Житомирський апеляційний суд
Справа №278/1705/24 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/312/25
Категорія ч.4 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю

секретаря: ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6

потерпілої: ОСОБА_7

прокурора: ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі кримінальне провадження №0000144 за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_7 на вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 10 вересня 2024 року, яким засуджено

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Боярка, Києво-Святошинського району, Київської області, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , фактично проживаючого у АДРЕСА_2 , відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимого,

- за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 2 (два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, а саме буде періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти даний орган про зміну свого місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 задоволено повністю.

Стягнуто зі ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду у розмірі 34 809 (тридцять чотири тисячі вісімсот дев`ять) грн 95 коп. та 18 500 (вісімнадцять тисяч п`ятсот) грн моральної шкоди.

Стягнуто зі ОСОБА_6 на користь держави 6815 (шість тисяч вісімсот п`ятнадцять) грн 52 коп. витрат за проведення експертиз.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 05.03.2024 на 35 туй «Смарагд», 13 туй «Little Giant», скасувати та повернути потерпілій ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:

Як встановив суд, 23 лютого 2024 року близько 01 години ОСОБА_6 , перебуваючи поблизу земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:0100, яка розташована неподалік буд. №29 по вул. Миру в с. Леонівка, Житомирського району, побачив насадження туй «Смарагд» та «Little Giant», після чого у останнього виник злочинний умисел, спрямований на викрадення вказаних туй.

Реалізуючи свій злочинний умисел, у цей же день та час ОСОБА_6 , в умовах воєнного стану, переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, вирвав із землі 35 туй «Смарагд» віком 6 років, висотою 1,5 м, вартістю 856 грн за одну тую, загальною вартістю 29960 грн та 15 туй «Little Giant» віком 6 років, висотою 0,3 м, вартістю 323 грн 33 коп., загальною вартістю 4849 грн 95 коп., таким чином викрав вказані туї, які належать ОСОБА_7 .

Надалі, ОСОБА_6 з викраденим майном з місця вчинення злочину втік та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 34 809 грн 95 коп.

В апеляційній скарзі потерпіла оскаржує вирок з підстав м`якості призначеного ОСОБА_6 покарання. Просить вирок суду щодо ОСОБА_6 скасувати та постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Крім того, просить виключити з вироку посилання на пом`якшуючі покарання обставини, а саме щире каяття та визнання вини.

Вказує, що суд помилково призначив покарання із застосуванням положень ст.75 КК України.

На її думку суд належним чином не врахував ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, конкретних обставин події, наслідки, особу обвинуваченого.

Потерпіла вказує, що суд помилково визнав пом`якшуючою обставиною щире каяття та визнання вини.

Зазначає, що обвинувачений неодноразово судимий та перебуває на обліку у лікаря нарколога.

Заслухавши доповідь судді, пояснення потерпілої, яка підтримала апеляційну скаргу, заперечення обвинуваченого, прокурора на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження, відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про фактичні обставини кримінального провадження та доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується сукупністю досліджених під час судового розгляду і наведених у вироку доказів, є обґрунтованими і законними та апелянтом не оспорюються.

Не оспорюється в апеляційній скарзі також правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 185 КК України.

Що стосується доводів апеляційної скарги потерпілої про те, що суд призначив ОСОБА_6 м`яке покарання та невірно застосував положення ст. 75 КК України, то вони на думку колегії суддів є необґрунтованими з таких підстав.

Відповідно до приписів ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції звільняючи ОСОБА_6 на підставі ст. 75 КК України від призначеного врахував вказані вимоги закону.

Покарання ОСОБА_6 на думку колегії суддів, призначено з дотриманням положень ст. 65 КК України.

При призначенні покарання ОСОБА_6 судом було враховано тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, часткове відшкодування завданої шкоди, відсутність обставин, що обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого, який в силу ст. 89 КК України раніше не судимий.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для визнання призначеного ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст. 75 КК України явно несправедливим через його м`якість, а також не вважає, що суд першої інстанцій неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

Що стосується доводів апелянта, що ОСОБА_6 своїми неправомірними діями завдав потерпілій тяжких наслідків є необґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до постанови Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду № 566/606/15-к від 20 червня 2018 року згідно з п.5 ч.1 ст. 67 КК України при призначенні покарання враховуються обставинами, які його обтяжують визнаються тяжкі наслідки, вчинені злочином.

Під тяжкими наслідками, завданими злочином в наведеній статті розуміються ті суспільно небезпечні зміни в об`єкті кримінально-правової охорони, які викликані вчиненням злочину, але виходять за межі його складу. З урахуванням конкретних обставин кримінального провадження тяжкими наслідками можуть, зокрема, визнаватися смерть однієї чи декількох осіб, значна шкода здоров`ю людей, майнова шкода у великому чи особливо великому розмірах тощо.

Як вбачається з обвинувального акта та вироку, ОСОБА_6 спричинив потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 34 809 грн 95 коп.

Кримінальне правопорушення вчинено у 2024 році, а значна шкода у 2024 році визнається, якщо спричинені збитки на суму від 100 до 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто від 151 400 грн до 378 500 грн. У великих розмірах від 378 500 грн до 908 400 грн. В особливо великих розмірах: від 908 400 грн.

За таких обставин, у даному кримінальному провадженні потерпілій ОСОБА_7 завдано збитків на суму 34 809 грн 95 коп., що не є тяжкими наслідками в розумінні п.5 ч.1 ст.67 КК України.

Що стосується доводів апелянта, що суд не врахував те, що обвинувачений ОСОБА_6 раніше судимий є хибними, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 88 КК України особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості.

Відповідно до ухвали Андрушівського районного суду Житомирської області від 18.11.2016 року ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання, призначеного вироком цього ж суду від 06.11.2014 року у виді трьох років позбавлення волі з випробуванням два роки, у зв`язку з закінченням іспитового строку, а відтак останній, відповідно до ст. 89 КК України, вважається не судимим.

Твердження потерпілої, що обвинувачений перебуває на обліку у лікаря нарколога є голослівними, оскільки в матеріалах справи наявна довідка Андрушівської міської лікарні №52 від 12.03.2024 року, що ОСОБА_6 не перебуває на диспансерному обліку у лікаря нарколога та психіатра.(а.с.63)

Щодо доводів апелянта, що суд першої інстанції безпідставно врахував обставин, які відповідно до вимог ч.1 ст.66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме: щире каяття та визнання вини слід зазначити наступне.

Відповідно до висновку викладеного у постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховний Суд справі № 199/6365/19 щире каяття це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений частково відшкодував збитки потерпілій, повністю визнав вину, ще під час досудового розслідування уклав угоду про визнання винуватості, в повному обсязі визнав цивільний позов потерпілої.

Така поведінка обвинуваченого, свідчить про його щире каяття та визнання вини, а не направлена на пом`якшення своєї відповідальності, а тому судом при призначенні покарання вказані обставини враховано та призначено покарання із застосуванням положень ст.75 КК України.

Враховуючи вищенаведене, на думку колегії суддів, призначене обвинуваченому покарання є справедливим, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які давали б підстави для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 10 вересня 2024 року щодо ОСОБА_6 - без змін.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до Касаційного Кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: