печерський районний суд міста києва
Справа № 757/3766/26-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2026 року м. Київ

слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання старшого слідчого в ОВС Третього слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Києві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Сквира Київської області, громадянину України, адреса проживання: АДРЕСА_1 ,

у кримінальному провадженні №0006272 від 16.10.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді надійшло клопотання слідчого, погоджене з прокурором, про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави, у зв`язку з наявністю передбачених ст. 177 КПК України ризиків того, що він може переховуватися від органу досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Прокурор підтримав подане клопотання та просив його задовольнити.

Захисник підозрюваного ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання, вказуючи на неправильну кваліфікацію дій його підзахисного, просив врахувати стан здоров`я останнього.

Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав позицію свого захисника, вказав, що не вбачає в своїх діях складу кримінального правопорушення, бо діяв у межах вланих повноважень.

Вислухавши учасників кримінального провадження, дослідивши письмові матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до таких висновків.

Встановлено, що Третім слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0006272 від 16.10.2025 за підозрою ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 будучи військовою службовою особою, в умовах воєнного стану, достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеними вище нормами законодавства та маючи можливість належно їх виконувати, діючи всупереч інтересів служби, перевищуючи свої службові повноваження, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, порушуючи вищевказані вимоги Статутів Збройних Сил України, завдав тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В подальшому, 03.09.2025 приблизно 09 год. (більш точний час органом досудового розслідування не встановлено) начальник групи забезпечення заходів цивільно-військового співробітництва ІНФОРМАЦІЯ_3 молодший сержант ОСОБА_4 перебуваючи по АДРЕСА_2 , поряд із закладом харчування « ІНФОРМАЦІЯ_4 », спільно із поліцейським офіцером громади сектору взаємодії з громадами ВЧ № 1 Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області

ОСОБА_8 та водієм групи забезпечення заходів цивільно-військового співробітництва ІНФОРМАЦІЯ_3 солдатом ОСОБА_9 у складі мобільної групи з оповіщення військовозобов`язаних було зупинено потерпілого ОСОБА_10 ,

ІНФОРМАЦІЯ_5 , та який відповідно до огляду МСЕК від 03.12.2020 є інвалідом з дитинства 3 групи довічно, з метою уточнення його військово-облікових даних, під час чого у молодшого сержанта ОСОБА_4 повторно виник умисел спрямований на спричинення фізичного болю та інших насильницьких дій відносно потерпілого ОСОБА_10 .

Так, ОСОБА_4 будучи військовою службовою особою, в умовах воєнного стану, достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеними вище нормами законодавства та маючи можливість належно їх виконувати, діючи всупереч інтересів служби, умисно, перевищуючи свої службові повноваження, протиправно застосував стосовно до потерпілого

ОСОБА_10 фізичне насильство, нанісши орієнтовно 6 ударів кулаком своєю правої руки в область голови потерпілого, які були частково зафіксовані на камеру мобільного телефону водієм групи забезпечення заходів цивільно-військового співробітництва ІНФОРМАЦІЯ_3 солдатом ОСОБА_9 .

Крім того, ОСОБА_4 продовжуючи свою протиправну діяльність, пов`язану із перевищенням своїх службових повноважень 12.09.2025 приблизно о 06 год. (більш точний час органом досудового розслідування не встановлено) перебуваючи по бульвару М. Грушевського, 13-А в м. Біла Церква, перебуваючи спільно із поліцейськими офіцером громади відділу поліції № 1 Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_11 у складі мобільної групи з оповіщення військовозобов`язаних, було зупинено потерпілого ОСОБА_12 , з метою уточнення його військово-облікових даних, під час чого у молодшого сержанта ОСОБА_4 повторно виник злочинний умисел спрямований на спричинення фізичного болю та інших насильницьких дій відносно потерпілого ОСОБА_12 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, перевищуючи свої службові повноваження, протиправно застосував стосовно до потерпілого ОСОБА_12 фізичне насильство, а саме: наніс один удар своєю правою рукою зжатою в кулак в область правого плеча, в наслідок чого потерпілий ОСОБА_12 отримав фізичну біль.

У результаті нанесення ОСОБА_4 вищевказаного удару, потерпілому ОСОБА_12 спричинено фізичний біль та моральні страждання, що заподіяло істотну шкоду у вигляді підриву авторитету держави, підрозділів Збройних Сил України, створення уявлення суспільства про вседозволеність та безкарність службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_6 , неналежне здійснення покладених на них завдань, зокрема щодо захисту територіальної цілісності України, стримування збройної агресії проти України та відсіч їй.

23 січня 2026 року ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України, тобто у у перевищенні військовою службовою особою службових повноважень, тобто умисному вчинені дій, які явно виходять за межі наданих цій особі прав чи повноважень, якщо ці дії заподіяли істотну шкоду, вчиненому в умовах воєнного стану.

Підозра у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: рапортом старшого оперуповноваженого 2 ОВ ТУ ДБР у м. Києві ОСОБА_13 про виявлення ознак кримінального правопорушення від 29.09.2025; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 від 07.11.2025 згідно якого останній повідомив обставини спричинення йому 03.09.2025 ОСОБА_4 тілесних ушкоджень; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.11.2025 за участю потерпілого ОСОБА_10 ; протоколом огляду речей та документів від 10.11.2025 під час якого оглянуто мобільні телефони Хiaomi Redmi Note 13 та Xiaomi Redmi А3, які були вилучені 18.09.2025 під час обшуку у рамках кримінального провадження № 0001100 від 14.05.20254 за ч. 4 ст. 426-1 КК України у начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_14 , протоколами допиту свідка ОСОБА_8 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 від 11.11.2025, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 09.12.2025 згідно якого останній повідомив обставини спричинення йому 21.08.2025 ОСОБА_4 тілесних ушкоджень; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.12.2025 за участю потерпілого ОСОБА_7 , протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 16.12.2025, протоколом допиту свідка ОСОБА_17 від 13.01.2025, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_12 від 14.01.2026 згідно якого останній повідомив обставини спричинення йому 12.09.2025 ОСОБА_4 тілесних ушкоджень; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.01.2026 за участю потерпілого ОСОБА_12 , протоколом слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_12 від 14.01.2026, протоколом огляду мобільного телефону потерпілого ОСОБА_12 від 14.01.2026, протоколом допиту свідка ОСОБА_18 від 14.01.2026, протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 15.01.2026, іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Вказані докази є вагомими та дають обґрунтовані підстави для підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Згідно зі ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків.

Так, наявність ризика, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України (переховування від органів досудового розслідування та/або суду) в клопотанні обґрунтовано лише тяжкістю покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим, що не відповідає стандартам ЄСПЛ. У рішенні «Neumeister v. Austria» (1968) Суд встановив, що тяжкість покарання не може сама по собі обґрунтовувати тривале тримання під вартою, якщо немає додаткових конкретних обставин. ЄСПЛ в рішенні «Matznetter v. Austria» визнає, що страх втечі має бути підкріплений фактами, такими як: відсутність постійного місця проживання, наявність спроб залишити країну та попереднє ухилення від слідства. У справі, на яку посилається слідчий в клопотанні «W проти Швейцарії» дійсно йшлося про врахування тяжкості злочину, однак у поєднанні з іншими обставинами - зокрема відсутністю соціальних зв`язків, закордонним громадянством, попередніми втечами тощо.

Натомість в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 має міцні соціальні зв`язки, має на утриманні дитину, являється особою з інвалідністю, має численні захворювання, має постійне місце проживання, працевлаштований. Отже, ризик втечі належним чином не доведено.

Ризик, передбачений п.2 ч.1 ст. 177 КПК України обґрунтовується тим, що підозрюваний

ОСОБА_4 перебуваючи на волі, буде знищувати та підробляти речі та документи, у тому числі їх електронні версії месенджерів, які ще не дослідженні органом досудового розслідування, та які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального ОСОБА_4 маючи вплив на інших військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_3 з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Щодо наявності ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, то він ґрунтується на припущеннях досудового слідства, які не підкріплені фактами. Так ЄСПЛ в справі «Jablonski проти Польщі» (2009) вимагає, щоб для доведення цього ризику наводилися факти спроб зв`язку з потерпілими або свідками чи конкретні загрози, факти тиску.

У справі «Becciev проти Молдови» (2005) Суд визнав порушенням, коли ризик впливу гуртувався на загальних посиланнях, а не на конкретних фактах. У клопотанні слідчого не наведено жодного факту, який би свідчив про спроби ОСОБА_4 впливати на будь-кого з потерпілих, свідкв та ін.

З приводу існування ризику, передбаченого п.4 ч.1 ст. 177 КПК України, то слідчий суддя зазначає, що він обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 може використовувати свої зв`язки, зокрема, серед військовослужбовців, тим самим опосередковано здійснювати тиск на представників ІНФОРМАЦІЯ_8 з метою незаконного впливу на перебіг досудового розслідування та володіючи відповідними знаннями буде вживати заходи до приховання вчинення злочину, неявки до органу досудового розслідування.

Ризик, передбачений п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, в клопотанні слідчого викладений декларативно і в судовому засіданні прокурор не навів конкретні аргументи та не послався на реальної існуючі обставини, які б стверджували про реальний ризик існування зазначеного ризику.

Відповідно до п.3 ст.5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи на судовий розгляд упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду. При цьому, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Вирішуючи клопотання по суті, слідчий суддя бере до уваги, окрім наданих органом досудового розслідування матеріалів, документи та відомості, які надані стороною захисту, які свідчать про незадовільний стан здоров`я ОСОБА_4 .

З огляду на викладене, доводи клопотання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, на наявність яких міститься посилання в клопотанні, не підтвердженні належними та об`єктивними даними і прокурором в судовому засіданні не доведені.

Разом з цим, зважаючи на необхідність дотримання цілей кримінального провадження, принципів публічності, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, слідчий суддя, з метою забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, у зв`язку з тим що під час розгляду клопотання доведено обґрунтованість підозри та наявність існування ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, приходить висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, яке полягає у покладенні на підозрюваного зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Керуючись стст. 176-178,182,183,193-194,196-197,309,372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС Третього слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Києві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 - відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком на 2 місяці .

Відповідно до ч.5ст.194 КПК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки:

- не відлучатись за межі м. Києва та Київської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першим викликом;

- носити електронний засіб контролю;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Обов`язки покласти на ОСОБА_4 строком на 2 місяці, в межах строків досудового розслідування, тобто до 23 березня 2026 року.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Контроль за виконанням особистого обов`язку покласти на старшого слідчого в ОВС Третього слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Києві ОСОБА_6 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1