Справа № 624/868/25
провадження № 1-кп/624/92/25
УХВАЛА

22 вересня 2025 року Кегичівський районний суд Харківської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду селища Кегичівка, Берестинського району, Харківської області кримінальне провадження стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Кегичівка, Кегичівського району, Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 перебуваючого на посаді командира 2 відділення командир машини 1 мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

- обвинувачення: прокурора Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 ,

- захисту: обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В :

До Кегичівського районного суду Харківської області надійшли матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000634 за обвинувальним актом стосовно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Під час досудового розслідування ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Ухвалою суду від 15.09.2025 у вказаному провадженні призначено підготовче судове засідання.

Прокурор ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні просив призначити справу до судового розгляду вважаючи, що під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги КПК України, підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акту не вбачає. Крім того, просив проводити розгляд справи у відкритому судовому засіданні. Крім того, заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 строком на 60 діб. Дане клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_3 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами. Зазначає, що під час досудового розслідування, здобуто відомості про наявність процесуальних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_3 може переховуватися від суду, оскільки обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років, перебуваючи на волі шляхом переконання, залякування, переслідування чи в інший спосіб може незаконно впливати на свідків з метою зміни наданих ними показань чи відмови від таких. Всі вище перераховані ризики не зменшились та продовжують існувати по теперішній час. Метою застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_3 є забезпечення виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Потерпіла ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні підтримала думку прокурора з приводу можливості призначення справи до розгляду. З приводу застосування відносно обвинуваченого міри запобіжного заходу поклалася на розсуд суду.

Обвинувачений ОСОБА_3 не заперечував проти закриття підготовчого судового засідання та призначення справи до судового розгляду. Щодо застосування відносно нього міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував та просив застосувати відносно нього більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_6 в підготовчому судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання прокурора в частині закриття підготовчого судового засідання та призначення справи до судового розгляду. В частині задоволення клопотання прокурора щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував та просив змінити обраний запобіжний захід на більш м`який, а саме на цілодобовий домашній арешт, зазначив, що прокурором не доведені ризики, викладені в клопотанні, а тому клопотання не підлягає задоволенню.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання прокурора, приходить до наступного висновку.

Дане кримінальне провадження підсудне Кегичівському районному суду Харківської області відповідно до статей 32, 33 КПК України.

Підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п. п. 4-8 ч. 1 або ч. 2 ст. 284 КПК України або зупинення провадження, немає.

Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог ст. 291 КПК України, при його затвердженні прокурором дотримано вимоги процесуального закону, порушень вимог КПК України, які б унеможливлювали призначення провадження до судового розгляду відсутні, а тому, суд приходить до висновку про можливість призначення справи за обвинувальним актом відносно ОСОБА_3 до судового розгляду.

Щодо заявленого клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд зазначає наступне.

За змістом ст. ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно ч.1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч.1 та п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ухвали слідчого судді Берестинського районного суду Харківської області від 20 серпня 2025 року ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

За змістом ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує особі, у разі визнання її винуватою, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, репутацію обвинуваченого, наявність у нього судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів у випадках їхнього попереднього застосування.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу та відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України про його продовження, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Із змісту наведених норм випливає, що завданням застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки особи, яка піддана кримінальному переслідуванню, а при обранні того чи іншого запобіжного заходу, достатнього і необхідного у кожному конкретному випадку, крім тяжкості звинувачення, необхідно враховувати сукупність перелічених в законі обставин.

Відповідно до ст. 197, 199 КПК України, за клопотанням прокурора строк тримання особи під вартою може бути продовжений за наявності обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати 60 днів.

Порядок продовження строку тримання під вартою визначений ст. 199 КПК України, згідно з якою клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити, зокрема виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою . Суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Так судом встановлено, що стосовно обвинуваченого був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням у ДУ «Харківський слідчий ізолятор» строк якого спливає 23 вересня 2025 року.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відносяться до категорії тяжких злочинів.

Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість обвинувачення або підозри самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення або підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, суд погоджується з існуванням ризиків переховування обвинуваченого від суду, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Так, враховуючи тяжкість інкримінованого обвинуваченому злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів, а також суворість можливого покарання у виді позбавлення волі до 10 років, обвинуваченому в разі визнання його винуватим, існує ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризик переховування від органів досудового розслідування та суду, тому враховуючи, що суворість покарання за кримінальне правопорушення, наслідки та ризик втечі для обвинувачуваного у цьому випадку можуть бути визнаними як менш небезпечними ніж покарання і процедура виконання покарання. Крім того вказані обставини утворять складності явки або запізнення обвинувачуваного до суду.

Встановлені ризики є надзвичайно високими, що в сукупності з тяжкістю можливого покарання, яке відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків, свідчать про недостатність застосування іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, адже більш м`який запобіжний захід, зокрема, особисте зобов`язання, особиста порука, застава та домашній арешт не здатні забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам переховуватись від суду, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Зазначені вище ризики підсилюються запровадженим на території України воєнним станом, зокрема ризик переховування від суду, вчинення інших кримінальних правопорушень обвинуваченим тільки збільшується.

Крім того, на даний час продовжують існувати ризики, передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, які були встановлені під час застосування запобіжного заходу.

Обвинувачений має постійне місце проживання, офіційно не працевлаштований, не одружений, тобто не має міцних соціальних зав`язків. Обвинувачений в ході досудового розслідування дізнався дані про свідків, що дає йому можливість вчинити тиск на них. Беручи до уваги кримінальну спрямованість обвинуваченого, він може переховуватись від слідства та суду. Ці обставини вказують на те, що всі зазначені ризики існують на теперішній час.

Суд вважає, що інші більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти встановленим ризикам.

З огляду на вищевикладене є достатньо підстав вважати, що існують передбачені статтею 177 КПК України ризики, на які вказує прокурор, а також недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаним ризикам.

Отже, оцінивши обставини справи, суд вважає встановленим та доведеним наявність ризиків, передбачених п.1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, які з часом тримання обвинуваченого під вартою не втратили свою актуальність і на цей час.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави, суду вважати, що обвинувачений, може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. У зв`язку з чим запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 слід продовжити.

Клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на більш м`який є необґрунтованим та не підлягає задоволенню, оскільки не наведено переконливих обставин для його зміни.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 обґрунтоване та підлягає задоволенню, вважає необхідним продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Керуючись ст.ст. 181-183, 197, 199, 314-316, 372 КПК України, суд,

у х в а л и в:

Призначити до судового розгляду кримінальне провадження за обвинувальним актом, внесеним в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000634 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України в залі Кегичівського районного суду Харківської області на 01 жовтня 2025 року на 14-30 годину.

Судовий розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово, у відкритому судовому засіданні, з викликом: прокурора, потерпілої, обвинуваченого, захисника та свідків.

Рахувати обвинуваченого ОСОБА_3 до закінчення розгляду цим судом кримінального провадження за Кегичівським районним судом Харківської області.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу задовольнити.

Продовжити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в умовах Державної установи "Харківський слідчий ізолятор" строком на 60 (шістдесят) днів, до 20 листопада 2025 року, включно, без визначення розміру застави.

Копію даної ухвали надати учасникам судового провадження.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала в частині продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1