Справа № 127/2140/13-к
Провадження №11-кп/801/130/2026
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2026 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

Судді-доповідача: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора

у режимі відеоконференції ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засідання в м. Вінниці відкрите апеляційне провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 , подану в інтересах ОСОБА_8 , на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 27.11.2025, якою відмовлено у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_7 , подану в інтересах ОСОБА_8 , про скасування арешту з майна у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ст.. 290, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 28 ст. 290 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28 ст. 290 КК України, ОСОБА_12 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. ч. 3 ст. 28 ст. 290 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 27.11.2025 було відмовлено у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_8 , про скасування арешту з майна.

Дану ухвала мотивовано тим, що у матеріалах кримінального провадження та у матеріалах судової справи № 127/2140/13-к відсутня будь-яка інформація щодо накладення арешту на автомобіль «Toyota Land Cruiser Prado» д.н.з. НОМЕР_1 , 2006 року випуску, чорного кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 .

Адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, у якій просила скасувати ухвалу суду першої інстанції, клопотання про скасування арешту з майна задовільнити у повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що ухвала Вінницького міського суду Вінницької області від 27.11.2025 є незаконною, необґрунтованою та немотивованою, постановленою без повного й всебічного з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення клопотання.

Зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про ненадання доказів накладення арешту на автомобіль «Toyota Land Cruiser Prado», 2006 року випуску, оскільки представником заявниці були здійснені всі можливі дії для їх отримання, однак відповідні документи не збереглися з огляду на закінчення строків їх зберігання, про що суду повідомлялося.

Адвокат у своїй апеляційній скарзі наголошує, що кримінальне провадження, у межах якого накладено арешт, закінчено, у зв`язку з чим подальше застосування арешту втратило правову мету, тоді як заявниця, набувши право власності на автомобіль у порядку спадкування, фактично позбавлена можливості володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй майном.

17.12.2025 на адресу Вінницького апеляційного суду надійшло клопотання від адвоката ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_8 , у якому адвокат просила здійснювати розгляд апеляційної скарги без її участі та участі ОСОБА_8 . Також, зазначено, що апеляційну скаргу підтримує у повному обсязі та просить її задовільнити.

Відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Оскільки, на адресу суду надійшло клопотання про розгляд апеляційної скарги без участі адвоката та особи, яку вона представляє, суд апеляційної інстанції вважає за можливе провести розгляд апеляційної скарги без їхньої участі.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вислухавши думку прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши мотиви апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження, прийшла до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Указаним вимогам ухвала Вінницького міського суду Вінницької області від 27.11.2025 відповідає.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до вимог ст.ст. 94, 370 КПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на належних, допустимих та достовірних доказах, досліджених у судовому засіданні, а висновки суду не можуть базуватися на припущеннях або неперевірених відомостях.

Як убачається з матеріалів справи, звертаючись із клопотанням про скасування арешту майна, заявниця посилалася на те, що арешт автомобіля «Toyota Land Cruiser Prado», 2006 року випуску, було накладено в межах кримінальної справи № 127/2140/13-к.

Водночас жодного процесуального рішення слідчого судді чи суду ухвали або постанови, прийнятої відповідно до вимог КПК України, яким би безпосередньо підтверджувався факт накладення арешту саме у межах зазначеного кримінального провадження, до матеріалів справи надано не було.

Надані стороною відповіді на адвокатські запити не підтверджують факту накладення арешту на майно саме в межах кримінальної справи № 127/2140/13-к.

Так, із відповіді Головного слідчого управління Національної поліції України (том 25 а.с. 11) вбачається, що наведені у ній відомості стосуються кримінального провадження № 0000036 (кримінальна справа № 24-295), обвинувальний акт у якому було скеровано до Вінницького міського суду ще 28 квітня 2014 року. При цьому у вказаній відповіді відсутні будь-які посилання на кримінальну справу № 127/2140/13-к, а також відомості про накладення арешту в її межах.

Водночас у матеріалах справи міститься кінцеве судове рішення ухвала Вінницького міського суду Вінницької області від 29.09.2016, якою завершено розгляд відповідного кримінального провадження. Однак у зазначеній ухвалі фігурує інший номер кримінального провадження № 0000024, що не поєднується ані з номером кримінальної справи № 127/2140/13-к, ані з номером провадження № 0000036, на який посилається орган досудового розслідування у відповіді на адвокатський запит.

Таким чином, наявні у матеріалах справи документи свідчать про невідповідність номерів кримінальних проваджень, а також про відсутність належного та допустимого підтвердження того, що арешт майна було накладено саме в межах кримінальної справи № 127/2140/13-к. За таких обставин посилання сторони на існування арешту у зазначеній справі ґрунтуються на припущеннях і не підтверджуються жодним процесуальним рішенням, ухваленим у відповідному кримінальному провадженні.

За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували накладення арешту на спірний транспортний засіб саме у межах того кримінального провадження, в якому вирішується питання про його скасування, а отже, відсутні правові підстави для застосування положень ст. 174 КПК України.

Посилання сторони на неможливість отримання відповідних процесуальних документів у зв`язку із закінченням строків їх зберігання не можуть бути підставою для задоволення клопотання, оскільки суд не вправі замінювати відсутні докази припущеннями або встановлювати юридично значущі обставини без їх належного підтвердження.

Колегія суддів додатково зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України клопотання про скасування арешту майна може бути задоволене лише за умови доведення заявником того, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або що арешт було накладено необґрунтовано.

Отже, вирішуючи питання про скасування арешту, суд зобов`язаний насамперед встановити факт існування арешту як заходу забезпечення кримінального провадження, а також перевірити, у межах якого саме кримінального провадження та на підставі якого процесуального рішення він був накладений.

Таким чином, за відсутності в матеріалах справи доказів того, що арешт на спірний транспортний засіб був накладений саме у межах даного кримінального провадження, суд позбавлений можливості перевірити обґрунтованість такого арешту або встановити, чи відпала потреба в його подальшому застосуванні, як цього вимагає ч. 1 ст. 174 КПК України.

За таких обставин висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання є обґрунтованим, оскільки заявником не доведено жодної з підстав, передбачених ч. 1 ст. 174 КПК України, для скасування арешту майна.

Із огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність доказів накладення арешту саме в межах даного кримінального провадження та правомірно відмовив у задоволенні клопотання, у зв`язку з чим підстав для скасування оскаржуваної ухвали не вбачається.

Керуючись ст.ст. 170, 174, 405, 407, 419 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу скаргою адвоката ОСОБА_7 , подану в інтересах ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 27.11.2025, якою відмовлено у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_7 , подану в інтересах ОСОБА_8 , про скасування арешту з майна у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ст.. 290, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 28 ст. 290 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28 ст. 290 КК України, ОСОБА_12 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. ч. 3 ст. 28 ст. 290 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набуває законної сили з моменту оголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3