Справа № 746/523/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2025 року

Срібнянський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Срібне кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000085 від 29 вересня 2025 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ряшки Прилуцького району Чернігівської області, українця, громадянина України, із середньою загальною освітою, одруженого, військовослужбовця (на день ухвалення вироку), зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу статті 89 Кримінального кодексу України (далі КК України),

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , 28 вересня 2025 року, близько 18-ї год. 15 хв., перебуваючи в господарстві за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , розуміючи протиправність своїх дій та маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, під час раптово виниклої сварки з раніше знайомим ОСОБА_5 умисно наніс останньому один удар металевою трубою по спині, та в подальшому наніс один удар кулаком лівої руки по обличчю, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді синця нижньої повіки правого ока та синця задньої поверхні грудної клітки справа, які згідно з висновком судово-медичного експерта від 06 жовтня 2025 року № 191 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.

Своїми умисними діями, які виразились у спричиненні легкого тілесного ушкодження, що не спричинило розладу здоров`я, ОСОБА_4 скоїв кримінальний проступок, передбачений частиною першою статті 125 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому частиною першою статті 125 КК України, визнав повністю та беззаперечно підтвердив обставини кримінального провадження, зокрема надав покази про те, що дійсно близько 18-ї год. 15 хв., перебуваючи в господарстві за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, під час раптово виниклої сварки з раніше знайомим ОСОБА_5 умисно наніс останньому один удар металевою трубою по спині, та в подальшому наніс один удар кулаком лівої руки по обличчю. Обвинувачений підтвердив, що під час вчинення вказаного кримінального правопорушення він розумів протиправність своїх дій.

Визнавши свою вину, ОСОБА_4 зазначив, що розкаюється у вчиненому і в майбутньому стане на шлях виправлення, більше не буде вчиняти протиправних дій.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання 04 грудня 2025 року не з`явився, навдав до суду заяву про розгляд справи без його участі у зв`язку з неможливістю прибуття. У заяві зазначив, що при вирішенні питання щодо призначення ОСОБА_4 міри покарання він покладається на розсуд суду та просить обвинуваченого суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють обставини кримінального провадження і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності позиції останнього, за згодою всіх учасників процесу, суд вважає доцільним провести судовий розгляд справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил частини третьої статті 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням процесуальних документів щодо руху кримінального провадження, а також матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, долучених до матеріалів кримінального провадження за клопотанням прокурора, визнавши недоцільним дослідження інших доказів у кримінальному провадженні. Судом роз`яснено обвинуваченому, що у цьому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

При цьому розгляд кримінального провадження проведено щодо обвинуваченого ОСОБА_4 в межах пред`явленого йому обвинувачення. За встановлених обставин, оцінюючи зібрані докази, суд вважає повністю доведеною винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Таким чином, умисні дії ОСОБА_4 , які виразились у нанесенні легкого тілесного ушкодження, що не спричинило розладу здоров`я, суд кваліфікує за частиною першою статті 125 КК України.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Європейський Суд з прав людини також неодноразово зазначав у своїх рішеннях про те, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. Для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до статті 12 КК України є кримінальним проступком, конкретні обставини його вчинення, дані про особу ОСОБА_4 , який відповідно до довідки-характеристики, наданої Центром надання адміністративних послуг Срібнянської селищної ради (вих. № 02-28/2156 від 30 вересня 2025 року), за місцем проживання характеризується позитивно, конфліктів із сусідами не виникало, заяв чи скарг стосовно поведінки ОСОБА_4 до Срібнянської селищної ради не надходило, компроментуючими матеріалами щодо ОСОБА_4 скелищна рада не володіє; відповідно до довідки КНП «Срібнянська центральна лікарня» (вих. № 02-30/1206 від 10 жовтня 2025 року) на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває; згідно з довідкою ІНФОРМАЦІЯ_2 (вих. № 2/3732 від 09 жовтня 2025 року) ОСОБА_4 перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 , на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_4 не призивався; з 18 жовтня 2025 року проходить службу у ІНФОРМАЦІЯ_3 на посаді водія-електрика, наказ від 18 жовтня 2025 року № 311 (запис у військовому квитку, копію якого за клопотання обвинуваченого долучено до матеріалів справи); відповідно до довідки УІАП ГУНП в Чернігівській області від 29 вересня 2025 року № ОСОБА_4 раніше не судимий в силу статті 89 КК України.

Встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного призначення покарання, тому суду необхідно всебічно досліджувати матеріали провадження щодо наявності таких обставин і у вироку наводити мотиви прийнятого рішення.

Відповідно до статті 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Так, щире каяття засвідчує критичну оцінку винним вчиненого ним злочину, співчуття до потерпілих, прагнення зменшити негативні наслідки його протиправної поведінки. Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

У судовому засіданні ОСОБА_4 повністю визнав свою провину і розкаявся у вчиненому, надавши критичну оцінку своїй поведінці.

Під активним сприянням розкриттю злочину необхідно вважати надання добровільної допомоги органам досудового розслідування будь-яким чином, зокрема таким, як повідомлення правоохоронним органам невідомих їм обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, надання доказів, інших відомостей про власну кримінальну діяльність чи діяльність інших осіб, викриття співучасників, надання допомоги в їх затриманні, добровільна видача знарядь та засобів вчинення злочину, майна здобутого злочинним шляхом або ж допомога у розшуку цього майна.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 під час досудового розслідування детально розповів про вчинене ним кримінальне правопорушення, сприяв встановленню всіх обставин вчинення ним правопорушення.

Відповідно до статті 67 КК України обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

За таких обставин, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, врахувавши ступінь тяжкості кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 125 КК України, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання, а також обставини, що обтяжують покарання, суд вбачає підстави для призначення покарання в межах санкції частини першої статті 125 КК України у виді штрафу в розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 під час досудового розслідування не обирався і суд не вбачає підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного, керуючись статтями 50, 65-67, 70, 75, 125 КК України, статтями 2, 94, 349, 368-371, 373, 374, 376, 381, 382, 394, 395, 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не застосовувати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду через Срібнянський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1