№ 1-кс/756/1966/25
У Х В А Л А

іменем України

23 вересня 2025 року, слідчий суддя Оболонського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва клопотання прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0001848, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 липня 2025 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України,

в с т а н о в и в:

21 липня 2025 року до Оболонського районного суду м. Києва поштовим зв`язком надійшло клопотання прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про накладення арешту на майно.

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що СВ Оболонського УП ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0001848, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 липня 2025 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що до Оболонського УП ГУНП у м. Києві надійшло повідомлення на спецлінію «102» про те, що за адресою: АДРЕСА_1, виявлено приміщення де організовано або проводиться азартні ігри без ліцензії на провадження відповідного виду діяльності з організації та проведення азартних ігор, що видається відповідно до закону.

Виїздом на місце слідчо-оперативної групи було встановлено, що у вищевказаному приміщенні перебуває комп`ютерна техніка за допомогою якої здійснюється незаконне заняття гральним бізнесом без ліцензії на провадження відповідного виду діяльності з організації та проведення азартних ігор.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій.

Враховуючи вищевикладене існує достатня наявність підстав, що у приміщенні за вказаною адресою можуть бути речі, які матимуть значення для досудового розслідування та речі, які можуть бути визнанні речовими доказами в даному кримінальному провадженні, а саме: флеш-накопичувачі, системні блоки, жорсткі диски, монітори та інша техніка за допомогою якої здійснюється заняття гральним бізнесом без ліцензії на провадження відповідного виду діяльності з організації та проведення азартних ігор.

У подальшому, у органу досудового розслідування виникла необхідність в проведенні обшуку нежитлового приміщення, що за адресою: АДРЕСА_1 .

Оскільки добровільної згоди на огляд даного приміщення надано не було, слідчим Оболонського УП ГУНП у м. Києві в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України проведено обшук приміщення, що за адресою: АДРЕСА_1 у невідкладному випадку, з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення, а саме: системні блоки, жорсткі диски, монітори та інше, оскільки існувала реальна загроза знищення речей, що в подальшому могли б бути визнані речовими доказами та можуть сприяти розкриттю злочину і встановленню осіб причетних до його вчинення та мають значення у ході досудового розслідування кримінального провадження.

Відповідно до складеного протоколу від 18.07.2025, під час обшуку нежитлового приміщення, за адресою: АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено: монітори у кількості 19 штук; системні блоки у кількості 9 шт.; клавіатури у кількості 17 шт.; комп`ютерні миші у кількості 17 шт.

18.07.2025 слідчим у кримінальному провадженні, винесено постанову про визнання речовими доказами, речей вилучених в ході проведення обшуку, за адресою: АДРЕСА_1

Поданим клопотанням прокурор, з метою недопущення зникнення, втрати, пошкодження майна або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню, а також з метою забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду, просить накласти арешт на речові докази, які були вилучено 18.07.2025 під час проведення обшуку нежитлового приміщення, за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: монітори у кількості 19 шт., системні блоки у кількості 9 шт., клавіатури у кількості 17 шт., комп`ютерні миші у кількості 17 шт.

Прокурор ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення повідомлялися належним чином.

Разом з цим, 23.09.2025 прокурор подав до суду заяву, про розгляд клопотання у його відсутність, клопотання підтримує та просить задовольнити.

Ураховуючи неявку прокурора, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про можливість розгляду клопотання за наявними в ньому матеріалами.

Дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про арешт майна є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 25.07.2025, було задоволено клопотання слідчого та надано дозвіл слідчій СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 на проведення обшуку 18.07.2025 в нежитловому приміщенні, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1, з метою врятування майна.

Так, згідно положень ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Із приписів ч. 7 ст. 236 КПК України убачається, що вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

При цьому, слідчий суддя зауважує, що у ході проведення обшуку, в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України, в нежитловому приміщенні, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1, було вилучено майно, яке не входило до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі слідчого судді, оскільки в ухвалі суду відсутні назви, родові та індивідуальні ознаки майна на відшукання якого надано дозвіл, а тому, у даному випадку, воно є тимчасово вилученим майном.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У відповідності до частин 1, 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як вбачається з постанови слідчого СВ Оболонського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 від 18.07.2025, вилучене під час обшуку, в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України, майно, - визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0001848 від 18.07.2025.

Так, в силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «АГОСІ проти Сполученого Королівства» (AGOSI v. The United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

З урахуванням того, що прокурором своїм клопотанням, а також матеріалами поданими в його обґрунтування доведено, що майно вилучене під час обшуку 18.07.2025, є речовими доказами у кримінальному провадженні № 0001848 від 18.07.2025, слідчий суддя, з метою забезпечення збереження речових доказів, приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання про арешт майна та вважає, що прокурор, виходячи з фактичних обставин кримінального правопорушення, обґрунтовано звернувся з клопотанням про арешт майна.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 132, 170-173, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0001848, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 липня 2025 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України, - задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке було вилучено під час проведення обшуку 18.07.2025 вприміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: монітори у кількості 19 шт., системні блоки у кількості 9 шт., клавіатури у кількості 17 шт., комп`ютерні миші у кількості 17 шт., у вигляді заборони користування, розпоряджання та відчуження будь-кому і будь-яким чином зазначеними речовими доказами.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Слідчий суддя ОСОБА_1