Справа № 642/4006/24
Провадження № 1-кс/642/1833/25
УХВАЛА

Іменем України

17 грудня 2025 року слідчий суддя Холодногірського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові клопотання слідчого СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з повною вищою освітою, одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, маючого на утриманні матір похилого віку 75 років, працюючого філія «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця» ВП пасажирське вагонне депо Харків-сортувальний, слюсарем з ремонту рухомого складу, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді із клопотанням, в якому просить застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Як вбачається з наданих органом досудового розслідування матеріалів, що СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000985 від 07.06.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 30.04.2024 о 09:00 год., військовозобов`язаному лейтенанту запасу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_3 вручено повістку на відправку до команди КППК на 03.05.2024.

Однак, ОСОБА_5 виявив бажання пройти медичне обстеження, у зв?язку з чим, йому було видане направлення №2052 від 30.04.2024 на медичний огляд військово лікарською комісією, з метою визначення ступеню придатності до військової служби.

Того ж дня, 30.04.2024, військовозобов`язаний лейтенант запасу ОСОБА_5 пройшов медичний огляд військово-лікарською комісією (ВЛК) при ІНФОРМАЦІЯ_4 , розташованій за адресою: м. Харків, вул. Полтавський Шлях, 40, та за результатами медичного огляду, проведеного військово - лікарською комісією у відповідності до вимог «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу та медичний огляд у Збройних Силах України», затвердженого Наказом Міністра Оборони України від 14.08.2008 № 402, згідно довідки №2052/91-1957 від 30.04.2024 останнього визнано придатним до військової служби.

Після проходження медичної комісії, 30.04.2024 о 15:30 год., ОСОБА_5 поставив особистий підпис у врученій 30.04.2024 о 09:00 год. співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_3 повістці на відправку до команди КППК на 03.05.2024.

Крім того, ОСОБА_5 під особистий підпис було ознайомлено з положенням ст. 336 КК України.

Проте, будучи придатним до військової служби за станом здоров?я та не маючи права на відстрочку від призову на військову службу за мобілізацією, передбаченого ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993, військовозобов`язаний ОСОБА_5 усупереч вказаним вимогам законодавства, діючи з умислом, усвідомлюючи наслідки своїх дій, з метою ухилення від призову за мобілізацією на військову службу під час мобілізації, отримавши 30.04.2024 о 15 год 30 хв повістку для відправляння до команди КППК, 03.05.2024, до пункту збору, розташованого на ділянці ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_2 , не прибув, тим самим ухилився від військової служби.

Таким чином, у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, а саме: ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Підозра висунута ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами: повідомленням про вчинення кримінального правопорушення від ІНФОРМАЦІЯ_3 від 03.05.2024 разом з додатками, допитом свідка ОСОБА_7 від 10.07.2024 та від 17.11.2024, допитом свідка ОСОБА_8 від 10.07.2024, матеріалами, вилученими в ході тимчасового доступу в ІНФОРМАЦІЯ_3 від 29.07.2024, допитом свідка ОСОБА_9 від 16.11.2024, протоколом огляду предмета від 15.01.2025 (диск з інформацією, вилученою в ході тимчасового доступу в ПрАТ «Київстар»), протоколом огляду місця події від 02.01.2025 проведеного за адресою: АДРЕСА_1 , додатковим допитом свідка ОСОБА_10 від 24.01.2025.

16.06.2025 з прокурором Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_11 , узгоджене повідомлення про підозру ОСОБА_5 , яке не було пред`явлено особі в зв`язку з тим, що останній до органів досудового слідства не з`явився, про причини своєї неявки нічого не повідомив.

Згідно чинного КПК України ОСОБА_5 були направлені повістки про виклик для зобов`язання його явки до ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області для повідомлення йому про підозру, допиту в якості підозрюваного та вручення клопотання про обрання запобіжного заходу, через засоби поштового зв`язку АТ «Укрпошта».

Крім того, 16.06.2025 здійснено виїзд за місцем проживання останнього.

У зв?язку з тим, що дружина ОСОБА_5 . ОСОБА_12 відмовилась отримувати повістки про виклик її чоловіка та повідомляти будь-яку інформацію стосовно місцезнаходження ОСОБА_5 , їй було в голос, із застосуванням відеофіксації, повідомлено про зобов`язання явки ОСОБА_5 до ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області, для повідомлення про підозру, допиту останнього в якості підозрюваного та вручення клопотання про обрання запобіжного заходу, у відповідності до ст. 135 КПК України. Також, ОСОБА_12 виступила проти спілкування з матір?ю ОСОБА_5 .

Крім того, ОСОБА_12 та доньці ОСОБА_5 . ОСОБА_13 неодноразово здійснювались телефонні дзвінки, надсилались SMS-повідомлення на їх номери телефону, а також повідомлення у месенджерах «Viber» та «WhatsApp» на зареєстровані на їх контакті номери акаунти. Жодної відповіді від останніх не надходило.

30.06.2025 слідчим СВ ВП № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області було винесено постанову про зупинення досудового розслідування та оголошення в розшук ОСОБА_5 .

16.12.2025 місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_5 було встановлено та на підставі ухвали слідчого судді Холодногірського районного суду м. Харкова ОСОБА_14 від 30.06.2025 (справа 642/4006/24, провадження №1-кс/642/956/25) останнього затримано в порядку ст. 191 КПК України з метою приводу до суду, для участі в розгляді клопотання про застосування стосовно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В той же день ОСОБА_5 вручено повідомлення про підозру.

16.12.2025 постановою слідчого СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 було відновлено досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000985 від 07.06.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України.

Відповідно до ст. 12 КК України ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні нетяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 5 років.

На цей час вбачаються підстави для застосування запобіжного заходу до ОСОБА_5 у виді тримання під вартою, передбачені ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`яти років, крім підстав передбачених ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, які визначені цією статтею.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні умисного нетяжкого злочину, у органу досудового розслідування є підстави вважати що у підозрюваного можуть виникнути передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України спроби:

- продовжувати переховуватись від органів досудового розслідування або суду, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні нетяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 5 років, обставини злочину, в якому підозрюється ОСОБА_5 свідчать про його схильність до скоєння протиправних дій. Крім того, досудовим розслідуванням не встановлено законних джерел отримання заробітку, а також хоч останній і перебуває у шлюбі, у останнього відсутні стійкі міцні соціальні зв`язки. Крім цього, підозрюваний усвідомлює незворотність настання покарання, та може, намагаючись уникнути кримінальної відповідальності за скоєне, покинути місце мешкання, у зв`язку з чим наявний ризик його ухилення від слідства та суду;

- незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, з метою змусити останніх відмовитись від раніше наданих показів щодо обставин вчиненого кримінального правопорушення, оскільки маючи процесуальний статус підозрюваного та залишаючись на свободі, останньому відомо місце мешкання свідків у вказаному кримінальному провадженні;

- вчинити інші кримінальні правопорушення. Наявність вказаного ризику підтверджується даними про особу підозрюваного який законних джерел отримання заробітку не має, не працевлаштований, обставини кримінального правопорушення в якому він підозрюється свідчать про його схильність до вчинення злочинів, у зв`язку з чим, існують достатні підстави вважати, про його небажання вести законний спосіб життя.

Враховуючи викладене, у органу досудового розслідування є обґрунтовані підстави вважати, що до підозрюваного ОСОБА_5 не може бути застосований більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_5 умисного нетяжкого кримінального правопорушення, свідчать про його підвищену суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, а також даними про особу підозрюваного, свідчать про наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України та спростовують можливість застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу.

Враховуючи викладені вище обставини, можна зробити висновок, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, та виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язків, тому слідчий звертається до суду з клопотанням про застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали клопотання та послалися на те, що застосування жодного більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Підозрюваний в судовому засіданні проти задоволення клопотання слідчого заперечував, пославшись, що він не має бажання переховуватись від органу досудового слідства та суду, просив обрати відносно нього більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою у вигляді домашнього арешту.

Захисник ОСОБА_6 проти задоволення клопотання також заперечував, зазначивши, що ризики, передбачені ст.177 КПК України не доведені та повідомлення про підозру не обґрунтована належним чином, послався на те, що стороною обвинувачення не враховані дані про особу підозрюваного ОСОБА_5 , зокрема те, що він офіційно працює, має постійне місце реєстрації та проживання, одружений, має на утриманні матір похилого віку 75 років, позитивно характеризується за місцем роботи, відповідно даних «Резерв+» перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_5 , та має бронювання, раніше не судимий, що свідчить про міцні соціальні зв`язки. Просив відмовити в задоволенні клопотання слідчого та застосувати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання або нічного домашнього арешту.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що подане клопотання підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Так, слідчим відділом ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000985 від 07.06.2024 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України.

16.06.2025 слідчим СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 повідомлено про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України.

30.06.2025 підозрюваного ОСОБА_5 оголошено в розшук та зупинено досудове розслідування.

30.06.2025 ухвалою слідчого судді Холодногірського районного суду м. Харкова було надано дозвіл на затримання ОСОБА_5 з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

16.12.2025 місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_5 було встановлено та на підставі ухвали слідчого судді Холодногірського районного суду м. Харкова ОСОБА_14 від 30.06.2025 (справа 642/4006/24, провадження №1-кс/642/956/25) останнього затримано в порядку ст. 191 КПК України з метою приводу до суду, для участі в розгляді клопотання про застосування стосовно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В той же день ОСОБА_5 вручено повідомлення про підозру.

16.12.2025 постановою слідчого СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 було відновлено досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000985 від 07.06.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України.

Для досягнення мети і завдань кримінального провадження, у сторони обвинувачення виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

Відповідно до ст.131 КПК України, з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення, до яких віднесені, зокрема і запобіжні заходи.

Згідно з ч. 1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачений КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

В ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України.

Оцінюючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_15 кримінального правопорушення за наведених у повідомленні про підозру обставин, слідчий суддя керується стандартом доказування «обґрунтована підозра». Цей стандарт є менш суворим у порівнянні зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується під час розгляду висунутого особі обвинувачення по суті, та не передбачає оцінку доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину.

Як зазначав Європейський Суд з прав людини у рішеннях «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України» під обґрунтованою підозрою Європейський суд розуміє існуючі факти або інформацію, яка може переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити кримінальне правопорушення. Отже, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення особі, але вони мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування та застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

На підставі оцінки сукупності отриманих фактів та обставин суд лише визначає, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_5 підтверджується наданими слідчим матеріалами, зокрема: повідомленням про вчинення кримінального правопорушення від ІНФОРМАЦІЯ_3 від 03.05.2024 разом з додатками; допитом свідка ОСОБА_7 від 10.07.2024 та від 17.11.2024; допитом свідка ОСОБА_8 від 10.07.2024; матеріалами, вилученими в ході тимчасового доступу в ІНФОРМАЦІЯ_3 від 29.07.2024; допитом свідка ОСОБА_9 від 16.11.2024; протоколом огляду предмета від 15.01.2025 (диск з інформацією, вилученою в ході тимчасового доступу в ПрАТ «Київстар»); протоколом огляду місця події від 02.01.2025 проведеного за адресою: АДРЕСА_1 ; додатковим допитом свідка ОСОБА_10 від 24.01.2025; - протоколом затримання ОСОБА_5 в порядку ст. 191 КПК України; - іншими доказами у їх сукупності.

Відомості, які містяться у наведених матеріалах, узгоджуються з обставинами, зазначеними у повідомленні про підозру, підтверджують їх та у своїй сукупності дають вагомі підстави для висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України.

Слід наголосити, що стандарт доказування «обґрунтована підозра» обмежує міру, до якої слідчий суддя може оцінювати обставини, відомості про які надані сторонами. В межах оцінки питань, обумовлених розглядом клопотання, слідчий суддя не констатує та не має права констатувати винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Слідчий суддя, перевіривши надані матеріали, вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, оскільки ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є доведеними.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий послався на існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, отже слідчий суддя має оцінити їх наявність, зокрема ризиків:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

- незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні;

- вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи слідчого про те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні нетяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк до п`яти років.

На переконання слідчого судді, очікування можливого суворого покарання саме по собі може бути реальним мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який зазначав, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (п. 80 рішення у справі «Ілійков проти Болгарії»).

Разом з тим, сама лише тяжкість кримінального правопорушення та суворість можливого покарання без врахування інших факторів не є достатньою підставою для висновку про наявність такого ризику. Під час оцінки цього ризику слідчий суддя враховує обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , а також відомості про особу підозрюваного.

Наведені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що ОСОБА_5 , усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, а також вчинити інше кримінального правопорушення.

Під час оцінки ризику впливу на свідків слідчий суддя виходить з того, що:

- по-перше, показання свідків, як тих, що вже допитані в ході досудового розслідування, так і тих, які можуть бути допитані у подальшому, є процесуальними джерелами доказів (ч. 2 ст. 84 КПК України) та можуть мати важливе значення в контексті предмету доказування у цьому кримінальному провадженні;

- по-друге, встановлена кримінальним процесуальним законом процедура отримання показань свідків передбачає безпосереднє сприйняття їх судом у судовому засіданні (ст. 23, 224 КПК України). Отже, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Оцінюючи наявність цього ризику слідчий суддя враховує, обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 .

Наведені обставини обґрунтовано свідчать про наявність ризику того, що підозрюваний як самостійно, так й через інших осіб може впливати на свідків з метою підбурення їх до зміни наданих раніше показань у кримінальному провадженні, надання неправдивих показань (висновків) чи відмови від дачі показань на користь підозрюваного.

Крім того, може вчинити інше кримінальне правопорушення, наявність зазначеного ризику підтверджується даними про особу підозрюваного, а саме обставини вчинення правопорушення свідчать про його схильність до вчинення злочинів, у зв`язку з чим існують достатні підстави вважати, про його небажання вести законний спосіб життя..

З урахуванням обґрунтованої підозри та встановлених ризиків кримінального провадження, на цьому етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою досягнення дієвості відповідного кримінального провадження і забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Тому застосування більш м`якого запобіжного заходу недостатнє для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, та не зможе забезпечити йому належну процесуальну поведінку, а тому обирає йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування.

Також слідчим суддею враховано дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, офіційно працює, позитивно характеризується за місцем роботи, одружений, має на утриманні матір похилого віку 75 років, відповідно даних «Резерв+» має бронювання, крім того має постійне місце реєстрації та проживання, його стан здоров`я, а також те, що матеріали клопотання не містять будь-яких даних, що поточний стан його здоров`я перешкоджає перебуванню в ізоляції від суспільства.

При вирішенні питання щодо обґрунтованості клопотання слідчий суддя враховує, що слідчим та прокурором доведено, що встановлені під час розгляду клопотання обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, а тому приходить до висновку про доцільність застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1(c), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року).

Разом з тим, у відповідності до ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Вирішення даного питання є виключною дискрецією суду.

Якщо притримуватись тієї думки, що під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд не має права розглядати питання щодо розміру застави, необхідно буде визнати, що таке тримання під вартою особи перетворюється для неї на безальтернативний запобіжний захід.

Відповідно до рішень ЄСПЛ у справі «В. проти Швейцарії» (W. V. Switzerland), 14379/88 від 26.01.1993, у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain), 12050/04 від 08.01.2009, розмір застави повинен бути належною гарантією того, що заявник вирішить не зникати через побоювання втратити цю заставу, при визначенні розміру застави виправданим є врахування серйозності обставин справи.

Європейський суд з прав людини приділяє увагу питанню визначення розміру застави, яка за своїм характером не буде надмірною та зможе забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на них обов`язків.

З огляду на викладене слідчий суддя вважає доречним з`ясувати питання щодо визначення належного розміру застави.

Європейський суд з прав людини неодноразово своїх рішеннях наголошував на тому, що таке питання є основним правом на свободу, гарантованим статтею 5 Конвенції, тому органи влади повинні докладати максимум зусиль для встановлення належного розміру застави, в т.ч. під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При визначенні альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, слідчий суддя наряду з положеннями статей 182, 183 КПК України, з врахуванням особи підозрюваного, який офіційно працює, має постійне місце реєстрації та проживання, одружений, має на утриманні матір похилого віку 75 років, позитивно характеризується за місцем роботи, відповідно даних «Резерв+» перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_5 , та має бронювання, раніше не судимий, інших обставин встановлених під час розгляду клопотання, в тому числі обставин визначених ст.178 КПК України, матеріального та сімейного становища підозрюваного, враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні та враховує конкретні обставини інкримінованого діяння, тяжкість кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, та вважає, що застава у межах, визначених п.1 ч.5 ст.182 КПК України, здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а тому суд визначає заставу в розмірі трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 9084 грн. (3028 х 3= 9 084 грн.).

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, вважаю за необхідне покласти на нього обов`язки відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України.

Враховуючи викладене клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 211, 372, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУ НП в Харківській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківського слідчого ізолятора» строком на 60 днів, в межах строку досудового розслідування, а саме до 31.01.2026.

Визначити суму застави у розмірі трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що у грошовому виразі становить 9084 гривні, які необхідно внести на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Харківській області, протягом дії запобіжного заходу.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_5 з-під варти - звільнити.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: 1) прибувати до слідчого, прокурора, чи суду за першою вимогою; 2) не відлучатися з населеного пункту, в якому проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; 4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії ухвали до 31.01.2026 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк, але з моменту вручення йому ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали складено 22.12.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1