Провадження №1-кп/523/1807/25
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

07.10.2025 року м. Одеса

Пересипський районний суд м. Одеси під головуванням судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора Пересипської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду, кримінальне провадження №0001489 від 03 вересня 2025 року із звинувачення,

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, неодноразово засудженого: востаннє вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 11 травня 2023 року, за ч.2 ст.185 КК України, із застосуванням ч.4 ст.70 цього ж кодексу, до остаточного покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки і 9 місяців, звільненого 25 листопада 2024 року у зв`язку із відбуттям строку покарання, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , будучи судимими за ст.185 КК України, достовірно знаючи про запроваджений Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року на території України воєнний стан, дія якого була неодноразово продовжена іншими Указами Президента України, затвердженими відповідними їм Законами України, перебуваючи близько 15 години 30 хвилин 18 серпня 2025 року в торгівельній залі приміщення магазину «Світ Заколок», розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Владислава Бувалкіна, буд.№37/1 (павільйон № НОМЕР_1 ), діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення та прямим умислом на таємне викрадення чужого майна, скориставшись відсутністю будь-кого з інших осіб, витягнув із залишеної без нагляду чужої сумки належний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , гаманець червоного кольору, вартістю 200 грн, з поміщеними до нього грошовими коштами в сумі 6400 грн, а також двома банківськими картками «Монобанк» та АТ «Райффайзен Банк» (без матеріальної цінності для потерпілої), а всього майно, загальною вартістю 6600 грн, яким в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Обвинувачений вину у вчиненому визнав повністю та показав, що у вищезазначені місці та часі він помітив на торгівельній вітрині залишену без нагляду чужу сумку, із гаманцем. Маючи матеріальні труднощі, а також скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігав, він непомітно для продавця, витягнув із сумки гаманець, після чого вийшов із ним на протилежну сторону вулиці, де виявив в гаманці 6400 грн та дві банківські картки. В подальшому він викинув гаманець та банківські картки, а гроші витратив на власні потреби. Про вчинене жалкує, щиро кається.

Отримавши показання обвинуваченого, що повністю відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, з`ясувавши правильність розуміння всіма учасниками судового засідання змісту цих обставин та відсутності їх оспорювань, сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши правові наслідки застосування положень ч.3 ст.349 КПК України, за клопотанням прокурора, підтриманим обвинуваченим, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів на доведення вини ОСОБА_4 у вміненому останній особі діянні.

Таким чином суд визнає доведеним вчинення ОСОБА_4 дій, які полягали в тому, що він, будучи судимими за ст.185 КК України, достовірно знаючи про запроваджений Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року на території України воєнний стан, дія якого була неодноразово продовжена іншими Указами Президента України, затвердженими відповідними їм Законами України, перебуваючи близько 15 години 30 хвилин 18 серпня 2025 року в торгівельній залі приміщення магазину «Світ Заколок», розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Владислава Бувалкіна, буд.№37/1 (павільйон №11), діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення та прямим умислом на таємне викрадення чужого майна, скориставшись відсутністю будь-кого з інших осіб, витягнув із залишеної без нагляду чужої сумки належний ОСОБА_5 гаманець червоного кольору, вартістю 200 грн, з поміщеними до нього грошовими коштами в сумі 6400 грн, а також двома банківськими картками «Монобанк» та АТ «Райффайзен Банк» (без матеріальної цінності для потерпілої), а всього майно, загальною вартістю 6600 грн, яким в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Зазначені дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Судом розглянуто цивільний позов, заявлений до обвинуваченого потерпілою ОСОБА_5 , про стягнення спричиненої майнової шкоди в розмірі 6600 грн, з яким обвинувачений повністю погодився.

Вирішуючи зазначений позов, суд виходить із наступного.

Відповідно до ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого. У відповідності з ч.1 ст.1166 та ч.1 ст.1177 ЦК України, шкода, завдана потерпілому від злочину, відшкодовується в повному обсязі особою, яка вчинила злочин та завдала цю шкоду.

Обвинувачений пояснив, що не має можливості відшкодувати спричинену майнову шкоду, а її розмір доводиться змістом доведеного в суді обвинувачення, у зв`язку із чим, позов підлягає задоволенню.

При призначенні ОСОБА_4 покарання суд визнає його щире каяття в якості обставини, яка пом`якшує покарання, а також констатує про відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Суд також враховує дані про ОСОБА_4 як про особу, яка має незняту та непогашену судимість, показує про неофіційне працевлаштування в якості різноробочого, посередньо характеризується за місцем проживання, а також має низку хронічних захворювань, одне з яких, зокрема, потребує пожиттєвого отримання тричі на тиждень сеансу гемодіалізу тривалістю 4 години кожний.

На підставі викладеного, з урахуванням особи винуватого, тяжкості та суспільної небезпечності вчиненого, пояснень ОСОБА_4 про наміри відшкодувати потерпілій завдану майнову шкоду за рахунок соціальної допомоги з інвалідності (документи для отримання відповідного статусу перебувають у завершальній стадії їх погодження), а також позиції прокурора, суд вважає можливим, як виключення, допустити виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання у виді позбавлення волі, із встановленням іспитового строку, у зв`язку із чим, до останнього необхідно застосувати положення ст.ст.75,76 КК України.

Керуючись ст.ст.368, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком 2 (два) роки.

Відповідно до пунктів 1-2 ч.1 ст.76 цього ж кодексу зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти даний орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Застосований до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби скасувати.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 до ОСОБА_4 задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , спричинену майнову шкоду в розмірі 6600 (шість тисяч шістсот) грн.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Пересипський районний суд м. Одеси впродовж 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити учасникам судового розгляду.

Головуючий ОСОБА_1