Справа № 748/706/25 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/910/25
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченої ОСОБА_9 ,

законного представника неповнолітньої ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_9 на ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 27 листопада 2025 року,

У С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою суду, у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, їй продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, а саме, до 26 січня 2026 року включно.

Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції вказав, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, яке відноситься до категорії особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі. Обставини, які були підставами для обрання та продовження обвинуваченій запобіжного заходу у виді тримання під вартою продовжують існувати, тому усвідомлюючи тяжкість покарання, що загрожує їй, в разі визнання винуватою, може переховуватися від суду. Враховано відсутність загальних обмежень для виїзду за кордон, що дає їй можливість перетину кордону з метою уникнення покарання за особливо тяжкий злочин, у тому числі використовуючи свої зв`язки з представниками спеціальних служб рф. Перебуваючи на волі, обвинувачена зможе впливати на свідків, з метою зміни їх показань на її користь або схилити до відмови від давання показань. Також обвинувачена може продовжувати вчиняти інші аналогічні кримінальні правопорушення, тому місцевий суд визнав за можливе продовжити обраний щодо обвинуваченої запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Не погодившись з ухвалою суду, захисник в інтересах обвинуваченої ОСОБА_9 просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нову, якою застосувати до неї запобіжний захід у виді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 з 22 год 00 хв до 06 год 00 хв наступної доби, з одночасним переданням обвинуваченої під нагляд її матері ОСОБА_10 , з покладенням на неповнолітню обов`язків, а саме, прибувати до прокурора, суду за першою вимогою, не відлучатися із м. Чернігова без дозволу прокурора або суду, повідомляти прокурора чи суд про зміну місця проживання або місця навчання, утримуватися від спілкування із свідками у цьому кримінальному провадженні, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт та інші документи, що дають право для виїзду за кордон.

Вважає оскаржувану ухвалу необгрунтованою та такою, що постановлена внаслідок істотного порушення КПК України, міжнародних зобов`язань України, передбачених статями 3 та 37 Конвенції про права дитини, пунктом 3 статті 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також статтею 3 Конституції України.

Зазначив, що ухвала місцевого суду не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки зроблені судом висновки не підтверджуються належними та допустимими доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Щодо ризиків, то вказав, що соціальні зв`язки та поведінка обвинуваченої підтверджують низький ризик втечі. Вона проживає за постійною адресою, позитивно характеризується, має стабільне сімейне середовище та матір, яка готова здійснювати належний нагляд. Сукупність цих чинників відповідно до прктики ЄСПЛ зменшує ймовірність ухилення від суду. Її поведінка після повідомлення про підозру підтверджує відсутність намірів ухилятися від правосуддя.

Також захисник вказав, що в матеріалах провадження відсутні будь-які факти, що свідчили б про намагання обвинуваченої переховуватися, отримувати допомогу або готуватися до втечі. Немає жодних даних, які б свідчили про те, що обвинувачена здійснювала будь-які спроби вплинути на хід слідства, контактувала з будь-якими іноземними структурами, мала доступ до оперативної чи службової інформації, або вчинила хоча б одну дію, спрямовану на перешкоджання розслідуванню.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення та пояснив, що розгляд даної справи у суді першої інстанції затягується стороною захисту; позицію обвинуваченої та її законного представника, захисників, які підтримали свої вимоги, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів дійшла висновку про те, що у задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити з огляду на таке.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Згідно із ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею, за умови доведення прокурором в клопотанні, поданому до суду в порядку ст.199 КПК України, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

На даний час кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду, що обумовлює наявність певних особливостей та істотно відрізняє порядок перевірки судового рішення від аналогічних рішень суду, які ухвалені на стадії досудового розслідування кримінального провадження.

Відповідно до ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку перебування під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Апеляційний суд вважає, що зазначені вимоги закону місцевим судом дотримані в повному обсязі.

Як убачається з матеріалів судового провадження, у провадженні Чернігівського районного суду Чернігівської області знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000230 від 25.11.2024, за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Приймаючи рішення про продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_9 , суд виходив із того, що ризики, що були підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, продовжують існувати.

Обґрунтованість пред`явленої обвинуваченій підозри визначено на стадії досудового розслідування.

Доводи апеляційної скарги про невідповідність ухвали місцевого суду фактичним обставинам, оскільки висновки суду не підтверджуються належними та допустимими доказами, дослідженими під час судового розгляду, не заслуговують на увагу.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку суд має зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Суд, при вирішенні питання щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, фактично врахував не тільки тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченій у разі визнання її винуватою у вчиненні інкримінованого злочину та суспільну небезпечність інкримінованого злочину, а і сукупність даних про особу обвинуваченої, передбачених ст. 178 КПК України, що в цілому і стало підставою для висновку про продовження існування встановлених ризиків та прийняття рішення про необхідність продовження стосовно обвинуваченої запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Наведене свідчить про те, що строк тримання під вартою обвинуваченій має бути продовжений з метою унеможливлення її переховування від суду, незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженню, перешкоджання судовому провадженню чи продовження нею протиправної поведінки, що свідчить про неможливість запобігання існуючим ризикам у разі відмови у продовженні строку тримання під вартою обвинуваченої.

Обставини, що могли б свідчити про можливість запобігання зазначеним ризикам шляхом застосуванням інших, більш м`яких запобіжних заходів, судом не встановлено.

Зміна запобіжного заходу у виді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченої під час розгляду кримінального провадження в суді.

Крім того, на переконання колегії суддів, матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченої під вартою.

Отже, беручи до уваги тяжкість інкримінованого ОСОБА_9 кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченої, її вік, стан здоров`я, сімейний стан, які суд оцінює у сукупності з іншими даними, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про доцільність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченої, оскільки відсутні підстави вважати, що інший (менш суворий) запобіжний захід, може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, та забезпечити виконання обвинуваченою процесуальних обов`язків у цьому кримінальному провадженні. Тому, апеляційні доводи захисника в інтересах обвинуваченої про необґрунтованість продовження їй запобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегія суддів вважає безпідставними.

Посилання у скарзі захисту на відсутність належних та допустимих доказів, які б підтверджували наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає непереконливими, оскільки наявність існуючих ризиків підтверджуються матеріалами судового провадження, які були предметом дослідження суду.

Щодо наявності у обвинуваченої соціальних зв`язків та поведінки, які підтверджують низький ризик втечі, проживання за постійною адресою, позитивна характеристика, стабільне сімейне середовище та матір, яка готова здійснювати належний нагляд на що посилається захисник, то вони були предметом розгляду місцевого суду, та це є лише однією з обставин, які підлягають врахуванню при обранні запобіжного заходу, проте, наявність у обвинуваченої належних умов не може спростувати існування ризиків, передбачених ст. 177 КК України, що стало підставою для ухвалення рішення про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Колегія суддів вважає, що на підставі наданих апеляційному суду матеріалів, а також характеру інкримінованого кримінального правопорушення та особи обвинуваченої, місцевим судом прийняте законне та обґрунтоване рішення, а до обвинуваченої на теперішній час неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід, оскільки він не зможе запобігти наявним ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, які об`єктивно продовжують існувати.

Твердження у скарзі про необгрунтованість оскаржуваної ухвали є безпідставними, оскільки на цей час підстав для обрання щодо обвинуваченої інших більш м`яких запобіжних заходів, суд апеляційної інстанції не вбачає. Лише найсуворіший запобіжний захід зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої.

Отже, наведені прокурором у клопотанні та підтверджені у судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу обвинуваченій на цей час не змінилися.

Крім цього, будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що запобіжний захід у виді тримання під вартою, з урахуванням наявності ризиків, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченої, апеляційний суд на теперішній час не установив.

На даний час таке обмеження ОСОБА_9 права на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки існують ознаки суспільного інтересу, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи. Колегія суддів не вбачає на даний час надмірної тривалості тримання обвинуваченої під вартою, оскільки бере до уваги сукупність ризиків, встановлених судом.

З врахуванням наведеного та особи обвинуваченої ОСОБА_9 , тяжкості інкримінованого їй діяння, апеляційний суд відхиляє доводи про зміну запобіжного заходу, на чому наголошує захист, оскільки визнає таке недостатньо обґрунтованим, виходячи з існуючих на цей час ризиків, вважає, що запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченої, запобігти можливості настання таких ризиків.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_9 - залишити без задоволення, а ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 27 листопада 2025 року, якою продовжено обвинуваченій ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів до 26 січня 2026 року включно - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4