У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2025 року Солом`янський районний суд м. Києва

в складі: головуючого слідчого судді - ОСОБА_1

секретаря - ОСОБА_2

за участю: прокурора - ОСОБА_3

підозрюваної - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в залі суду клопотання слідчого в ОВС 4 відділу слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_6 , погоджено з прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження, відомості про злочин якого внесені до ЄРДР за №0001152 від 07.10.2025 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Луганської області, м. Лисичанська, громадянки України, незаміжньої, не працюючої, зареєстрованої АДРЕСА_1 , тимчасово проживає в АДРЕСА_2 , яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч.1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194 КК України -

ВСТАНОВИВ:

Слідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001152, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.10.2025 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 10.09.2025, у невстановленої досудовим розслідуванням особи, яка зареєстрована у мессенджері «Telegram» з нік-неймом « ОСОБА_7 », якому достовірно відомо про збройний напад Російської Федерації на Україну, будучи негативно налаштованим стосовно держави Україна, з метою вчинення кримінальних правопорушень проти основ національної безпеки України та проти громадської безпеки, виник злочинний умисел на організацію вчинення перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, у тому числі шляхом підпалів транспортних засобів Збройних Сил України та інших військових формувань.

Надалі, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 10.09.2025, невідома особа, яка зареєстрована у мессенджері «Telegram» з нік-неймом « ОСОБА_7 », спланувала досягнути поставленої мети за рахунок підшуковування та надання завдань особам з числа громадян України, здатним вчиняти протиправні діяння на території України, зокрема міста Києва, а також організував оплату за виконання на території України підпалів транспортних засобів Збройних Сил України та інших військових формувань.

Крім того, ОСОБА_4 з метою швидкого заробітку грошей, у мессенджері «Telegram» в загальнодоступній групі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » знайшла оголошення про роботу раніше невідомої особи, яка зареєстрована у мессенджері «Telegram» з нік-неймом « ОСОБА_7 », та написала йому про те, що її цікавить робота яку він пропонує та попросила повідомити деталі.

Переслідуючи свій злочинний умисел, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 15.09.2025, невідома особа, яка зареєстрована у мессенджері «Telegram» з нік-неймом « ОСОБА_7 », зв`язався з громадянкою України ОСОБА_4 у мессенджері «Telegram» та запропонував останній за винагороду, у розмірі еквівалентній 2000 доларів США, здійснити підпал автомобіля Збройних Сил України та інших військових формувань. На вказану пропозицію ОСОБА_4 надала свою добровільну згоду.

Після цього, 25.09.2025, більш точний час не встановлено, громадянка України ОСОБА_4 вийшла із дому за адресою: АДРЕСА_2 , та неподалік від свого місця проживання, знайшла припаркований військовий автомобіль Ford Ranger, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить військовослужбовцю в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_8 , та зробила декілька фотографій, які надіслала невідомій особі, яка зареєстрована у месенджері «Telegram» з нік-неймом « ОСОБА_7 ». Після чого, останній повідомив, що даний автомобіль необхідно спалити.

При цьому, ОСОБА_4 було достовірно відомо про наслідки вчинення такого підпалу, а саме: перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань.

В подальшому, 07.10.2025, близько 04 год. 20 хв., переслідуючи свій спільний злочинний умисел, направлений на підпал транспортного засобу Збройних Сил України та інших військових формувань, ОСОБА_4 за попередньою змовою з невідомою особою, яка зареєстрована у месенджері «Telegram» з нік-неймом « ОСОБА_7 », вийшла зі свого помешкання за адресою: АДРЕСА_2 , та направилася до раніше визначеного автомобіля Ford Ranger реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить військовослужбовцю в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_8 , що знаходився за адресою: АДРЕСА_3 , та здійснила підпал вказаного автомобіля, обливши його заздалегідь приготовленою легкозаймистою рідиною виробника «MAXIMO», з назвою «Розчинник 647», яку придбала 03.10.2025 близько 21 год. 00 хв. в гіпермаркеті «Епіцентр» за адресою: м. Київ, вул. Дніпровська набережна, 13В. Внаслідок вказаних дій, транспортний засіб Ford Ranger реєстраційний номер НОМЕР_1 пошкоджено та завдано матеріальної шкоди.

У той же час, 07.10.2025, близько 04 годин 20 хвилин, на виконання вказівки невідомої особи, яка зареєстрована у месенджері «Telegram» з нік-неймом « ОСОБА_7 », та переслідуючи спільний злочинний умисел, направлений на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, ОСОБА_4 здійснила відеозапис вказаного підпалу авто, використовуючи власний мобільний телефон «Huawei P smart+» та використовуючи месенджер «Телеграм», відправила відзняті відео з підпалом вказаного авто, невідомій особі, яка зареєстрована у месенджері «Telegram» з нік-неймом « ОСОБА_7 ».

Таким чином, ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправний характер власних намірів та дій, перебуваючи у АДРЕСА_3 , близько 04 години 20 хвилин, за попередньою змовою групою осіб, діючи умисно, здійснила дії, які полягають у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, шляхом підпалу, військового автомобіля.

Таким чином, громадянка України ОСОБА_4 , підозрюється у перешкоджанні, за попередньою змовою групою осіб, законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч.1 ст. 114-1 КК України.

Крім того, встановлено, що 24.02.2024 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України Президентом України видано указ №69/2022 «Про загальну мобілізацію». Згідно ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Розуміючи вищевикладені обставини, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 10.09.2025, у невстановленої досудовим розслідуванням особи, яка зареєстрована у месенджері «Telegram» з нік-неймом « ОСОБА_7 », якому достовірно відомо про збройний напад Російської Федерації на Україну, будучи негативно налаштованим стосовно держави Україна, з метою вчинення кримінальних правопорушень проти основ національної безпеки України та проти громадської безпеки, виник злочинний умисел на організацію вчинення перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, у тому числі шляхом підпалів транспортних засобів Збройних Сил України та інших військових формувань.

Надалі, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 10.09.2025, невідома особа, яка зареєстрована у месенджері «Telegram» з нік-неймом « ОСОБА_7 », спланувала досягнути поставленої мети за рахунок підшуковування та надання завдань особам з числа громадян України, здатним вчиняти протиправні діяння на території України, зокрема міста Києва, а також організував оплату за виконання на території України підпалів транспортних засобів Збройних Сил України та інших військових формувань.

Крім того, ОСОБА_4 з метою швидкого заробітку грошей, у месенджері «Telegram» в загальнодоступній групі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » знайшла оголошення про роботу раніше невідомої особа, яка зареєстрована у месенджері «Telegram» з нік-неймом « ОСОБА_7 », та написала йому про те, що її цікавить робота яку він пропонує та попросила повідомити деталі.

Переслідуючи свій злочинний умисел, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 15.09.2025, невідома особа, яка зареєстрована у месенджері «Telegram» з нік-неймом « ОСОБА_7 », зв`язався з громадянкою України ОСОБА_4 у месенджері «Telegram» та запропонував останній за винагороду, у розмірі еквівалентній 2000 доларів США, здійснити підпал автомобіля Збройних Сил України та інших військових формувань. На вказану пропозицію ОСОБА_4 надала свою добровільну згоду.

Після цього, 25.09.2025, більш точний час не встановлено, громадянка України ОСОБА_4 вийшла із дому за адресою: АДРЕСА_2 , та неподалік від свого місця проживання, знайшла припаркований військовий автомобіль Ford Ranger н.з. НОМЕР_1 , який належить військовослужбовцю в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_8 , та зробила декілька фотографій, які надіслала невідомій особі, яка зареєстрована у мессенджері «Telegram» з нік-неймом « ОСОБА_7 ». Після чого, останній повідомив, що даний автомобіль необхідно спалити.

При цьому, ОСОБА_4 було достовірно відомо про наслідки вчинення такого підпалу, а саме: перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань.

В подальшому, 07.10.2025 близько 04 год. 20 хв., переслідуючи свій спільний злочинний умисел, направлений на підпал транспортного засобу Збройних Сил України та інших військових формувань, ОСОБА_4 за попередньою змовою з невідомою особою, яка зареєстрована у мессенджері «Telegram» з нік-неймом « ОСОБА_7 », вийшла зі свого помешкання за адресою: АДРЕСА_2 , та направилася до раніше визначеного автомобіля Ford Ranger н.з. НОМЕР_1 , який належить військовослужбовцю в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_8 , що знаходився за адресою: АДРЕСА_3 , та здійснила підпал вказаного автомобіля, обливши його заздалегідь приготовленою легкозаймистою рідиною виробника «MAXIMO» з назвою «Розчинник 647», яку придбала 03.10.2025 близько 21 год. 00 хв. в гіпермаркеті «Епіцентр» за адресою: м. Київ, вул. Дніпровська набережна, 13В. Внаслідок вказаних дій, транспортний засіб Ford Ranger реєстраційний номер НОМЕР_1 пошкоджено та завдано матеріальної шкоди.

У той же час, 07.10.2025 близько 04 годин 20 хвилин, на виконання вказівки невідомої особи, яка зареєстрована у мессенджері «Telegram» з нік-неймом « ОСОБА_7 », та переслідуючи спільний злочинний умисел, направлений на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, ОСОБА_4 здійснила відеозапис вказаного підпалу авто, використовуючи власний мобільний телефон «Huawei P smart+» та використовуючи мессенджер «Телеграм», відправила відзняті відео з підпалом вказаного авто, невідомій особі, яка зареєстрована у мессенджері «Telegram» з нік-неймом « ОСОБА_7 ».

Таким чином, ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправний характер власних намірів та дій, перебуваючи у АДРЕСА_3 , близько 04 години 20 хвилин, за попередньою змовою групою осіб, діючи умисно, здійснила дії, які полягають у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, шляхом підпалу, військового автомобіля та дії, які полягають в умисному пошкодженні чужого майна шляхом підпалу на шкоду громадської безпеки.

Таким чином, громадянка України ОСОБА_4 , підозрюється у пошкодженні, за попередньою змовою групою осіб, чужого майна, шляхом підпалу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України.

07.10.2025 о «15» годині «11» хвилини ОСОБА_4 була затримана органом досудового розслідування, в порядку ст. 208 КПК України.

07.10.2025 органом досудового розслідування за погодженням із прокурором, в порядку ст. 278 КПК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянці України, уродженці м. Лисичанськ Луганської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України.

09.10.2025 року ухвалою Солом`янського районного суду до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60днів, який закінчується о 15 год. 11 хв. 05.12.2025 року.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_4 підозри, підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами у їх сукупності, зокрема:

- рапортами;

- протоколом огляду місця події від 07.10.2025 року;

- протоколом обшуку від 07.10.2025 року;

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину та її обшук від 07.10.2025 року;

- протоколом допиту підозрюваного від 07.10.2025 року;

- протоколом огляду від 09.10.2025 року;

- іншими доказами в їх сукупності, які містяться в матеріалах кримінального провадження.

Вищевказані докази, що зібрані під час досудового розслідування, свідчать про те, що підозрюваною могли бути вчинені кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194 КК України, тобто підозра стосовно останньої є обґрунтованою.

Вирішуючи питання доцільності обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно враховувати вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до статті 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись у кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи.

Встановлюючи обґрунтованість підозри (обвинувачення) слід виходити з того, що «обґрунтована підозра» означає наявність фактів чи інформації, які могли б переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила кримінальне правопорушення (справа «Нечипорук і Йонкало проти України»).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Панченко проти Росії» та «Бекчиєв проти Молдови» зазначив, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вони маловірогідні і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Згідно зі статтею 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Підставами для продовження (застосування) заходів забезпечення кримінального провадження стаття 194 КПК України визначає: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, а також наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного може бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність, що передбачає недопущення ув`язнення особи до засудження її компетентним судом (пп. «а» п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Згідно зі ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченої винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, а також вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим, підозрюваним кримінального правопорушення - є одними з обставин, що враховуються при обранні запобіжного заходу. Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України» також закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного періоду.

На підставі викладеного, при вирішенні питання про наявність підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, необхідно враховувати у своїй сукупності доведеність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість та підвищену суспільну небезпеку інкримінованого кримінального правопорушення, тяжкість можливого покарання, яке загрожує підозрюваному за кримінальні правопорушення, а також наявність ризиків визначених пунктами п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

На даному етапі кримінального провадження стороною обвинувачення та слідчим суддею не вирішуються питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Сторона обвинувачення на підставі оцінки сукупності отриманих доказів стверджує, що причетність особи до вчинення нею злочину є вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Під час досудового розслідування, в тому числі шляхом проведення слідчих та інших процесуальних дій, отримано докази того, що з високим ступенем ймовірності підозрювана ОСОБА_4 , одержавши відомості про звернення слідчого до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, може вчинити дії, які містять ризики, передбачені ст. 177 КПК України та розпочати їх вчинення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п. п. 1, 2, 3, 4 та 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які на сьогоднішній день існують та обґрунтовуються наступним.

Підозрювана ОСОБА_4 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого їй тяжких злочинів, у тому числі злочину проти Основ Національної безпеки України, максимальна санкція за вчинення одного з яких, передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на десять років, а тому підозрювана з метою ухилення від кримінальної відповідальності, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, яке, відповідно до чинного законодавства, пов`язане із позбавленням волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду шляхом зміни місця свого проживання, у тому числі шляхом виїзду за кордон, тимчасово окупованої території або держави агресора.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів».

Враховуючи те, що на даний час не встановлено всіх речей (речових доказів) та документів, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин кримінального правопорушення, ОСОБА_4 перебуваючи не під вартою може знищити (видалити дистанційно з іншого пристрою відомості щодо вчинення кримінального правопорушення), сховати та спотворити будь-які предмети та речі, що мають істотне значення для встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

Більшість осіб, що можуть бути свідками та підозрюваними у кримінальному провадженні є особами, що особисто знайомі з ОСОБА_4 . Встановлення об`єктивних обставин вчинення кримінального правопорушення, окрім дослідження й аналізу документів, можливе лише шляхом проведення допитів осіб, в тому числі й тих, що мали відношення до вчинення вказаного злочину.

Таким чином, у органу досудового розслідування є достатньо даних вважати, що використовуючи свій вплив, ОСОБА_4 має можливість впливати на свідків та інших осіб у цьому кримінальному провадженні з метою розроблення загальної, узгодженої стратегії уникнення від кримінальної відповідальності.

Слід також зазначити, що ризик незаконного впливу на свідків та експертів залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України.

Тобто ризик впливу на вказаних осіб існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та дослідження їх судом.

Враховуючи характер та спосіб вчинених підозрюваною дій, специфіку кримінального правопорушення, яка була спрямована перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, а тому перебуваючи не під вартою, ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення в якому підозрюється.

Таким чином, з огляду на ці обставини, існують ризики, передбачені п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які вказують, що підозрювана ОСОБА_4 , перебуваючи не під вартою, зможе переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на інших підозрюваних, свідків у кримінальному провадженні, перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, а також учинити інші кримінальні правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється.

Крім того, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених вище, сторона обвинувачення також враховує вік та стан здоров`я підозрюваної, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці її постійного проживання, та постійного місця роботи і майновий стан.

Враховуючи характер кримінального правопорушення, яке пов`язане із злочинами проти основ національної безпеки; майновий стан підозрюваної та інші обставини, визначені ст. 178 КПК України, орган досудового розслідування вважає, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою надасть можливість запобігти ризикам зазначеним у клопотанні.

24 лютого 2022 року указом Президента України ОСОБА_9 № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, термін дії, якого неодноразово продовжувався, тому необхідно взяти до уваги, що ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні злочинів, під час воєнного стану, що свідчить про максимальний ступінь суспільно-небезпечного діяння.

Згідно ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються у вчиненні злочинів, передбачених ст. 109-114-2, 258-258-6, 260, 261,437-442 КК України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої ст. 176 КПК України, а саме тримання під вартою.

Окрім того, положеннями абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України передбачено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-2585, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав із наведених в самому клопотанні підстав та просить продовжити підозрюваній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів без визначення розміру застави.

Захисник підозрюваної ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 , ознайомившись із поданим клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, заявляє заперечення щодо його задоволення та просить суд обрати більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт.

Захист не вбачає обґрунтованих правових підстав, передбачених статтею 177 КПК України, для застосування до підозрюваної найбільш суворого запобіжного заходу - тримання під вартою, оскільки підозрювана ОСОБА_4 є несудимою особою, має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, а також на утриманні підозрюваної перебуває пристаріла мати.

Враховуючи характер вчиненого злочину (тяжкий злочин), існує вірогідність того, що при подальшому розгляді кримінального провадження по суті до підозрюваної може бути застосовано покарання з випробуванням відповідно до норм законодавства.

Підозрювана ОСОБА_4 в судому засіданні визнає свою причетність до вчинення інкримінованого їй діяння і щиро кається. Підозрювана не погоджується з наявністю або ступенем тяжкості ризиків, визначених прокурором (передбачених ст. 177 КПК України), які можуть слугувати підставою для тримання під вартою.

Підозрювана заявляє про свою готовність відшкодувати завдані збитки потерпілій стороні в рамках кримінального провадження та вчинити інші дії, спрямовані на загладжування шкоди. ОСОБА_4 має намір працевлаштуватися для забезпечення своєї сім`ї та можливості відшкодування збитків.

Враховуючи вищевикладене, підозрювана просить суд застосувати до неї запобіжний захід, а саме - домашній арешт.

Заслухавши сторони та дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновків, які мотивує наступним чином.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч.1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194 КК України, яке відноситься до тяжкого.

Прокурором було доведено достатньо обставин, які свідчать про наявність доказів причетності особи до вчинення кримінального правопорушення і вважає,що на даному етапі ризики, передбачені ст. 177 КПК України наявні і актуальні.

Суд вважає, що такі ризики як можливість ухилення від суду, знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, що стосуються обставин вчинення кримінального правопорушення, здійснення тиску на потерпілого і свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, на даний час реальні і не можуть судом бути проігноровані і інший запобіжний захід не забезпечить належний контроль за процесуальною поведінкою підозрюваного.

26.11.2025 року постановою Київської міської прокуратури продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001152 від 07.10.2025 року за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч.1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194 КК України, до трьох місяців, тобто до 07.01.2026 року.

Таким чином, суд вважає клопотання задовольнити. Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 07 січня 2026 року включно в межах строку досудового розслідування, без визначення в якості альтернативного запобіжного заходу застави.

Керуючись вимогами ст.ст. 176-178, 182, 183, 194 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 07 січня 2026 року включно в межах строку досудового розслідування, без визначення в якості альтернативного запобіжного заходу застави.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Київську міську прокуратуру.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її проголошення.

Суддя: