитись із такими висновками у повній мірі.

Положеннями ч. 1 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, можливої конфіскації майна.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Згідно з ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються.

Як убачається із матеріалів кримінального провадження ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 364, ч. 4 ст. 369 КК України.

У випадку ухвалення обвинувального вироку з призначенням ОСОБА_8 покарання за вказаними статтями, останньому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з конфіскацією майна або без такої.

Встановлено, що 22.01.2013 між ОСОБА_8 та ОСОБА_5 укладено шлюб, про що зроблено актовий запис № 47 від 22.01.2013 (т. 1 а. с. 74, 75).

За час перебування у шлюбі з ОСОБА_8 ОСОБА_5 набула у власність: нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_2, групи нежитлових приміщень № 335, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000; квартиру АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000; квартиру АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00; транспортний засіб «Skoda Karoq», реєстраційний номер НОМЕР_5 , VIN- код НОМЕР_6 (т. 1 а. с. 62-64, 73).

Слідчий суддя прийшов до переконання щодо необхідності накладення арешту на майно, яке перебуває у власності ОСОБА_8 , а також на майно, яке зареєстроване на праві власності за ОСОБА_5 , та є об`єктом спільного сумісного майна подружжя із підозрюваним, яке складає 1/2 частину такого спільного майна подружжя.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про необхідність накладення арешту на 1/2:

1)нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , групи нежитлових приміщень № 335, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, дата реєстрації 31.08.2023;

2)квартири АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, дата реєстрації 21.12.2020;

3)транспортного засобу «Skoda Karoq», реєстраційний номер НОМЕР_5 , VIN - код НОМЕР_6 , дата реєстрації 19.03.2024.

Посилання представника в апеляційній скарзі на шлюбний договір від 28.03.2025, укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , із якого вбачається, що подружжя дійшло взаємної згоди про встановлення правового режиму майна, зокрема щодо майна, набутого кожним із Подружжя після реєстрації шлюбу між Подружжям, яке належить на праві особистої приватної власності тому з Подружжя, на чиє ім`я таке майно було придбане та оформлене (зареєстроване) - в установленому законом порядку, колегія суддів оцінює критично.

Однією із загальних засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України).

Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Згідно з ч. 3 ст. 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

У постанові Верховного Суду від 13 квітня 2022 року (справа № 757/62043/18-ц) колегія суддів зазначила, що договір як приватно-правова категорія, є універсальним регулятором між учасниками цивільних відносин, покликаний забезпечити регулювання цивільних відносин, та має бути направлений на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Приватно-правовий інструментарій (зокрема, вчинення договору не для регулювання цивільних відносин та не для встановлення, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків) не повинен використовуватися учасниками цивільного обороту для невиконання публічних обов`язків, звільнення майна з під арешту в публічних відносинах або уникнення арешту та/або можливої конфіскації. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом.

Враховуючи дату початку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000088 (22.02.2024), дату укладання шлюбного договору між ОСОБА_8 та ОСОБА_5 (28.03.2025), зокрема після початку досудового розслідування, дати набуття права власності на майно та обсяг такого майна, колегія суддів вважає, що такі дії подружжя свідчать про їхню недобросовісну поведінку, оскільки укладення договору було зумовлене не реальним волевиявленням щодо розпорядження майном, з метою встановлення, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, а наміром уникнути накладення арешту на таке майно. Така мета свідчить про використання цивільно-правового договору як формального інструменту для обходу вимог закону та порушення прав інших осіб, що суперечить засадам добросовісності, розумності та справедливості.

Слідчий суддя дійшов правильного висновку, що частина ОСОБА_8 у праві власності на майно, яке зареєстроване за ОСОБА_5 у період перебування у шлюбі з підозрюваним, складає 1/2 частини (інші дані відсутні), а тому саме ця частина майна може підлягати арешту, що не суперечитиме вимогам КПК України, при цьому представником ОСОБА_5 не надано переконливих доказів на спростування висновків слідчого судді щодо необхідності накладення арешту на нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_2, групи нежитлових приміщень № 335, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, дата реєстрації 31.08.2023; квартиру АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, дата реєстрації 21.12.2020; транспортний засіб «Skoda Karoq», реєстраційний номер НОМЕР_5 , VIN - код НОМЕР_6 , дата реєстрації 19.03.2024.

Втім, колегія судді не може погодитись з висновком слідчого судді щодо необхідності накладення арешту на квартиру АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 57 Сімейного кодексу України передбачено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування.

Як убачається із матеріалів провадження, 25.10.2019 між ОСОБА_8 та ОСОБА_5 укладено договір дарування, предметом якого є квартира АДРЕСА_4 (т. 7 а. с. 84-85).

Відтак, обґрунтованим є посилання в апеляційній скарзі на відсутність підстав для накладення арешту на майно ОСОБА_5 , зокрема квартиру АДРЕСА_4 , оскільки цей договір укладено задовго до дати внесення в ЄРДР кримінального провадження № 0000088 - 22.02.2024, а тому відсутні підстави для висновку про укладення цього цивільно-правового договору як формального інструменту для обходу вимог закону та порушення прав інших осіб, що суперечить засадам добросовісності, розумності та справедливості.

Із положень ст.1 Протоколу 1 до Конвенції вбачається, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Будь-яке втручання державного органу в права осіб повинне забезпечити справедливий баланс між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (п.69, 73 рішення ЄСПЛ від 23.09.1982 у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції»). Тобто повинне існувати обґрунтоване співвідношення між засобами, що застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Оскільки досудове розслідування здійснюється, у тому числі, за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 364, ч. 4 ст. 369 КК України, слід визнати, що арешт вищенаведеного майна забезпечує справедливий баланс між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, відповідає принципу розумності, є співрозмірним, виходячи із завдань кримінального провадження, не покладає індивідуальний та надмірний тягар на власників.

За вказаних обставин апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 слід задовольнити частково, ухвалу слідчого судді скасувати в частині накладення арешту на квартиру АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00, у цій частині постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання детектива про арешт. У решті ухвалу слідчого судді від 18.06.2025 залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 418, 419, 422, 424, 532 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 18 червня 2025 року в частині накладення арешту на квартиру АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00, скасувати.

У цій частині постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання детектива про арешт квартири АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00.

У решті ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 18 червня 2025 року залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала є остаточною, набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3