постанова

ІМЕНЕМ УКРАЇНи

23 вересня 2025 року

м. Київ

справа № 278/2471/15к

провадження № 51-961км25

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

виправданих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 09 грудня 2024 року у кримінальному провадженні № 0000228 за обвинуваченням

ОСОБА_6 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Троїцька Челябінської області Російської Федерації, мешканця м. Житомира,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Ізяслава Хмельницької області, мешканця м. Житомира,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки с. Озерне Любарського району Житомирської області, мешканки м. Житомира, та

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки та мешканки м. Житомира,

кожного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191 та ч. 3 ст. 28 - ч. 2 ст. 366 Кримінального кодексу України (далі - КК).

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судами обставини

За вироком Богунського районного суду м. Житомира від 15 травня 2023 року, залишеним без змін ухвалою Житомирського апеляційного суду від 09 грудня 2024 року, ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 визнано невинуватими у пред`явленому обвинуваченні та виправдано на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) у зв`язку з недоведеністю наявності в їхніх діях складу кримінальних правопорушень.

Вирішено долю речових доказів, процесуальні витрати віднесено на рахунок держави.

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 обвинувачувались у вчиненні інкримінованих злочинів за наступних обставин.

ОСОБА_6 (як директор і співзасновник) та ОСОБА_5 (як співзасновник) Товариства з обмеженою відповідальністю «Екопродукт» (далі - ТОВ), на початку січня 2012 року з метою заволодіння способом службового підроблення чужим майном - грошовими коштами, які підлягали виплаті сільськогосподарським товаровиробникам - фізичним особам, як компенсація за продане ними ТОВ м`ясо в живій вазі, розробили відповідний план та прийняли рішення про створення організованої групи, до складу якої залучили як виконавців головного бухгалтера ТОВ ОСОБА_9 і економіста з бухгалтерського обліку та аналізу господарської діяльності цього товариства ОСОБА_10 , тобто створили організовану групу, до складу якої увійшло не менше трьох осіб.

У період із лютого 2012 року по січень 2013 року ОСОБА_6 , діючи у відповідності до розробленого плану, спільно з іншими учасниками групи перерахували з розрахункового рахунку ТОВ відкритого в ПАТ «Перший інвестиційний банк» у м. Житомирі на спеціальний рахунок № 5262, відкритий в Управлінні Державної казначейської служби України у Житомирському районі, грошові кошти в сумі 2 916 023, 40 грн з метою здійснення виплат юридичним та фізичним особам за поставлене ТОВ м`ясо в живій вазі.

На підставі письмових заявок про видачу ТОВ готівки ОСОБА_6 одержав у відділенні № 6 Житомирського РВ ПАТ КБ «Приватбанк» грошові кошти в сумі 2 766 746, 03 грн, а саме: в січні та лютому 2012 року по - 170 761, 66 грн, у березні 2012 року - 194 437, 85 грн, квітні 2012 року - 325 818, 19 грн, травні 2012 року - 177 458, 25 грн, червні 2012 року - 326 696, 62 грн, липні 2012 року - 155 544, 34 грн, серпні 2012 року - 306 391, 64 грн, вересні 2012 року - 244 730, 72 грн, жовтні 2012 року - 258 733, 67 грн, листопаді 2012 року - 165 971, 68 грн, грудні 2012 року - 222 709 грн, січні 2013 року - 217 492, 41 грн.

Ці кошти ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 розподілили між собою і використали на власний розсуд.

З метою приховування незаконного заволодіння грошовими коштами ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 для усунення перешкод при складанні, видачі завідомо неправдивих документів та внесення до них завідомо неправдивих відомостей залучили фізичних осіб - підприємців, які не були обізнані про план та мету діяльності організованої групи, а саме: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 і ОСОБА_41 , для вчинення службового підроблення - видаткових касових ордерів, відомостей на виплату компенсації та копій приймальних квитанцій.

Згідно з розробленим планом ОСОБА_9 склала розрахунок розподілу суми компенсацій між сільськогосподарськими товаровиробниками за поставлене ними ТОВ м`ясо в живій вазі за січень - грудень 2012 року і виготовила відомості за порядковими № 1-9, 11-24, 27-34 за січень, № 35-62, 64-70 за лютий, № 71-90, 95, 96, 98-104 за березень, № 107-129, 131, 132 за квітень, № 133, 135-154, 156, 157 за травень, № 158-165, 167-181, 183, 184 за червень, № 185-195, 197-206, 208, 209 за липень, № 210-232, 234 за серпень, № 235-254, 256-260 за вересень, № 261-282, 284, 285 за жовтень, № 286-290, 292-298, 300-303, 305, 306, 308, 309 за листопад та № 232, 311-315, 317-319, 322, 324, 325, 327, 329 за грудень, про виплату заготівельниками сум компенсації.

Вказані документи ОСОБА_9 передала ОСОБА_10 .

Остання, виконуючи відведену їй роль, у виготовлених ОСОБА_9 відомостях за 2012 рік умисно заповнила графи: «Прізвище, ім`я, по батькові» - про осіб із зазначенням їх прізвища, імені та по батькові; «Реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта» - про реєстраційний номер облікової картки платника податків; «Місцезнаходження (місця проживання)» - про місця проживання; «Поставлене на переробне підприємство» - про вагу і вартість м`яса в живій вазі; «Нарахована компенсація» - про суму компенсації; «Фактично перераховано (виплачено, гривень)» - про суму виплаченої компенсації.

Окрім того ОСОБА_10 внесла завідомо неправдиві відомості про вагу та вартість придбаної худоби до завідомо неправдивих офіційних документів - копій приймальних квитанцій за 2012 рік № 18851-28950 та склала завідомо неправдиві офіційні документи - видаткові касові ордери, до яких внесла завідомо неправдиві відомості про нібито видачу із каси ТОВ фізичним особам - підприємцям ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_42 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_43 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_44 , ОСОБА_29 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_32 , ОСОБА_47 , ОСОБА_34 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 і ОСОБА_54 грошових коштів у загальній сумі 2 766 746, 03 грн.

Після чого, діючи спільно з ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , довела до відома вказаних осіб - підприємців, що для отримання затрачених ними коштів на придбання худоби необхідно до видаткових касових ордерів за лютий 2012 року - січень 2013 року внести завідомо неправдиві відомості про отримання ними у касі ТОВ коштів для виплати сільськогосподарським товаровиробникам, а у відомості на виплату компенсації за січень - грудень 2012 року внести завідомо неправдиві відомості про отримання сільськогосподарськими товаровиробниками сум компенсації, а саме вчинити підроблення від їх імені підписів, заповнити їх паспортні дані і поставити свій підпис про здійснення цих виплат; у копіях приймальних квитанцій внести завідомо неправдиві відомості щодо продавців худоби, їх місця проживання та підробити від їх імені підписи про здачу худоби і поставити свій підпис про отримання від них худоби.

За домовленістю з учасниками організованої групи вказані особи - підприємці в лютому 2012 року - січні 2013 року внесли завідомо неправдиві відомості до видаткових касових ордерів № 215-238 від 15.02.2012, № 507-529 від 15.03.2012, № 788-811 від 13.04.2012, № 1011-1035 від 14.05.2012, № 1330-1354 від 14.06.2012, № 1504-1531 від 12.07.2012, № 1835-1859 від 14.08.2012, № 2079-2103 від 12.09.2012, № 2323-2350 від 11.10.2012, № 79-100 від 15.01.2013 про нібито отримання ними з каси ТОВ грошових коштів на загальну суму 2 766 746, 03 грн.

Діючи відповідно до розробленого плану ОСОБА_10 надала ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , чоловікові ОСОБА_55 - ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 - батькові ОСОБА_56 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 - чоловікові ОСОБА_44 , ОСОБА_29 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_32 , ОСОБА_47 , ОСОБА_34 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 та ОСОБА_54 відомості під № 1-9, 11-24, 27-34 за січень, 35-62, 64-70 за лютий, 71-90, 95, 96, 98 -104 за березень, 107-129, 131, 132 за квітень, 133, 135-154, 156, 157 за травень, 158-165, 167-181, 183, 184 за червень, 185-195, 197-206, 208, 209 за липень, 210-232, 234 за серпень, 235-254, 256-260 за вересень, 261-282, 284, 285 за жовтень, 286-290, 292-298, 300-303, 305, 306, 308, 309 за листопад, 232, 311-315, 317-319, 322, 324, 325, 327, 329 за грудень 2012 року про виплату ними сум компенсацій сільськогосподарським товаровиробникам за поставлене ТОВ м`ясо в живій вазі на загальну суму 2 766 746, 03 грн, до яких останні внесли завідомо неправдиві відомості - підробивши підписи сільськогосподарських товаровиробників про нібито отримання ними суми компенсації, заповнили їхні паспортні дані та поставили свої підписи про нібито здійснення цих виплат.

Надалі ОСОБА_10 розуміючи, що кошти заготівельникам із каси товариства не видавалися, у завідомо неправдиві офіційні документи «відомості за січень-грудень 2012 року про виплату сум компенсації сільськогосподарським товаровиробникам за поставлене ними переробному підприємству м`ясо в живій вазі» у графі «перевірив бухгалтер» поставила свій підпис про нібито здійснення виплати їм компенсації в сумі 2 766 746, 03 гривень.

Вказані завідомо неправдиві офіційні документи ОСОБА_10 передала ОСОБА_9 та ОСОБА_6 для внесення в них останніми завідомо неправдивих відомостей, які в лютому 2012 року - січні 2013 року у видаткових касових ордерах від 15.03.2012, 13.04.2012, 14.05.2012, 14.06.2012, 12.07.2012, 14.08.2012, 12.09.2012, 11.10.2012, 14.11.2012, 14.12.2012, 15.01.2012 про нібито видачу заготівельникам із каси ТОВ 2 766 746, 03 грн у графах «керівник - ОСОБА_6 » та «головний бухгалтер - ОСОБА_9 » виконали свої підписи.

Крім того, ОСОБА_6 та ОСОБА_9 у відомостях за січень-грудень 2012 року про виплату сум компенсації сільськогосподарським товаровиробникам за поставлене переробному підприємству м`ясо в живій вазі, в яких було зазначено про нібито отримання ними компенсації у сумі 2 766 746, 03 грн. виконали свої підписи у графах «керівник - ОСОБА_6 » та «головний бухгалтер - ОСОБА_9 ».

Також останні виконали свої підписи у в графах «директор - ОСОБА_6 » і «головний бухгалтер - ОСОБА_9 » в копіях приймальних квитанцій за січень-грудень 2012 року, в які учасниками організованої групи були внесені завідомо неправдиві відомості щодо ваги і вартості закупленої ТОВ у січні-грудні 2012 року худоби у фізичних осіб.

Після підписання цих завідомо підроблених офіційних документів - відомостей про виплату сум компенсації та копій приймальних квитанцій ОСОБА_6 , як директор ТОВ, поставив на них відтиск печатки товариства.

Таким чином, за версією сторони обвинувачення, ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_5 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у січні 2012 року - січні 2013 року вчинили службове підроблення офіційних документів - копій приймальних квитанцій, видаткових касових ордерів та відомостей про виплату сум компенсації сільськогосподарським товаровиробникам за поставлене ними ТОВ м`ясо в живій вазі впродовж січня-грудня 2012 року, і зловживаючи службовим становищем заволоділи чужим майном в особливо великих розмірах - грошовими коштами, які підлягали виплаті сільськогосподарським товаровиробникам як компенсація за продане ними м`ясо в живій вазі в сумі 2 766 746, 03 грн, що у 250 і більше разів (5157) перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, чим спричинили тяжкі наслідки.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі прокурор ОСОБА_8 - процесуальний керівник у кримінальному провадженні, просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у цьому суді через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

На обґрунтування своїх вимог зазначає, що апеляційний суд не перевірив ретельно доводи апеляційної скарги сторони обвинувачення про те, що сукупністю зібраних доказів у кримінальному провадженні підтверджується винуватість ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень.

Вважає, що при перегляді вироку апеляційний суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання сторони обвинувачення про повторний допит свідків ОСОБА_23 , ОСОБА_57 , ОСОБА_34 , ОСОБА_38 , ОСОБА_13 , ОСОБА_36 , ОСОБА_20 , ОСОБА_35 , ОСОБА_17 , ОСОБА_21 , ОСОБА_56 , ОСОБА_18 , ОСОБА_11 , ОСОБА_33 , ОСОБА_41 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_24 , ОСОБА_58 , ОСОБА_28 , ОСОБА_32 , ОСОБА_15 , ОСОБА_37 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_59 , ОСОБА_60 .

Відтак, на думку прокурора, оскаржуване ним судове рішення не відповідає вимогам статей 370 та 419 КПК.

Позиція учасників в суді касаційної інстанції

Прокурор у судовому засіданні підтримав вимоги своєї касаційної скарги.

Виправдані ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_7 вважали ухвалу апеляційного суду законною і просили відмовити у задоволенні касаційної скарги прокурора.

Інші учасники були належно повідомлені про час і місце розгляду справи в суді касаційної інстанції і в судове засідання не з`явилися.

Мотиви Суду

Колегія суддів (далі - Суд), заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, дійшла висновку про таке.

Згідно зі ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах доводів касаційної скарги.

Відповідно до приписів ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого. Отже, касаційний суд не перевіряє судових рішень у частині неповноти судового розгляду, а також невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Натомість зазначені обставини були предметом перевірки суду апеляційної інстанції.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За правилами ст. 2 КПК завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до статей 8 та 9 КПК кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права згідно з яким людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і особа є винною у вчиненні цього злочину.

Відповідно до положень ст. 17 КПК ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності винуватості особи тлумачаться на її користь.

Статтею ст. 91 КПК передбачено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення). Згідно з вимогами ч. 2 ст. 91 КПК доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Висновок місцевого суду про відсутність у діях ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_5 та ОСОБА_9 складу інкримінованих злочинів та необхідність їх виправдання зроблений на підставі ретельного аналізу доказів, зібраних у кримінальному провадженні й досліджених в судовому засіданні, зміст яких детально наведений у вироку, яким цей суд дав належну правову оцінку. Приймаючи таке рішення, цей суд дотримався критеріїв доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

Як убачається з матеріалів провадження, підставою для перегляду вироку місцевого суду була апеляційна скарга прокурора, в якій він просив скасувати вирок місцевого суду через невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону і ухвалити новий вирок, яким визнати винуватими і засудити ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за вчинення інкримінованих злочинів і призначити їм відповідне покарання. У поданій апеляційній скарзі прокурор також просив повторно дослідити матеріали кримінального провадження та допитати свідків - заготівельників м`яса в живій вазі (28 осіб).

Суд апеляційної інстанції фактично виступає останньою інстанцією, яка надає можливість сторонам перевірити повноту судового розгляду та правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження судом першої інстанції (ч. 1 ст. 409 КПК), що покладає на апеляційний суд певний обов`язок щодо дослідження й оцінки доказів у справі, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 404 КПК.

Цих вимог закону суд апеляційної інстанції дотримався.

При перегляді вироку цей суд уважно перевірив усі доводи апеляційної скарги прокурора, провів у справі часткове судове слідство, дослідив і проаналізував письмові докази, про дослідження яких клопотав прокурор, надав їм у своєму рішенні відповідну оцінку на предмет їх допустимості і достатності щодо пред`явленого обвинувачення в кримінальному провадженні, з урахуванням чого навів обґрунтовані мотиви щодо правильності висновку суду першої інстанції про недоведеність винуватості ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, і зазначив підстави з яких ці доводи відхилив (т. 10, а. к. п. 3, 21, 42-43).

При цьому апеляційний суд правильно відмовив у задоволенні клопотання прокурора про повторний допит свідків, так як воно не містило належного обґрунтування необхідності їх повторного допиту, а також з урахуванням того, що під час судового розгляду провадження судами першої інстанції (який тривав упродовж 2015-2024 років) явка цих свідків до суду була проблематичною і прокурор не був обмежений у своєму праві повністю допитати тих свідків, які з`явилися в судове засідання. Разом із тим, у зв`язку з неможливістю допиту частини свідків, аудіозаписи наданих ними показань при розгляді справи у Житомирському районному суді були відтворені в судовому засіданні при новому розгляді Богунським районним судом.

Як неодноразово вказував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від свавілля; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (справа Руїс Торія проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spaine).

Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; окрім того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (справа Гірвісаарі проти Фінляндії (Hirvisaari v. Finland).

Зважаючи на те, що докази здобуті органом досудового розслідування були предметом ретельного дослідження та аналізу в судах першої і апеляційної інстанцій, а касаційна скарга прокурора не містить у собі обґрунтованих доводів щодо незаконності вироку, натомість у ній лише зазначено доводи про неповноту апеляційного розгляду, яка, на думку прокурора, полягає у безпідставній відмові апеляційного суду в повторному допиті свідків, Суд не вбачає підстав піддавати аналізу ці докази, які судами попередніх інстанцій були визнані належними і допустимими.

Колегія суддів погоджується з правильністю висновку суду апеляційної інстанції в ухвалі про те, що за обставин детально викладених у вироку, які були перевірені цим судом, органом досудового розслідування не доведено поза розумним сумнівом наявність у діях ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 складу інкримінованих злочинів.

За правилами статей 86, 87 КПКдоказ визнається допустимим, якщо його отримано в порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, у тому числі внаслідок порушення права особи на захист та шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених КПК, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень.

Як убачається з матеріалів провадження, органом досудового розслідування на підтвердження винуватості ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 і ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих злочинів, серед інших доказів, було надано суду акти перевірок проведених органами ДПІ та ДФІ, а також висновок судової економічної експертизи.

Ці акти перевірок та висновок експерта суд першої інстанції визнав недопустимими доказами з підстав зазначених у вироку. Із правильністю такої оцінки цих доказів місцевим судом погодився і суд апеляційної інстанції у своєму рішенні.

Зокрема, визнавши недопустимим доказом Акт позапланової виїзної перевірки ТОВ від 13.12.2013 № 3902/22-01/31191807, проведеної інспекторами Житомирської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області (т. 3, а. к. п. 75-131), місцевий суд у вироку вказав, що допитані в судовому засіданні 25.05.2021 свідки ОСОБА_61 та ОСОБА_62 (інспектори ДПІ) пояснили, що при проведенні документальної перевірки діяльності ТОВ за період 2012-2013 років, яка проводилася в період з 28.11 по 06.12.2013, ними не було виявлено жодних порушень Податкового кодексу України та інших правових актів, однак, оскільки перевірка проводилася на підставі постанови слідчого в межах кримінального провадження та з огляду на отримання 13.12.2013 повідомлення від останнього про те, що ані сільгоспвиробники (близько 2500 осіб), ані заготівельники (28 осіб) жодних коштів (компенсацій) у ТОВ не отримували, ними було зроблено висновок про те, що компенсація в розмірі 2 767 312 грн сільгоспвиробникам не виплачена, а тому ці кошти мають бути стягнуті до державного бюджету (т. 8, а. к. п. 5-12).

Стосовно недопустимості Акта позапланової виїзної ревізії фінансово-господарської діяльності ТОВ від 09.12.2013 № 06-07-09/082, проведеної головним державним фінансовим інспектором Державної фінансової інспекції в Житомирській області ДФІ України (т. 55 (ДР), а. к. п. 23-54) на підставі ухвали слідчого судді від 31.10.2013, суд у вироку зазначив, що допитаний у судовому засіданні 09.08.2022 інспектор ОСОБА_63 пояснив, що за результатами перевірки діяльності ТОВ за 2012-2013 роки ним не було виявлено порушень бухгалтерського обліку та інших правових актів. Однак, з огляду на те, що перевірка проводилася на підставі ухвали слідчого судді в межах кримінального провадження, ним було опитано заготівельників (у їхньому допиті сприяв слідчий) та зроблено висновок, що ТОВ завдано шкоди на загальну суму 2 520 527, 63 грн, яку завдали директор ОСОБА_6 та касир ОСОБА_10 . При цьому свідок пояснив, що зробив такий висновок на власний розсуд, взявши до уваги лише пояснення заготівельників (т. 8, а. к. п. 197-201).

При оцінці висновку судової економічної експертизи від 11.02.2014 № 4, виготовленого експертом ОСОБА_64 , відповідно до якого викладені в Акті позапланової виїзної перевірки від 13.12.2013 та Акті позапланової виїзної ревізії від 09.12.2013 висновки є правильними, а посадовими особами ТОВ, з урахуванням показань заготівельників, не виплачено сільгоспвиробникам компенсацію за продане ними м`ясо в живій вазі на загальну суму 2 520 585, 45 грн (т. 3, а. к. п. 134-163), суд узяв до уваги рецензію Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз від 02.06.2015 щодо неправильності проведення цього дослідження експертом, а також рішення Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України від 02.10.2015, яким вказаного експерта за допущені при проведенні експертизи порушення було притягнуто до дисциплінарної відповідальності, призупинено дію свідоцтва строком на 6 місяців, зобов`язано пройти стажування та повторно пройти атестацію ЦЕКК, і з урахуванням зазначеного обґрунтовано визнав цей висновок експерта недопустимим доказом.

Доводи прокурора в скарзі про те, що надані в суді першої інстанції показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_58 , ОСОБА_57 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_59 , ОСОБА_40 та ОСОБА_41 підтверджують винуватість ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень є безпідставним, оскільки їхні показання також визнані судом недопустимими доказами.

Як убачається зі змісту вироку, під час допиту в суді першої інстанції ці свідки пояснили, що тривалий час співпрацювали з ТОВ, жодних конфліктів у них не було, оплата за поставлену худобу була своєчасною та відповідно до ринкових цін, інколи були випадки коли потрібно було переробляти первинні бухгалтерські документи (з огляду на помилки допущені при їх оформленні). Усі без винятку пояснили, що самостійно підписувалися в бухгалтерських документах за отримання компенсації, однак таку не отримували. При цьому не змогли пояснити у суді, хто саме на них тиснув та погрожував. Вказали, що якби їм було невигідно (фінансово) співпрацювати з ТОВ, вони б з ними не працювали. Окрім того пояснили, що були притягнуті до кримінальної відповідальності за внесення неправдивих відомостей до документів про отримання грошової компенсації і у кримінальному провадженні відносно них судами було затверджено угоди про визнання винуватості укладені між ними та прокурором.

У своєму рішенні в справі «Васараб та Паулюс проти Словаччини» (Vasarab and Paulus v. Slovakia, 2022) ЄСПЛ визнав порушенням п. 1, 3 (d) ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод використання показань свідків у кримінальному провадженні наданих в обмін на імунітет або інші переваги, що може поставити під сумнів справедливість провадження проти обвинуваченого. Аналогічна позиція встановлена ЄСПЛ у справі «Навальний і Офіцеров проти Росії» (2016) зокрема, цей Суд встановив, що виділення справи ОСОБА_65 в окреме провадження, зокрема його засудження на підставі досудової угоди про співпрацю в рамках спрощеної процедури провадження скомпрометувало ОСОБА_65 як свідка по справі заявників. Засудження ОСОБА_65 обґрунтовувалось на версії події, яка була сформульована стороною обвинувачення та самим обвинуваченим в результаті укладення угоди, за відсутності необхідності перевірити цю версію або підтвердити її додатковими доказами, надалі виступаючи як свідок ОСОБА_65 вимушений був повторити покази, дані ним як обвинуваченим, на підставі укладеної угоди.

Також суди першої та апеляційної інстанцій цілком слушно звернули увагу в своїх рішеннях на те, що згідно з висновком судової почеркознавчої експертизи від 18.09.2013 № 1/878 рукописні записи у графах «Одержав» та «Дата» у видаткових касових ордерах про отримання грошової компенсації виконані вказаними свідками, а в графах «Керівник», «Головний бухгалтер» та «Видав касир», відповідно ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 (т. 3, а. к. п. 164-269).

Відтак показання цих свідків у справі судами обох інстанцій обґрунтовано були визнані недопустимими доказами.

Вірним є і висновок обох судів у судових рішеннях про те, що з урахуванням положень ч. 3 ст. 18 КК ОСОБА_5 не є суб`єктом інкримінованих кримінальних правопорушень.

При перевірці вироку апеляційний суд дійшов висновку, що місцевий суд правильно встановив, що відповідно до установчого договору та статуту ТОВ останній є лише його співзасновником і в період інкримінованих дій не обіймав жодної посади у цьому товаристві та є лише володільцем частки корпоративних прав вказаної юридичної особи, а відтак не підпадає під визначені кримінальним законом ознаки службової особи.

Ухвала апеляційного суду є належним чином обґрунтованою та вмотивованою і за змістом відповідає вимогам статей 370 та 419 КПК, у ній наведено відповідні мотиви та положення закону, якими керувався цей суд ухвалюючи таке рішення.

Наведені прокурором у касаційній скарзі доводи не спростовують правильності висновків суду викладених в оскаржуваному судовому рішенні і не ставлять під сумнів законність цього рішення.

Під час перевірки законності оскаржуваного судового рішення судом касаційної інстанції не встановлено таких порушень норм матеріального чи процесуального права, які можуть бути підставами для його зміни чи скасування, а тому підстав для задоволення касаційної скарги прокурора Суд не вбачає.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Верховний Суд

ухвалив:

Залишити без задоволення касаційну скаргу прокурора ОСОБА_8 , а ухвалу Житомирського апеляційного суду від 09 грудня 2024 року щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 без зміни.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді :

____________________ __________________ ___________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3