Справа№534/1636/25
Провадження №1-кп/534/206/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2025 року м. Горішні Плавні

Горішньоплавнівський міський суд Полтавської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000313, внесеного у Єдиний реєстр досудових розслідувань 28.05.2025 року, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Пришиб, Кременчуцького р-ну, Полтавської області, громадянин України, освіта середня-спеціальна, одружений на ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 котра має інвалідність 2 групи з 19.07.2023, не працює, має на утриманні дітей: ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4 , не має інвалідності, військовозобов`язаний, є учасником бойових дій, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 , обвинувачується в тому, що 27 лютого 2025 року (більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_5 перебував у приміщені квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання своєї сім`ї, а саме: дружини ОСОБА_6 , доньки ОСОБА_7 та сина ОСОБА_8 .

Знаходячись у приміщенні вказаної квартири, ОСОБА_5 виявив мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi Note 13» 8/ 256GB, кольору Ice Blue, з ІМЕІ НОМЕР_1 , який належать його дружині ОСОБА_6 , після чого у ОСОБА_5 виник прямий корисливий умисел направлений на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_5 діючи в умовах воєнного стану, введеного на території України на підставі Закону України № 2102-IX від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»», керуючись корисливим мотивом та метою, діючи таємно, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, в порушення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», шляхом вільного доступу викрав мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi Note 13» 8/ 256GB, кольору Ice Blue, з ІМЕІ НОМЕР_1 вартістю 7078 гривень 78 копійок, які належать його дружині ОСОБА_6 .

У подальшому ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 7078 гривень 78 копійок.

Таким чином дії ОСОБА_5 суд кваліфікує як таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчинене в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

В середині березня 2025 року (більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_5 перебував у приміщені квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання своєї сім`ї, а саме: дружини ОСОБА_6 , доньки ОСОБА_7 та сина ОСОБА_8 .

Знаходячись у приміщенні вказаної квартири, ОСОБА_5 виявив мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi Note 13» 8/ 256GB, кольору Ice Blue, з ІМЕІ НОМЕР_1 , який належать його дружині ОСОБА_6 , після чого у ОСОБА_5 виник прямий корисливий умисел направлений на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_5 діючи в умовах воєнного стану, введеного на території України на підставі Закону України № 2102-IX від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»», керуючись корисливим мотивом та метою, діючи таємно, повторно, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, в порушення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», шляхом вільного доступу викрав мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi Note 13» 8/ 256GB, кольору Ice Blue, з ІМЕІ НОМЕР_1 вартістю 6959 гривень 27 копійок, які належать його дружині ОСОБА_6 .

У подальшому ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 6959 гривень 27 копійок.

Таким чином дії ОСОБА_5 суд кваліфікує як таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

В середині березня 2025 року (більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_5 перебував у приміщені квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання своєї сім`ї, а саме: дружини ОСОБА_6 , доньки ОСОБА_7 та сина ОСОБА_8 .

Знаходячись у приміщенні вказаної квартири, ОСОБА_5 виявив мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi Note 13» 8/ 256GB, кольору Ice Blue, з ІМЕІ НОМЕР_1 , який належать його дружині ОСОБА_6 , після чого у ОСОБА_5 виник прямий корисливий умисел направлений на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_5 діючи в умовах воєнного стану, введеного на території України на підставі Закону України № 2102-IX від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»», керуючись корисливим мотивом та метою, діючи таємно, повторно, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, в порушення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», шляхом вільного доступу викрав мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi Note 13» 8/ 256GB, кольору Ice Blue, з ІМЕІ НОМЕР_1 вартістю 6959 гривень 27 копійок, які належать його дружині ОСОБА_6 .

У подальшому ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 6959 гривень 27 копійок.

Таким чином дії ОСОБА_5 суд кваліфікує як таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

25 березня 2025 року (більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_5 перебував у приміщені квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання своєї сім`ї, а саме: дружини ОСОБА_6 , доньки ОСОБА_7 та сина ОСОБА_8 .

Знаходячись у приміщенні вказаної квартири, ОСОБА_5 виявив велосипед марки «Titan» моделі «Extreme», чорного та зеленого кольорів, який належать його дружині ОСОБА_6 , після чого у ОСОБА_5 виник прямий корисливий умисел направлений на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_5 діючи в умовах воєнного стану, введеного на території України на підставі Закону України № 2102-IX від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»», керуючись корисливим мотивом та метою, діючи таємно, повторно, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, в порушення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», шляхом вільного доступу викрав велосипед марки «Titan» моделі «Extreme» чорного та зеленого кольорів, вартістю 7633 гривні який належать його дружині ОСОБА_6 .

У подальшому ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 7633 гривні.

Таким чином дії ОСОБА_5 суд кваліфікує як таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

22 квітня 2025 року (більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_5 перебував у приміщені квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання своєї сім`ї, а саме: дружини ОСОБА_6 , доньки ОСОБА_7 та сина ОСОБА_8 .

Знаходячись у приміщенні вказаної квартири, ОСОБА_5 виявив пральну машину Daewoo WMS612T3WB7UA білого кольору, яка належать його дружині ОСОБА_6 , після чого у ОСОБА_5 виник прямий корисливий умисел направлений на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_5 діючи в умовах воєнного стану, введеного на території України на підставі Закону України № 2102-IX від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»», керуючись корисливим мотивом та метою, діючи таємно, повторно, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, в порушення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», шляхом вільного доступу викрав пральну машину Daewoo WMS612T3WB7UA білого кольору вартістю 10620 гривень 50 копійок, який належать його дружині ОСОБА_6 .

У подальшому ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 10620 гривень 50 копійок.

Таким чином дії ОСОБА_5 суд кваліфікує як таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Суд рахує, що визнання вини ОСОБА_5 відповідає фактичним обставинам справи, ним та іншими учасниками судового розгляду не оспорюються, тому, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, дослідження доказів, окрім характеризуючих даних обвинуваченого та його показів, вирішує за недоцільне. Вина обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185 є доведеною повністю.

Обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого, щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

На обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

При обранні міри покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим злочинів, особу обвинуваченого, його молодий вік, стан здоров`я, відсутність офіційного джерела доходу, сімейний стан, зокрема обвинувачений є одруженим, має на утриманні малолітніх дітей, наявність обставини, що пом`якшує покарання та обставин, що обтяжують покарання, ставлення обвинуваченого до вчинених кримінальних правопорушень, зокрема, щодо повного визнання обвинуваченим вини у скоєних кримінальних правопорушеннях, поведінку обвинуваченого як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду справи.

Разом із цим, суд зазначає, що згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, тому особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Судом враховано, що визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, а також призначення покарання нижчого, ніж передбачене санкцією статті (частини статті), завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

При цьому повноваження суду (його права та обов`язки), надані державою, щодо обрання між альтернативними видами покарань у встановлених законом випадках та інтелектуально-вольова владна діяльність суду з вирішення спірних правових питань, враховуючи цілі та принципи права, загальні засади судочинства, конкретні обставини справи, дані про особу винного, справедливість обраного покарання тощо, визначають поняття «судова дискреція» (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві.

Дискреційні повноваження суду повинні відповідати принципу верховенства права з обов`язковим обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 13.08.2020 за результатами розгляду справи № 716/1224/19.

Підстав для застосування положень статей 69, 69-1 КК України суд не знаходить.

У судовому засіданні прокурор просив суд ОСОБА_5 визнати винним та призначити йому покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, КК України звільнити від цього покарання, з іспитовим строком один рік. На підставі п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України зобов`язати обвинуваченого пройти програму для кривдників.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 слід призначити покарання в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України.

Вирішуючи питання щодо можливості звільнення обвинуваченого від покарання з іспитовим строком, суд звертає увагу на положення, закріплені в ч. 1 ст. 75 КК України, і зазначає, що тільки комплексне з`ясування підстав застосування цього виду звільнення від відбування покарання може забезпечити обґрунтований висновок суду про можливість виправлення засудженого без реального відбування покарання, але в умовах належного контролю за його поведінкою та виконанням покладених на нього судом обов`язків.

Враховуючи наведені вище обставини, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_5 , суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбуття покарання, тому знаходить можливим звільнити його від призначеного покарання з випробуванням в порядку, визначеному ст.ст. 75, 76 КК України, застосувавши іспитовий строк.

Виключно таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та запобігання вчиненню нових злочинів.

Цивільний позов не заявлявся.

Речові докази відсутні.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Стосовно обвинуваченого було застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання дія якого закінчилась 24.08.2025. Суд не вбачає підстав застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного, керуючись положеннями ст.ст. 373, 374, 475 КПК України,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання за:

- ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_5 від цього покарання, якщо він протягом строку випробування, тривалістю у 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього такі обов`язки:

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

На підставі п. 5 ч.1 ст. 91-1 КК України зобов`язати ОСОБА_5 пройти програму для кривдників.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення через Горішньоплавнівський міський суд Полтавської області, а обвинуваченим у той же строк з моменту його отримання.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому, потерпілій роз`яснюється право подати клопотання про помилування, а також роз`яснюється учасникам кримінального провадження право ознайомитись із журналом судового засідання та подавати на них зауваження.

Суддя ОСОБА_9