ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем ОСОБА_5

з участі прокурора ОСОБА_6

захисника адвоката ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві матеріали провадження за клопотанням слідчого СВ Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Макіївка, Донецької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, не працюючого, маючого неповнолітнього сина, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 1,2 ст. 307 КК України у рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001062 від 18.08.2025 року,

за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора Полтавської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м.Полтави від 01 жовтня 2025 року,

встановила:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 та застосовано щодо останнього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , цілодобово, строком до 29.11.2025 року, без застосування електронних засобів контролю, з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 3, 4, 8 ч.5 ст. 194 КПК України.

У провадженні СВ Полтавського РУП ГУ НП в Полтавській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001062 від 18.08.2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1,2 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що у невстановлений час, але не пізніше 03.09.2025 року ОСОБА_8 , будучи особою, яка перебуває на обліку у лікаря-нарколога комунального підприємства «Полтавському обласному центрі терапії залежностей Полтавської обласної ради», що за адресою: м. Полтава, вул. Сковороди, 35, маючи залежність від вживання опіоїдних наркотичних засобів та знаходячись на програмі замісної підтримуючої терапії препаратом метадон, маючи умисел на збут наркотичного засобу, у невстановленому для досудового розслідування місці, незаконно придбав чотири пігулки наркотичного засобу метадон масою 0,101г.

Незаконно придбаний наркотичний засіб після придбання ОСОБА_8 у період часу до 03.09.2025 року незаконно зберігав з метою збуту при собі та за адресою свого проживання: АДРЕСА_2 .

Близько 10 години 06 хвилин 03.09.2025 року ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, незаконно збув чотири пігулки наркотичного засобу метадон масою 0,101 г. на відкритій ділянці місцевості, що за адресою м. Полтава, по вул. Соборності, 75/2, залегендованій особі за 400 грн.

Своїми умисними діями, які виразилися незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, незаконному збуті наркотичних засобів, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, спрямовану на реалізацію злочинного умислу, спрямованого на незаконні придбання та зберігання з метою збуту наркотичного засобу, обіг якого обмежено, у період часу до 29.09.2025 року, діючи повторно ОСОБА_8 , маючи умисел на збут наркотичного засобу, у невстановленому для досудового розслідування місці, незаконно придбав наркотичний засіб метадон. Незаконно придбаний наркотичний засіб після придбання ОСОБА_8 , діючи повторно, у період часу до 29.09.2025 незаконно зберігав з метою збуту при собі.

Близько 13 години 22 хвилин 29.09.2025 року ОСОБА_8 , діючи повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, незаконно збув десять пігулок наркотичного засобу метадон на відкритій ділянці місцевості, що за адресою м. Полтава, по вул. Соборності 75/2, залегендованій особі за 1 000 грн.

Своїми умисними діями, які виразилися в незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, незаконному збуті наркотичних засобів, діючи повторно, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

30.09.2025 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1,2 ст. 307 КК України.

Слідчий суддя дійшов висновку, що слідчим та прокурором доведено наявність усіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, зокрема й існування ризиків, передбачених п.п.1,2,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, проте не достатньо обґрунтовано неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Сам по собі характер інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, на переконання слідчого судді, також не є підставою для застосування до нього найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

А тому з урахуванням особи підозрюваного, наявність постійного місця проживання, слідчий суддя дійшов висновку про можливість застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який здатний забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного під час досудового розслідування.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати, у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, постановити нову ухвалу, якою обрати щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб з визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляду застави в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що визнаючи наявність усіх ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, які знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, слідчим суддею недостатньо взято до уваги, що ОСОБА_8 упродовж 12 років ніде не працює, законних джерел для існування на території України не має, місце проживання є тимчасовим, за ним особа не зареєстрована.

ОСОБА_10 з лютого 2013 року розлучений, має сина, але з ним не проживає.

Отримання грошових коштів за рахунок незаконного збуту наркотичних засобів єдина форма заробітку для останнього.

Заслухавши доповідача, прокурора в підтримку поданої апеляційної скарги, заперечення адвоката та підозрюваного щодо апеляційної скарги, які вказували про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді, та просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам :

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першої цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбаченим цим Кодексом.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України.

Колегія суддів враховує те, що обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні даного кримінального правопорушення сторонами не оспорюється, тому з урахуванням вимог, передбачених ст.404 КПК України висновок слідчого судді в цій частині не перевіряється.

Перевіряючи обґрунтованість ризиків, на які послався в клопотанні слідчий та надав пояснення прокурор, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про доведеність наявності підстав вважати, що існують ризики передбачені п.п. 1,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризики того, що ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, з огляду на тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Проте, вказані ризики можуть бути мінімізовано, шляхом застосування до підозрюваного менш обтяжливого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчий суддя в повній мірі оцінив у сукупності всі обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, як того вимагає ст.178 КПК України та всупереч твердженням апелянта, належним чином врахував, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, дані про особу, вік та стан здоров`я, сімейний і майновий стан, місце проживання.

Тим самим слідчий суддя дійшов правильного висновку про достатність застосування до підозрюваного ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вказаним ризикам.

Разом з цим, враховуючи особу підозрюваного ОСОБА_8 , його вік та стан здоров`я, який наразі має постійне місце проживання, тривалий час хворіє, має батька пенсійного віку та неповнолітню дитину, що вказує на наявність соціальних зв`язків, відсутність негативної характеристики за місцем проживання, з огляду на відсутність даних про перешкоджання органам досудового розслідування та суду підозрюваного ОСОБА_8 , колегія суддів вважає, що у слідчого судді були наявні усі підстави для застосування до ОСОБА_8 у відповідності до ч. 4 ст. 194 КПК України, більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, а саме цілодобового домашнього арешту.

Вирішуючи питання про достатність застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту апеляційний суд також враховує те, що на час розгляду апеляційної скарги прокурора, ОСОБА_8 перебуваючи під домашнім арештом, умови запобіжного заходу не порушував, співпрацює зі слідством, про що підтвердив прокурор під час судового засідання, що додатково дає підстави для висновку, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту може забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_8 процесуальних обов`язків та запобігти наведеним у клопотанні ризикам.

При цьому, колегія суддів зауважує, що орган досудового розслідування не позбавлений права, у разі недотримання ОСОБА_8 умов домашнього арешту звернутися до суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу на більш суворий.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 не забезпечить його належної процесуальної поведінки, оскільки існують ризики, передбачені п. 1, 3,4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає необґрунтованими. Прокурором не доведено виняткових обставин, які б виправдовували обмеження права підозрюваної на свободу та свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Саме лише посилання у клопотанні на те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, ймовірне в майбутньому покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років не свідчить про безумовне недотримання ОСОБА_8 процесуальних обов`язків, які на нього можуть бути покладені при обранні іншого, більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

За таких обставин, на думку колегії суддів, слідчим суддею були враховані усі обставини з якими закон пов`язує обрання запобіжного заходу, в тому числі і ті на які посилається сторона обвинувачення, а тому вважає, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не знаходить.

Отже, апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Полтавської окружної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м.Полтави від 01 жовтня 2025 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4