печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , представника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просить скасувати арешт з майна, а саме з грошових коштів в розмірі 20 000 (двадцяти тисяч) доларів США, які належать ОСОБА_5 , які вилучені в результаті обшуку 10.08.2023 за адресою проживання ОСОБА_6 : АДРЕСА_1 .

В обґрунтування вимог клопотання представник зазначає, арешт накладено необгрунтовано, оскільки ОСОБА_5 не має статусу підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000091 від 20.01.2022, а вказані грошові кошти, які йому належать, не мають відношення до кримінального правопорушення, яке є предметом досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

У судовому засіданні представник клопотання підтримав, просив задовольнити клопотання в повному обсязі, вказав, що грошові кошти не належать ОСОБА_6 , а належать його батьку ОСОБА_5 , в інтересах якого і діє адвокат, та перебувають під арештом тривалий час.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, вказав, що грошові кошти здобуті злочинним шляхом та не відповідають доходам.

Вивчивши матеріали клопотання та долучені до нього матеріали, заслухавши думку сторін, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України за процесуального керівництва прокурорів відділу Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000091 від 20.01.2022 за ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 209 КК України.

Предметом досудового розслідування у даному кримінальному є обставини, за яких невстановлена група осіб, під виглядом швидкісних інвестиційних заробітків, шляхом зловживання довірою громадян України заволодівають їх коштами.

Встановлено, що 10.08.2023 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19.07.2023 у справі № 757/30423/23-к проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , де зокрема виявлено та вилучено: та грошові кошти в розмірі 20 000 доларів США.

Також судовим розглядом встановлено, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва № 757/35938/23-к від 03 жовтня 2023 року накладено арешт, зокрема, і на вказані грошові кошти.

Як вбачається з вказаної ухвали про арешт, метою арешту вказаного майна є збереження речових доказів, оскільки постановою слідчого від 10.08.2023 виявлені та вилучені під час обшуку речі та грошові кошти - визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

Згідно ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Виходячи із аналізу викладеного, вказана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, із можливістю надання учасникам процесу, доказів та відомостей, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба та доведеності перед слідчим суддею їх законності та переконливості.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Будь-яке втручання державного органа у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення ЄСПЛ у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції" від 23.09.1982 р.). Таким чином, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства" від 21.02.1986 р.).

Аналогічний принцип відображено в актуальній правовій позиція ЄСПЛ у справі «Garayev v. Azerbaijan» від 02.02.2023, заява №30352/11, зокрема визначає, що оскільки утримання майна Заявника як доказу с заходом, який тимчасово обмежує користування та розпорядження майном, цей захід мас бути передбачений національним законодавством, переслідувати законну мету та бути їй пропорційним.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Так слідчий суддя бере до уваги ту обставину, що арешт на вказане майно накладався у 2023, тобто грошові кошти перебувають під арештом тривалий час, а ОСОБА_5 не має процесуального статусу підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000091 від 20.01.2022.

Також слідчий суддя не може взяти до уваги доводи прокурора, що вказані грошові кошти, на які накладено арешт, отримані протиправним шляхом, оскільки обгрунтованих доказів вказаних обставин прокурором не надано.

Також слідчий суддя бере до уваги, що грошові кошти належать батьку ОСОБА_6 - ОСОБА_5 , що прокурором не спростовано, а доводи прокурора щодо відсутності у ОСОБА_5 доходів та протиправного походження вказаних коштів не підтверджуються жодними обгрунтованими доказами.

Відтак, слідчий суддя вважає, що наразі ступінь втручання в права особи власника є надмірними та підлягає відновленню, оскільки вказані грошові кошти перебувають під арештом з 2023 року.

Крім того, слідчий суддя враховує доводи представника, що ОСОБА_5 не має процесуального статусу підозрюваного у вказаному кримінальному провадженні, а посилання прокурора на наявність у кримінальному провадженні десятків потерпілих, завдана шкода яким пілягає відшкодуванню з вказаних грошових коштів, не можуть бути взяті до уваги, оскільки коло потерпілих фактично не встановлено, а ОСОБА_5 не є особою, щодо якого може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру .

Таким чином, наразі відсутні відомості вважати, що арештоване майно відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, оскільки жодних доказів, що грошові кошти могли бути набуті кримінально-протиправним шляхом, прокурором не надано.

Відтак слідчий суддя вважає, що подальший арешт майна, який є тимчасовим заходом забезпечення, наразі не відповідатиме меті кримінального провадження та буде надмірним втручанням у права особи володіти своїм майном, а протилежне прокурором не доведено.

Враховуючи викладене, а також те, що однією з засад кримінального провадження є змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, слідчий суддя вважає доведеною ту обставину, що потреба в арешті майна відпала, оскільки прокурорм не надано доказів та не доведено існування правових підстав для подальшого збереження арешту майна, зокрема, доказів, що грошові кошти могли бути набуті кримінально-протиправним шляхом, прокурором не надано.

Зважаючи на його тривале перебування під арештом, а також на те, що ОСОБА_5 не має жодного процесуального статусу у кримінальному провадженні 0000091 від 20.01.2022, клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 174, 309, 376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03.10.2023 року у справі № 757/35938/23-к, а саме з грошових коштів в розмірі 20 000 (двадцяти тисяч) доларів США.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1