ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 671/1772/25

Провадження № 11-сс/820/517/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря с/з ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Волочиського районного суду Хмельницької області від 24 вересня 2025 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Волочиського районного суду Хмельницької області від 24 вересня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання начальника СД ВП №2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_6 , погоджене з начальником Теофіпольського відділу Волочиської окружної прокуратури ОСОБА_5 , про накладення арешту на майно, а саме:

- сільськогосподарську культуру сою, площею засіву 36,5429 га, яка росте на самовільно зайнятій земельній ділянці комунальної власності Теофіпольської селищної ради (), з кадастровим номером :02:002:0227 площею 36,5429 га, що розташована на території Теофіпольської територіальної громади, за межами населеного пункту селища Базалія Хмельницького району Хмельницької області, із забороною збору даного урожаю іншим юридичним чи фізичним особам, крім власника земельної ділянки Теофіпольської селищної ради (), а також із забороною власнику земельної ділянки, на якій росте соя Теофіпольській селищній раді відчужувати, користуватися та розпоряджатися цим майном;

- земельну ділянку з кадастровим номером :02:002:0227 площею 36,5429 га, що знаходиться на території Теофіпольської територіальної громади, за межами населеного пункту селища Базалія Хмельницького району Хмельницької області та перебуває у комунальній власності Теофіпольської селищної ради (), із забороною відчуження, зміни реєстрації (перереєстрації), застави або іншого виду зміни власника майна, поділу, об`єднання, користування та розпорядження цим майном, в тому числі із забороною службовим та посадовим особам Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області (код ЄДРПОУ - 39767479) та його структурним підрозділам, у тому числі - державним кадастровим реєстраторам, вчиняти будь-які дії з поділу, об`єднання, зміни власника, категорії, цільового призначення та конфігурації вказаної земельної ділянки.

Відмовляючи у задоволенні клопотання, слідчий суддя виходив із того, що органом досудового розслідування не доведено, що сільськогосподарська культура (соя) та земельна ділянка, на якій вона розміщена, є речовими доказами в межах кримінального провадження за правовою кваліфікацією ч.1 ст.197-1 КК України.

Також, на переконання слідчого судді, клопотання про арешт майна не містить підстав та мети такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Не погоджуючись з рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання у повному обсязі та накласти арешт на сільськогосподарську культуру (сою) та земельну ділянку, на якій вона розміщена.

Свої вимоги аргументує тим, що соя, яка проростає на самовільно зайнятій земельній ділянці Теофіпольської територіальної громади, посіяна без правових підстав, а тому являється речовим доказом в межах кримінального провадження, так як підпадає під ознаки майна, одержаного в ході вчинення злочину.

Стверджує, що сільськогосподарська культура та земельна ділянка віднесені до речових доказів в межах кримінального провадження за №0000008 від 18.09.2025 року і потребують збереження.

Звертає увагу прокурор і на ту обставину, що Теофіпольська територіальна громада не приймала жодного рішення про передачу земельної ділянки в користування чи оренду іншим фізичним та юридичним особам.

Перевіривши матеріали кримінального провадження та заслухавши учасників судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню, як така, що не відповідає засадам кримінального процесуального законодавства в силу наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні клопотання про накладення арешту на майно, слідчий суддя виходив з наступного:

-подане клопотання не містить належного обґрунтування необхідності застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження;

-орган досудового розслідування не довів, що сільськогосподарська культура (соя), а також земля, на якій вона розміщена, є речовими доказами в межах кримінального провадження за правовою кваліфікацією ч.1 ст.197-1 КК України.

З таким висновком колегія суддів погодитись не може, адже в клопотанні наявне відповідне обґрунтування необхідності накладення арешту, як на самовільно захоплену земельну ділянку, так і на сільськогосподарську продукцію, розміщену на цій ділянці, а також конкретизовано підстави і мету накладення такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно, слідчий суддя не взяв до уваги, що такий захід забезпечення кримінального провадження, у відповідності до положень ст.170 КПК України, допускається, в тому числі, з метою забезпечення збереження речових доказів, що в даному кримінальному провадженні є доцільним, оскільки, в ході досудового розслідування встановлені факти самовільного захоплення земельної ділянки невідомими особами, обробки земельної ділянки механічним способом, посіву та вирощування урожаю сільськогосподарської культури, з метою отримання прибутку.

В ході апеляційного провадження встановлено, що Теофіпольською селищною радою, на балансі якої знаходиться земельна ділянка з кадастровим номером :02:002:0227 площею 36,5429 га, будь-яких рішень про передачу цієї ділянки в оренду чи інше користування фізичним та юридичним особам не приймалося, а тому сільськогосподарська продукція, яка знаходиться на цій земельній ділянці, вирощена протиправним шляхом.

При цьому, в силу положень ст.98 КПК України, речовими доказами, серед іншого, є предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Отже, сільськогосподарський урожай, який вирощується на самовільно зайнятій земельній ділянці, підпадає під ознаки майна, набутого кримінально протиправним шляхом, що відповідає критерію речового доказу.

Таким чином, наявна у матеріалах кримінального провадження постанова про визнання як земельної ділянки, так і сільськогосподарської культури, розміщеної на ній, речовими доказами містить об`єктивні дані, які вказують на їх відповідність критеріям, визначеним у ст.98 КПК України, що дає підстави для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Колегія суддів зазначає, що поняття «речові докази» включає в себе не лише ті предмети, які можуть бути фізично використані як доказ факту чи обставин вчинення злочину.

Зі змісту ч.6 ст.100 КПК України випливає, що речовими доказами можуть бути і предмети, що не містять слідів кримінального правопорушення. У даному випадку сільськогосподарська культура, з огляду на попередню кваліфікацію злочину, не може містити слідів злочину у їх буквальному значенні (сліди-відбитки, сліди-предмети, сліди-речовини). Втім є обґрунтовані підстави вважати, що земельна ділянка могла бути об`єктом кримінального правопорушення, а сільськогосподарська продукція результатом злочинної діяльності, а тому визнання даного майна речовим доказом у кримінальному провадженні цілком узгоджується із критеріями, визначеними у ст.98 КПК України.

Не врахував слідчий суддя і наявність ризиків, які можуть призвести до реалізації, знищення, перетворення, відчуження сільськогосподарської культури.

На підставі оцінки доводів клопотання та доданих до нього матеріалів, колегія суддів вважає, що органом досудового розслідування встановлена, а прокурором в судовому засіданні доведена необхідність застосування арешту майна, оскільки таке майно може бути використано як доказ у кримінальному провадженні.

При визначенні способу арешту майна, колегія суддів враховує розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки такого обмеження, та наявність ризиків, передбачених ч.11 ст.170 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170, 376, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Волочиського районного суду від 24 вересня 2025 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання начальника СД ВП № 2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_6 , погоджене з начальником Теофіпольського відділу Волочиської окружної прокуратури ОСОБА_5 , та накласти арешт на:

- сільськогосподарську культуру сою, площею засіву 36,5429 га, яка росте на самовільно зайнятій земельній ділянці комунальної власності Теофіпольської селищної ради (), з кадастровим номером :02:002:0227 площею 36,5429 га, що розташована на території Теофіпольської територіальної громади, за межами населеного пункту селища Базалія Хмельницького району Хмельницької області, із забороною збору даного урожаю іншим юридичним чи фізичним особам, крім власника земельної ділянки Теофіпольської селищної ради (), а також із забороною власнику земельної ділянки, на якій росте соя Теофіпольській селищній раді відчужувати, користуватися та розпоряджатися цим майном;

- земельну ділянку з кадастровим номером :02:002:0227 площею 36,5429 га, що знаходиться на території Теофіпольської територіальної громади, за межами населеного пункту селища Базалія Хмельницького району Хмельницької області та перебуває у комунальній власності Теофіпольської селищної ради (), із забороною відчуження, зміни реєстрації (перереєстрації), застави або іншого виду зміни власника майна, поділу, об`єднання, користування та розпорядження цим майном, в тому числі із забороною службовим та посадовим особам Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області (код ЄДРПОУ - 39767479) та його структурним підрозділам, у тому числі державним кадастровим реєстраторам, вчиняти будь-які дії з поділу, об`єднання, зміни власника, категорії, цільового призначення та конфігурації вказаної земельної ділянки.

Ухвала набирає законної сили негайно після її постановлення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3