ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/2218/25 Справа № 202/4688/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі матеріали досудового розслідування № 0000371 за апеляційною скаргою представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Кривбас-Транс Ойл» - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпра від 26 червня 2025 року про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпра від 26 червня 2025 року було задоволено клопотання прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_7 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000371 від 26 серпня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204 КК України.

Застосовано захід забезпечення кримінального провадження у виді накладення арешту, шляхом позбавлення права власника ТОВ «Кривбас Транс Ойл», (), директором якого є ОСОБА_8 та ОСОБА_9 відчуження, розпорядження та користування майном виявленим, описаним та вилученим в ході проведення обшуку за місцем ведення господарської діяльності за адресою Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Домобудівна 14/1, речі та документи, а саме: чорнові записи, технічні паспорти; 4 насосних станції; 3. рідина з резервуару Б-1 об`ємом приблизно 10 куб м, 4. рідина з резервуару 3.3 об`ємом приблизно 25 куб м, рідина з проміжкового резервуару об`ємом приблизно 0,5 куб м, резервуар Б-1, резервуар 3.3, проміжковий резервуар, металеву шафу з електроприладдям, з метою їх збереження як речових доказів та забезпечення спеціальної конфіскації.

Прийняте рішення слідчий суддя обґрунтував тим, що вказане майно має істотне значення для проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, оскільки воно може зберігати або нести на собі сліди скоєного правопорушення або нести у собі відомості, що можуть бути використані як доказ факту та обставин, які встановлюються під час досудового розслідування, відповідають критеріям зазначеним у статті 98 КПК України, постановою від 29.05.2025 року були визнані речовим доказом, для їх збереження як речових доказів, а також для забезпечення спеціальної конфіскації прийшов до висновку про необхідність застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді накладення арешту на майно.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Разом з апеляційною скаргою апелянт подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. Просив визнати причини пропуску строку поважними, оскільки судовий розгляд було проведено за відсутністю власника майна представника ТОВ «Кривбас-Транс Ойл», а копія оскаржуваної ухвали отримана лише 12.11.2025 року.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки не підтверджуються доказами.

Слідчий суддя не встановив зв`язку кожного конкретного предмета з кримінальним правопорушенням. Ухвала слідчого судді містить загальні твердження про те, що вилучені речі містять відомості про кримінальне правопорушення та в ній не зазначено які саме конкретно відомості містить кожне з вилученого майно. Як саме і які обставини кримінального провадження підтверджують вилучені речі та які фактичні дані свідчать про їх доказове значення.

При цьому слідчий суддя формально обмежився повторенням клопотання прокурора всупереч вимогам Верховного Суду відповідно до яких - визнання речі речовим доказом вимагає доказового, а не декларативного характеру та має бути належно обґрунтоване.

Вказаним рішенням було заблоковано господарську діяльність ТОВ «Кривбас-Транс Ойл», що суперечить принципу пропорційності, оскільки арешт резервуарів з пальним та паливно-роздавальних колонок повністю позбавив товариство здійснювати свою основну господарську діяльність.

Слідчим суддею не досліджені та необґрунтовані у прийнятому рішенні наслідки арешту для підприємства, співмірність втручання.

Зазначає, що ТОВ «Кривбас-Транс Ойл» не є прямим власником вилучених речей, а є їх користувачем за що встановлена юридична відповідальність.

Вказує, що в обґрунтування клопотання орган досудового розслідування долучив висновки судової експертизи матеріалів, речовин та виробів від 20.01.2025 року, результати якої були отримані за чотири місяці до обшуку, про що і зазначено в ухвалі що оскаржуються.

Прокурором не надано суду доказів на підтвердження його аргументів, відповідні процесуальні документи, які б свідчили про обґрунтованість мети арешту, зокрема, проведення слідчого експерименту, призначення експертизи тощо, в матеріалах провадження відсутні.

Наголошує, що паливно-роздавальні колонки та резервуари це стаціонарні об`єкти, нерухоме або напівнерухоме технічне обладнання, яке не може бути знищене чи приховане.

Слідчий суддя не обґрунтував, необхідність накладення арешту на майно з урахуванням того, що в даному кримінальному проваджені взагалі не встановлено статус власника майна, оскільки жодній посадовій, службовій особі ТОВ «Кривбас-Транс Ойл» не повідомлено про підозру, як і не встановлено жодних протиправних дій з боку товариства та не наведені конкретні обставини яким чином у такому разі товариство, або його посадові, службові особи можуть перешкодити розслідуванню та яким чином у такому разі майно на яке накладено арешт може бути об`єктом спеціальної конфіскації.

Оскільки у даному кримінальному провадженні лише перевіряється версія органу досудового розслідування про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204 КК України, а жодній особі, в тому числі посадовим особам ТОВ «Кривбас-Транс Ойл» не повідомлено про підозру, то сама по собі дана обставина унеможливлює застосування арешту з інших підстав, визначених ст.170 КПК України та свідчить, що сторона обвинувачення не має достатніх доказів для підозри посадовим особам ТОВ «Кривбас-Транс Ойл» у вчиненні кримінального правопорушення.

Суд не мотивував існування жодного ризику знищення, втрати чи приховування майна (вимога ч. 1 ст. 170 КПК).

На даний момент не існує жодної загрози зміни, знищення чи відчуження цього майна, оскільки ТОВ «Кривбас-Транс Ойл» ніяким чином не збирається його приховувати чи знищувати або іншим чином заважати забезпеченню завдань кримінального законодавства. Доказів протилежного прокурором суду надано не було.

Одночасно представником ТОВ «Кривбас-Транс Ойл» додано клопотання про долученя до матеріалів провадження копій: договору оренди № 01/01-2024 від 01 серпня 2024 року; рахунку на оплату № 1004 від 19 серпня 2024 року; видаткової накладної № 1154 від 21 серпня 2024 року; товарно-транспортна накладна на відпуск нафтопродуктів № 1154 від 21 серпня 2024 року, сертифікату якості та лабораторного дослідження, рахунку на оплату № 314 від 19 липня 2023 року; видаткової накладної № 331 від 19 серпня 2023 року; товарно-транспортна накладна на відпуск нафтопродуктів № 946 від 19 липня 2023 року, сертифікату якості та лабораторного дослідження, які підтверджують законність набуття палива та відповідність його якості.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином.

Третя особа представник ТОВ «Кривбас-Транс Ойл» адвокат ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, проте, надав клопотанні з проханням про розгляд справи за його відсутності, просить апеляційну скаргу задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України, неявка учасників в судове засідання не є перешкодою для розгляду даної апеляційної скарги за їх відсутністю.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Вирішуючи питання про дотримання апелянтом строку на апеляційне оскарження судового рішення, колегія суддів виходить із того, що ухвала слідчого судді про арешт майна постановлена без виклику представника апелянта, а тому за правилами ч. 3 ст. 395 КПК України строк для звернення до суду з апеляційною скаргою обчислюється з дня отримання представником установи копії судового рішення, а отже клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження колегія судді в вважає обґрунтованим.

Вирішуючи питання про необхідність поновлення строку апеляційного оскарження ухвали слідчого судді, колегія суддів виходить з того, що представник ТОВ «Кривбас-Транс Ойл» адвокат ОСОБА_6 дізнавшись про арешт майна, скористався своїм правом та подав апеляційну скаргу, проте пропустив строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді про його накладення. За таких обставин, колегія суддів вважає поважними причини пропуску строку апеляційного оскарження ухвали слідчого судді та приходить до висновку, що його слід поновити.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вирішуючи питання об`єктивності рішення слідчого судді, яким накладено арешт на майно, колегія суддів зазначає наступне.

Колегією суддів встановлено, що в обґрунтування поданого подання прокурор посилався на те, що в провадженні слідчого управління ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000317 від 26.08.2024 року за фактом здійснення групою осіб незаконного виготовлення, зберігання, транспортування з метою збуту пального, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений органом досудовим розслідування час, але не пізніше серпня 2024 року, група осіб, до якої входять ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_14 , без належних дозвільних документів, організували та здійснюють підпільне масове виробництво фальсифікованих паливно-мастильних матеріалів, а саме бензину (під акційного товару) на території з комплексом спеціально пристосованих нежитлових будівель, споруд та резервуарів за адресою: м. Кривій Ріг, вул. Домобудівна, буд. 14/1, земельна ділянка з кадастровим номером :02:214:0060, який в подальшому збувають через мережу діючих підконтрольних автозаправних станцій під брендом «КТО «Кривбас Транс Ойл», розташованих на земельних ділянках по вул. Конституційна 15, мікрорайон 4 Зарічний 30А, АДРЕСА_1 , вул. Бикова 10, вул. Каткова 10, вул. Соборності 117, вул. Заозерна 20А, у м. Кривому Розі та вул. Елеваторна 2 у м. Апостолове Криворізського району.

Під час проведення оперативної закупівлі яка відбулась 20.12.2024 року на АЗС мережі «КТО «Кривбас Транс Ойл» за адресами: м. Кривий Ріг, вул. Заозерна 20а, вул. Бикова 10, вул. Соборності 117 та вул. Конституційна 15, свідок ОСОБА_15 придбав бензин А-95, об`ємом по п`ять літрів на кожній заправці який було вилучено та направлено на експертизу.

Крім того в ході проведення оперативної закупки 26.12.2024 року на АЗС мережі «КТО «Кривбас Транс Ойл» за адресами: м. Кривий Ріг, вул. Кткова 10 та мкрн. 4-й Зарічний 30А, а також м. Апостолове, вул. Елеваторна 2, свідок ОСОБА_15 придбав бензин А-95 об`ємом по п`ять літрів на кожній АЗС.

Відповідно висновку судової експертизи матеріалів, речовин та виробів № СЕ-19/121-25/66-ФХД від 20.01.2025 року рідини (зразки), відібрані з вищевказаних 8 АЗС, мають вуглеводний склад, характерний для світлих нафтопродуктів бензинів, але не відповідають ДСТУ 7687:2025 «Бензини автомобільні ЄВРО Технічні умови»

28.05.2025 року на підставі ухвали слідчого судді було проведено обшук за місцем ведення господарської діяльності ТОВ «Кривбас Транс Ойл» за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Домобудівна 14/1, в ході якого було вилучено: чорнові записи, технічні паспорти; 4 насосних станції; 3. рідина з резервуару Б-1 об`ємом приблизно 10 куб м, 4. рідина з резервуару 3.3 об`ємом приблизно 25 куб м, рідина з проміжкового резервуару об`ємом приблизно 0,5 куб м, резервуар Б-1, резервуар 3.3, проміжковий резервуар, металеву шафу з електроприладдям.

Постановою від 29.05.2025 року вищевказані речі та документи були визнані речовими доказами у кримінальному проваджені.

На підставі викладеного прокурор просив накласти арешт на вказані речі та документи з метою забезпечення спеціальної конфіскації, а також у зв`язку з тим, що вказані речі та документи містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ оскільки використовувались як знаряддя вчинення злочину.

На обґрунтування поданого клопотання прокурор подав слідчому судді наступні матеріали кримінального провадження:

Номер 1 витяг з ЄРДР № 0000371 від 26.08.2024 року з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 204 КК України, відповідно до якого група осіб у складі ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 без належних дозвільних документів, організувала підпільне масове виробництво фальсифікованих пально-мастильних матеріалів, а саме бензину на територіях з комплексом спеціально пристосованих нежитлових будівель, споруд та резервуарів за адресами: АДРЕСА_2 (земельна ділянка з кадастровим номером :03:359:0007), та м. Кривий Ріг, вул. Вантажна 16 (земельна ділянка з кадастровим номером :03:359:0007) який в подальшому збувають через мережу діючих підконтрольних автозаправних станцій під брендом «КТО «Кривбас Транс Ойл» розташованих на території м. Кривого Рога та Криворізського району.

Номер 2 витяг з ЄРДР від 05.02.2025 року з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 204 КК України відповідно до якого під час проведення досудового провадження внесеного до ЄРДР № 0000371 від 26.08.2024 року за ч. 5 ст. 190 КК України виявлено, що ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 незаконно виготовили на АЗС за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Бикова 10 пальне (бензин) під виглядом торгівельної марки якісного пального, яке відповідно до висновку експерта № СЕ-19/121-25/66-ФХД за фракційним складом та наявності механічних домішок, не відповідає ДСТУ 7687:2015 «Бензини автомобільні Євро. Технічні умови»

Номер 3 витяг з ЄРДР від 05.02.2025 року з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 204 КК України відповідно до якого під час проведення досудового провадження внесеного до ЄРДР № 0000371 від 26.08.2024 року за ч. 5 ст. 190 КК України виявлено, що ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 незаконно виготовили на АЗС за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Георга Отса 23 пальне (бензин) під виглядом торгівельної марки якісного пального, яке відповідно до висновку експерта № СЕ-19/121-25/66-ФХД за фракційним складом та наявності механічних домішок, не відповідає ДСТУ 7687:2015 «Бензини автомобільні Євро. Технічні умови»

Номер 4 витяг з ЄРДР від 05.02.2025 року з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 204 КК України відповідно до якого під час проведення досудового провадження внесеного до ЄРДР № 0000371 від 26.08.2024 року за ч. 5 ст. 190 КК України виявлено, що ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 незаконно виготовили на АЗС за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Заозерна 20а пальне (бензин) під виглядом торгівельної марки якісного пального, яке відповідно до висновку експерта № СЕ-19/121-25/66-ФХД за фракційним складом та наявності механічних домішок, не відповідає ДСТУ 7687:2015 «Бензини автомобільні Євро. Технічні умови»

Номер 5 витяг з ЄРДР від 05.02.2025 року з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 204 КК України відповідно до якого під час проведення досудового провадження внесеного до ЄРДР № 0000371 від 26.08.2024 року за ч. 5 ст. 190 КК України виявлено, що ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 незаконно виготовили на АЗС за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Соборності 117 пальне (бензин) під виглядом торгівельної марки якісного пального, яке відповідно до висновку експерта № СЕ-19/121-25/66-ФХД за фракційним складом та наявності механічних домішок, не відповідає ДСТУ 7687:2015 «Бензини автомобільні Євро. Технічні умови»

Номер 6 витяг з ЄРДР від 05.02.2025 року з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 204 КК України відповідно до якого під час проведення досудового провадження внесеного до ЄРДР № 0000371 від 26.08.2024 року за ч. 5 ст. 190 КК України виявлено, що ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 незаконно виготовили на АЗС за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Конституційна 15 пальне (бензин) під виглядом торгівельної марки якісного пального, яке відповідно до висновку експерта № СЕ-19/121-25/66-ФХД за фракційним складом та наявності механічних домішок, не відповідає ДСТУ 7687:2015 «Бензини автомобільні Євро. Технічні умови»

Номер 7 витяг з ЄРДР від 05.02.2025 року з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 204 КК України відповідно до якого під час проведення досудового провадження внесеного до ЄРДР № 0000371 від 26.08.2024 року за ч. 5 ст. 190 КК України виявлено, що ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 незаконно виготовили на АЗС за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Каткова 10 пальне (бензин) під виглядом торгівельної марки якісного пального, яке відповідно до висновку експерта № СЕ-19/121-25/66-ФХД за фракційним складом та наявності механічних домішок, не відповідає ДСТУ 7687:2015 «Бензини автомобільні Євро. Технічні умови»

Номер 8 витяг з ЄРДР від 05.02.2025 року з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 204 КК України відповідно до якого під час проведення досудового провадження внесеного до ЄРДР № 0000371 від 26.08.2024 року за ч. 5 ст. 190 КК України виявлено, що ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 незаконно виготовили на АЗС за адресою: м. Кривий Ріг, мкрн. 4 Зарічний 30а пальне (бензин) під виглядом торгівельної марки якісного пального, яке відповідно до висновку експерта № СЕ-19/121-25/66-ФХД за фракційним складом та наявності механічних домішок, не відповідає ДСТУ 7687:2015 «Бензини автомобільні Євро. Технічні умови»

Номер 9 витяг з ЄРДР від 05.02.2025 року з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 204 КК України відповідно до якого під час проведення досудового провадження внесеного до ЄРДР № 0000371 від 26.08.2024 року за ч. 5 ст. 190 КК України виявлено, що ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 незаконно виготовили на АЗС за адресою: Криворізький район, м. Апостолове, вул. Елеваторна 2 пальне (бензин) під виглядом торгівельної марки якісного пального, яке відповідно до висновку експерта № СЕ-19/121-25/66-ФХД за фракційним складом та наявності механічних домішок, не відповідає ДСТУ 7687:2015 «Бензини автомобільні Євро. Технічні умови»

Постанову про доручення здійснення досудового розслідування іншому органу досудового розслідування від 13.05.2025 року.

Постанову про визначення (зміну) групи прокурорів (процесуальних керівників) у кримінальному проваджені від 26.02.2025 року.

Постанову про зміну слідчої групи від 27.05.2025 року.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпра від 13.05.2025 року якою було надано дозвіл на проведення обшуку ділянки місцевості, нежитлових будівель, споруд, резервуарів для зберігання ПММ АЗС «Кривбас Транс Ойл», розташованих за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Домобудівників 14/1, що належать територіальній громаді м. Кривого Рогу.

Протокол обшуку від 28.05.2025 року під час якого було виявлено та вилучено: чорнові записи, технічні паспорти; 4 насосних станції; 3. рідина з резервуару Б-1 об`ємом приблизно 10 куб м, 4. рідина з резервуару 3.3 об`ємом приблизно 25 куб м, рідина з проміжкового резервуару об`ємом приблизно 0,5 куб м, резервуар Б-1, резервуар 3.3, проміжковий резервуар, металеву шафу з електроприладдям.

Протоколи допиту свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 .

Постанову про визнання речовими доказами від 29.05.2025 року, якою вищевказані речі були визнані речовими доказами.

Протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії візуальне спостереження за місцем від 27.09.2024 року в рамках кримінального провадження внесеного до ЄРДР № 000000371 від 26.08.2024 року за ч. 5 ст. 190 КК України

Протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії візуальне спостереження за місцем від 06.01.2025 року в рамках кримінального провадження внесеного до ЄРДР № 000000371 від 26.08.2024 року за ч. 5 ст. 190 КК України

Протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії візуальне спостереження за місцем від 06.01.2025 року в рамках кримінального провадження внесеного до ЄРДР № 000000371 від 26.08.2024 року за ч. 5 ст. 190 КК України

Протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії візуальне спостереження за місцем від 06.01.2025 року в рамках кримінального провадження внесеного до ЄРДР № 000000371 від 26.08.2024 року за ч. 5 ст. 190 КК України

Протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії візуальне спостереження за місцем від 27.12.2025 року в рамках кримінального провадження внесеного до ЄРДР № 000000371 від 26.08.2024 року за ч. 5 ст. 190 КК України

Висновок експерта № СЕ-19/121-25/66-ФХД від 20.01.2025 року.

Рапорт складений начальником 4-го відділу УМП ГУНП в Дніпропетровській області майором поліції ОСОБА_19 .

Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань про реєстрацію ТОВ «КРИВБАС-ТРАНС ОЙЛ»

Дослідивши вказані матеріали слідчий суддя прийшов до висновку про обґрунтованість клопотання прокурора ОСОБА_7 про необхідність накладення арешту на майно, задовольнивши його у повному обсязі, але з таким рішенням колегія суддів погодитись не може, вважає його передвчасним виходячи з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Цей перелік є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Разом з тим, за правилами вказаної норми кримінального процесуального закону, а саме частин 3, 5, та 6, арешт на майно може бути накладено в разі відповідності такого майна критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, в разі наявності підстав вважати, що суд може застосувати до підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної особи, юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна, в разі, якщо фізична чи юридична особа в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову або неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ч. 2, ч. 3, ч. 4 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Положеннями ст. ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні кримінальних правопорушень. Одним з таких заходів є арешт майна у кримінальному провадженні.

Нормами Глави 10 та Глави 17 КПК України передбачені правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, які мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною другою ст. 173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Грецію [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR1999- II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series А N 52).

Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», п. 50, Series А N 98).

Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна є видом втручання у право на мирне володіння майном, що закріплено у ст.1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, відповідно до практики Європейського суду з прав людини втручання у це право має мати законні підстави та мету, а також бути пропорційним публічному інтересу.

В п. 42 Рішення ЄЄ від 19.12.1989 року у справі «Мелахер та інші проти Австрії» зазначається, що право власності включає «три чіткі правила» («three distinct rules»): мирного володіння власністю; (2) позбавлення права власності лише у визначених випадках; (3) держава має право контролювати користування власністю у відповідності до загального «публічного» інтересу, шляхом прийняття відповідних загальносуспільним інтересам законів.

У п. 49 Рішення ЄЄ від 22.11.2007 р. у справі «Україна-Тюмень» проти України», суд вказав, що найважливіша вимога статті 1 Протоколу полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом» (subject to the conditions provided for by law), а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів».

У п. 55 надано тлумачення «пропорційності втручання» в право на мирне володіння майном та зазначив, що таке втручання повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» (fair balance) між вимогами загального інтересу суспільства та захисту основоположних прав особи.

Має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти шляхом вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

ОСОБА_20 від 06.11.2008 р. у справі «Ісмаїлов проти Росії», будь-яке втручання органу влади у безперешкодне володіння майном повинно бути «законним»: друге речення § 1 передбачає, що позбавлення майна можливе лише в умовах, передбачених законом», а пункт 2 визнає, що держави мають право контролювати використання майна шляхом введення «законів». Питання, чи було досягнуто справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи стає значимим, якщо встановлено, що під час втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним.

У п.п. 42 - 44 Рішення ЄС від 07.07.2011 р. у справі «Серков проти України», ЄСПЛ зазначив, що національне законодавство має відповідати вимозі «якості» закону, щоб воно було доступним для заінтересованих осіб, чітким і передбачуваним у застосуванні.

Частиною 1 статті 173 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Колегія суддів наголошує, що правовідносини пов`язані із виготовленням, придбанням, транспортуванням та реалізацією підакцизних товарів на законних підставах юридичними особами відповідно мають суто господарсько-правовий характер.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права; Конституція має найвищу юридичну силу; норми Конституції є нормами прямої дії.

Здійснюючи правосуддя в Україні суддя керується принципами верховенства права (ч. 1 ст. 129 Основного Закону).

Конституційний Суд України в рішення від 02.11.2004 № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004 визначив: «Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема, норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України. Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим, у тому числі обмежувати свободу та рівність особи.»

Недоторканість права власності є однією з засад кримінального провадження, що закріплено п. 9 ч. 1 ст. 7 КПК України.

Крім того, враховуючи положення статті 9 Конституції України та беручи до уваги тарифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу до неї та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 34-77-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04.11.1950; далі Конвенція) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права, а також враховувати роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя».

Відповідно до статті 6 Конвенції, щодо принципу вмотивованості судових рішень, суд в своєму рішенні має чітко та мотивовано описати позиції сторін, з яких причин вони відхилені, або чому суд із ними погодився. Таку позицію викладено в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» (no. 4909/04, 10 February 2011). Схожа проблема неналежної обґрунтованості судових рішень була виявлена Європейським судом у справі «Мала проти України» (no. 4436/07, 3 Juli 2014).

Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 1 ст. 8 КПК України).

Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч. 2 ст. 8 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

В той же час, Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч. 5 ст. 9 КПК України), а з урахуванням ч. 4 цієї статті, міжнародні договори, які ратифіковані Україною мають пріоритет над Кримінальним процесуальним кодексом України.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Враховуючи той факт, що право на справедливий суд займає основне місце у системі глобальних цінностей демократичного суспільства, Європейський суд з прав людини у своїй практиці пропонує досить широке його тлумачення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК завданням кримінального судочинства є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Судове рішення як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права (п. 1 ч. 1 ст. 7 КПК України). У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність (п. 2 ч. 1 ст. 7 КПК України) і обґрунтованість своїх рішень. Судове рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги кримінального судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права із дотриманням норм процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми.

Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення є однією з основних засад судочинства в Україні.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 309 КПК України під час досудового розслідування в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвала слідчого судді про арешт майна або відмова в ньому.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до абз. 1 ч. 10 ст. 170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Також колегія суддів зауважує, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна, про що зазначено в ч. 11 ст. 170 КПК.

Доказів дійсності існування обставин, про які йдеться в ч. 11 ст. 170 КПК, матеріали справи не містять, та прокурором в судовому засіданні їх не доведено.

Прокурором в клопотанні не зазначено та в судовому засіданні належними доказами не доведено, що вилучене майно, а саме: чорнові записи, технічні паспорти; 4 насосних станції; 3. рідина з резервуару Б-1 об`ємом приблизно 10 куб м, 4. рідина з резервуару 3.3 об`ємом приблизно 25 куб м, рідина з проміжкового резервуару об`ємом приблизно 0,5 куб м, резервуар Б-1, резервуар 3.3, проміжковий резервуар, металеву шафу з електроприладдям,яке вилучене під час проведення обшуку за місцем ведення господарської діяльності ТОВ «Крибас Транс Ойл» директором якого є ОСОБА_8 , за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Домобудівна 14/1 має значення для досудового розслідування кримінального провадження.

Органом досудового розслідування не надано слідчому суді відомостей, які свідчать про те, що вказане пальне є незаконно виготовленим. Відповідно до ст. 204 КК України за якою проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні передбачає кримінальну відповідальність за незаконне виготовлення, зберігання, збут або транспортування підакцизних товарів. При цьому представник власника майна надав сертифікати відповідності на вилучене ПММ.

Також, в своєму клопотанні прокурор недостатньо обґрунтував підстави для накладення арешту на вилучені під час обшуку речі та документи.

З моменту внесення до ЭРДР 26.08.2024 року і на даний час пройшло більш аніж півтора року, при цьому у кримінальному провадженні жодній особі не повідомлено про підозру, цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений, тому колегія суддів вважає, що немає підстав для накладення арешту на вилучені під час обшуку речі, документи, гроші та ПММ.

Долучені до матеріалів клопотання про накладення арешту матеріали кримінального провадження не містять достатніх даних які б свідчили про його обґрунтованість як в частині збереження речових доказів, так і забезпечені можливої спеціальної конфіскації.

Так постанова про доручення здійснення досудового розслідування іншому органу досудового розслідування від 13.05.2025 року, постанова про визначення (зміну) групи прокурорів (процесуальних керівників) у кримінальному проваджені від 26.02.2025 року та постанова про зміну слідчої групи від 27.05.2025 року, носять суто кримінально-процесуальний характер щодо руху кримінального провадження та визначення кола осіб які входять до слідчої групи та групи прокурорів.

Ухвала слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпра від 13.05.2025 року якою було надано дозвіл на проведення обшуку ділянки місцевості, нежитлових будівель, споруд, резервуарів для зберігання ПММ «Кривбас Транс Ойл», розташованих за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Домобудівна 14/1, що належать територіальній громаді м. Кривий Ріг свідчить лише про законність підстав його проведення.

Протокол обшуку від 28.05.2025 року під час якого було виявлено та вилучено: чорнові записи, технічні паспорти; 4 насосних станції; 3. рідина з резервуару Б-1 об`ємом приблизно 10 куб м, 4. рідина з резервуару 3.3 об`ємом приблизно 25 куб м, рідина з проміжкового резервуару об`ємом приблизно 0,5 куб м, резервуар Б-1, резервуар 3.3, проміжковий резервуар, металеву шафу з електроприладдям, фіксує лише хід проведення обшуку та перелік вилучених під час його проведення речей.

Протоколи допиту свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ні якої доказової інформації не містять.

Постанова про визнання речовими доказами від 29.05.2025 року, якою речі та документи вилучені під час проведення обшуку 28.05.2025 року зводиться лише до викладення хронології проведення досудового розслідування. При цьому кримінально-процесуальним законом чітко встановлені вимоги до будь-якого процесуального рішення слідчого, прокурора, і регламентовані вони ч. 5 ст. 110 КПК України, а саме що постанова повинна містити відомості про мотиви її прийняття та їх обґрунтування. З конструкції вказаної норми права вбачається, що зазначення вказаних елементів у відповідному процесуальному рішенні, в даному випадку постанові про визнання речовими доказами, є саме обов`язком слідчого, прокурора і не має носити формальний характер.

Так постанова слідчого СВ СУ ГУНП в Дніпропетровській області в порушення вимог ч. 5 ст. 110 КПК України належним чином не мотивована, не містить жодних конкретних обґрунтувань підстав для визнання речовими доказами: чорнові записи, технічні паспорти; 4 насосних станції; 3. рідина з резервуару Б-1 об`ємом приблизно 10 куб м, 4. рідина з резервуару 3.3 об`ємом приблизно 25 куб м, рідина з проміжкового резервуару об`ємом приблизно 0,5 куб м, резервуар Б-1, резервуар 3.3, проміжковий резервуар, металеву шафу з електроприладдям, як у сукупності так і кожного окремо, а зводиться лише до викладення переліку підстав визнання речовими доказами встановлених ст. 98 КПК України.

У вказаній постанові не наведено які саме інші відомості можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, обставини які б свідчили що вказані речі є об`єктом кримінально протиправних дій, або набуті кримінально протиправним шляхом, або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Що стосується долучених до клопотання протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії візуальне спостереження за місцем від 27.09.2024 року в рамках кримінального провадження внесеного до ЄРДР № 000000371 від 26.08.2024 року за ч. 5 ст. 190 КК України.

Протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії візуальне спостереження за місцем від 06.01.2025 року в рамках кримінального провадження внесеного до ЄРДР № 000000371 від 26.08.2024 року за ч. 5 ст. 190 КК України.

Протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії візуальне спостереження за місцем від 06.01.2025 року в рамках кримінального провадження внесеного до ЄРДР № 000000371 від 26.08.2024 року за ч. 5 ст. 190 КК України.

Протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії візуальне спостереження за місцем від 06.01.2025 року в рамках кримінального провадження внесеного до ЄРДР № 000000371 від 26.08.2024 року за ч. 5 ст. 190 КК України.

Протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії візуальне спостереження за місцем від 27.12.2025 року в рамках кримінального провадження внесеного до ЄРДР № 000000371 від 26.08.2024 року за ч. 5 ст. 190 КК України.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до вимог ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Здійснення досудового розслідування, крім випадків, передбачених цією частиною, до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається.

Відповідно до змісту вищевказаних протоколів кожен з них було складено в рамках проведення досудового розслідування внесеного до ЄРДР № 000000371 від 26.08.2024 року за ч. 5 ст. 190 КК України.

При цьому до клопотання про арешт майна було долучено витяг з ЄРДР від 26.08.2024 року з аналогічним номером № 000000371, але з іншою правовою кваліфікацією, а саме за ч. 2 ст. 204 КК України.

Витяг про внесення відомостей до ЄРДР № 000000371 від 26.08.2024 року за ч. 5 ст. 190 КК України в рамках якого проводились вказані НСРД до матеріалів клопотання не долучено.

Відповідно до ст. 257 КПК України якщо в результаті проведення негласної слідчої (розшукової) дії виявлені ознаки кримінального правопорушення, яке не розслідується, то отримана інформація може бути використана в іншому кримінальному провадженні тільки на підставі ухвали слідчого судді, яка постановляється за клопотанням прокурора.

Вказаної постанови матеріал клопотання про арешт майна також не містять.

Таким чином прокурором як суду першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду не надано належних правових підстав використання даних отриманих та зафіксованих вказаними протоколи, а тому колегія суддів їх до уваги не приймає.

Висновком експерта № СЕ-19/121-25/66-ФХД від 20.01.2025 року, встановлене наступне.

Рідина у спеціальному пакеті WAR1866075 має вуглеводний склад, характерний для світлих нафтопродуктів бензинів.

Рідина у спеціальному пакеті WAR1866076 має вуглеводний склад, характерний для світлих нафтопродуктів бензинів.

Рідина у спеціальному пакеті WAR1866074 має вуглеводний склад, характерний для світлих нафтопродуктів бензинів.

Рідина у спеціальному пакеті PSP42160667 має вуглеводний склад, характерний для світлих нафтопродуктів бензинів.

Рідина у спеціальному пакеті WAR1866073 має вуглеводний склад, характерний для світлих нафтопродуктів бензинів.

Рідина у спеціальному пакеті EXP0409525 має вуглеводний склад, характерний для світлих нафтопродуктів бензинів.

Рідина у спеціальному пакеті WAR1866127 має вуглеводний склад, характерний для світлих нафтопродуктів бензинів.

Рідина у спеціальному пакеті WAR1866126 має вуглеводний склад, характерний для світлих нафтопродуктів бензинів.

Значення фракційного складу рідин у спеціальних пакетах WAR1866075, WAR1866076, WAR1866074, PSP42160667, WAR1866073, EXP0409525, WAR1866127, WAR1866126 та органолептичні властивості, а саме наявність замулених і осаджених на дно механічних домішок, не входять у визначені межі для бензинів та не відповідають ДСТУ 7687:2015 «Бензин автомобільні Євро. Технічні умови»

Значення густин рідин у спеціальних пакетах WAR1866075, WAR1866076, WAR1866074, PSP42160667, WAR1866073, EXP0409525, WAR1866127, WAR1866126 входять у визначені межі для бензинів та відповідають ДСТУ 7687:2015 «Бензин автомобільні Євро. Технічні умови»

На переконання колегії суддів висновки вказаної експертизи жодним чином не свідчать про наявність будь якої з ознак об`єктивної сторони складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 204 КК України, оскільки свідчать не про незаконність походження палива, а вказують на його невідповідність вимогам ДСТУ 7687:2015 в частині фракційного складу, що тягне за собою адміністративну або цивільно-правову відповідальність, про цьому кримінальна відповідальності у даному випадку, передбачається лише у разі настання тяжких наслідків.

Що стосується рапорту складеного начальником 4-го відділу УМП ГУНП в Дніпропетровській області майором поліції ОСОБА_21 , то він взагалі не може бути належним та допустимим доказом в розумінні кримінально-процесуального закону України

Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань про реєстрацію ТОВ «КРИВБАС-ТРАНС ОЙЛ» жодним чином не підтверджує наявність ознак кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 204 КК України, а навпаки свідчить про законність ведення господарської діяльності ТОВ «КРИВБАС-ТРАНС ОЙЛ».

Таким чином під час апеляційного розгляду встановлено, що прокурором належно не доведені підстави для накладення арешту на майно ТОВ «КРИВБАС-ТРАНС ОЙЛ» як для забезпечення належного зберігання речових доказів, так і для забезпечення спеціальної конфіскації, а тому колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість як ухвали слідчого судді у зв`язку чим вона підлягає скасуванню, так і доводів наведених прокурором в клопотанні про накладення арешту та вважає його таким що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, та керуючи сь ст. ст. 170, 173, 376, 404, 405, 407, 409, 422 КПК України колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Кривбас-Транс Ойл» - адвоката ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпра від 27 червня 2025 року про арешт майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Кривбас-Транс Ойл» скасувати.

Постановити нову якою в задоволенні клопотання про застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у виді накладення арешту на майно Товариства з обмеженою відповідальністю «Кривбас-Транс Ойл» вилученого в ході обшуку 28.05.2025 року за адресою: Дніпропетровськ область, м. Кривий Ріг, вул. Домобудівна 14/1, а саме: чорнові записи, технічні паспорти; 4 насосних станції; 3. рідина з резервуару Б-1 об`ємом приблизно 10 куб м, 4. рідина з резервуару 3.3 об`ємом приблизно 25 куб м, рідина з проміжкового резервуару об`ємом приблизно 0,5 куб м, резервуар Б-1, резервуар 3.3, проміжковий резервуар, металеву шафу з електроприладдям відмовитита зобов`язати слідчого повернути особам, у яких було вилучене зазначене майно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Дніпровського

апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4