Справа № 939/991/25
ВИРОК

Іменем України

20 листопада 2025 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Бородянського районного суду в селищі Бородянці Бучанського району Київської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000184 від 25 лютого 2025 року, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чудель Сарненського району Рівненської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, пенсіонера, який має третю групу інвалідності, зареєстрований і проживає у АДРЕСА_1 , , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

25 лютого 2025 року, приблизно о 09-й годині 40 хвилин, водій ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем «Ford Kuga», реєстраційний номер НОМЕР_1 (литовської реєстрації), рухаючись по проїзній частині автодороги сполученням «Київ-Ковель», у межах с. Микуличі Бучанського району Київської області, в напрямку м. Ковеля, у порушення вимог Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, а саме: п. 1.3, відповідно до якого «учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими»; п. 1.5, згідно з яким «дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»; п. 2.3 підпункт "б", відповідно до якого «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, правильно реагувати на її зміни, стежити за правильністю розміщення і кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом в дорозі»; п. 12.3, згідно з яким «у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»; п. 12.4, відповідно до якого «у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.»; п. 12.9 підпункт "б", згідно з яким «водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил»; п. 18.1, відповідно до якого «водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека», зі швидкістю 94,73-98,59 км/год, що значно перевищувала максимально дозволену швидкість 50 км/год на даній ділянці дороги, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного інформаційно-вказівними дорожніми знаками 5.38.1 - 5.38.2 «Пішохідний перехід» і дорожньою розміткою 1.14.3 «нерегульований пішохідний перехід з підвищеною вірогідністю виникнення ДТП», та маючи об`єктивну змогу завчасно виявити його попереду себе, не врахував дорожню обстановку, яка поступово змінювалася внаслідок появи пішохода ОСОБА_6 на проїзній частині, що перетинала її зліва на право відносно напрямку руху автомобіля по вказаному нерегульованому пішохідному переходу в межах його розмітки, проявив неуважність і не відреагував на її зміни в момент виникнення небезпеки для руху, а саме в момент об`єктивного виявлення пішохода на проїзній частині дороги, маючи можливість виявити її та негайно вжити заходів до зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, продовжив рух далі де, біля будинку № 33-А по вул. Варшавській у с. Микуличах Бучанського району Київської області, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_6 .

У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді поєднаної травми голови, грудної клітки та живота, правої верхньої та обох нижніх кінцівок, ведучою серед яких є закрита черепно-мозкова травма у вигляді множинних ушкоджень м`яких тканин голови, масивних крововиливів під оболонки і в шлуночки головного мозку з явищами набряку-набухання головного мозку, внаслідок чого 25 лютого 2025 року о 12 годині 35 хвилин померла в приміщенні Комунального некомерційного підприємства Бородянської селищної ради «Бородянська центральна районна лікарня».

Порушення водієм ОСОБА_4 вимог пунктів 1.3, 1.5, 2.3 підпункт "б", 12.3, 12.4, 12.9 підпункт "б" і 18.1 Правил дорожнього руху знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді смерті ОСОБА_6 .

Допитаний у судовому засіданні обвинувачен ий ОСОБА_4 винуватим себе визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному та підтвердив викладене. Суду, зокрема, пояснив, що вранці 25 лютого 2025 року він, керуючи автомобілем, рухався у напрямку м. Ковеля. Їхав до сина, який є учасником бойових дій та проходив лікування у Литві у зв`язку з отриманими пораненнями. У той момент постійно думав про сина. Рухаючись у с. Микуличах Бучанського району Київської області спочатку не побачив пішохода, яка переходила проїзну частину дороги по нерегульованому пішохідному переходу, а коли побачив, то, щоб уникнути наїзду на пішохода, пришвидшив рух автомобіля, проте уникнути наїзду не вдалося, внаслідок чого ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження і була госпіталізована до закладу охорони здоров`я, де в той же день померла; на даний час завдані потерпілій ОСОБА_7 збитки відшкодовані ним у повному обсязі.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення і ніким не оспорюються.

В зв`язку з повним визнанням обвинуваченим своєї вини, за згодою учасників судового провадження, дослідження інших доказів визнано судом недоцільним відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

За результатами судового розгляду суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому діяння знайшла своє підтвердження у судовому засіданні.

Кримінально протиправні дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а також особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який до кримінальної відповідальності притягується вперше, характеризується позитивно, є пенсіонером, має інвалідність третьої групи внаслідок війни.

Як обставину, що пом`якшує покарання, суд враховує щире каяття обвинуваченого ОСОБА_4 і добровільне відшкодування завданого збитку.

На підставі викладеного суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Водночас, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, обставини його здійснення, приймаючи до уваги щире каяття обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, добровільно відшкодував завдані збитки, а також, зважаючи на позицію потерпілої ОСОБА_7 , яка просила призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання не пов`язане з позбавленням волі, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання і вважає за можливе на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язки.

Відповідно до ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно стягнути на користь держави на відшкодування процесуальних витрат вартість проведення судових автотехнічних і фототехнічної експертиз у розмірі 16 315 гривень 95 копійок.

Речовий доказ автомобіль марки «Ford Kuga», реєстраційний номер НОМЕР_1 , необхідно повернути власнику або уповноваженій особі.

Арешт, накладений за ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 07 березня 2025 року, на автомобіль марки «Ford Kuga», реєстраційний номер НОМЕР_1 , необхідно скасувати.

Керуючись статтями 370, 371, 373, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави на відшкодування процесуальних витрат вартість проведення судових автотехнічних і фототехнічної експертиз у розмірі 16 315 (шістнадцять тисяч триста п`ятнадцять) гривень 95 копійок.

Речовий доказ автомобіль марки «Ford Kuga», реєстраційний номер НОМЕР_1 , повернути власнику або уповноваженій особі.

Арешт, накладений за ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 07 березня 2025 року, на автомобіль марки «Ford Kuga», реєстраційний номер НОМЕР_1 , скасувати.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Бородянський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

СуддяОСОБА_8