Справа № 303/9759/25
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.12.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді матеріали судового провадження 11-сс/4806/900/25, за апеляційними скаргами прокурора Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_5 та захисника-адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.12.2025.

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого СВ Мукачівського РУП ГУ НП в Закарпатській області про застосування запобіжного заходу та застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 08.02.2026 з визначенням застави - 400 (чотириста) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1211200 (один мільйон двісті одинадцять тисяч двісті) грн, щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, проживаючого у цивільному шлюбі, на утриманні якого перебуває дитина 11 років, інваліда другої групи, непрацюючого, відповідно до ст. 89 КК України не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК Україн.

Цією ж ухвалою, у разі внесення застави на ОСОБА_6 покладено обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора та/або суду за першим викликом, не відлучатись із населеного пункту в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду, утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні, повідомляти слідчого, прокурора та/або суд про зміну свого місця проживання, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З клопотання вбачається, що СВ Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській областіобласті здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 19.11.2025 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0001194 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_9 та іншою невстановленою особою (Особа-1), у точно невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше листопада місяця 2025 року, виник злочинний умисел, спрямований на організацію незаконного переправлення осіб призовного віку від 18 до 60 років, яким обмежено виїзд за кордон, всупереч обмеженням, встановленим Законом України «Про правовий режим воєнного стану», з корисливих мотивів, вчинене способом, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яку незаконно переправляли через державний кордон України.

-2-

ОСОБА_6 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_10 та іншою невстановленою органом досудового розслідування особою, достовірно знаючи, що відповідно до Указу Президента України № 64/2022 затвердженого Законом № 2102-ІХ від 24.02.2022, у зв`язку із військовою агресією РФ проти України, в Україні введено воєнний стан, який продовжено Указами Президента України. Разом з тим, відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», на період дії правового режиму воєнного стану чоловікам - громадянам України, віком від 18 до 60 років, а також жінкам-військовозобов`язаним обмежено виїзд за межі України, крім військовозобов`язаних, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації відповідно до ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» підшукали особу, що мала намір незаконно перетнути державний кордон України з метою виїзду до країн Європейського Союзу, а саме: ОСОБА_11 , якому на період дії правового режиму воєнного стану в Україні, обмежено виїзд за межі території України та який погодився сплатити грошові кошти за його незаконне переправлення через державний кордон України.

Після чого ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_10 та іншою невстановленою органом досудового розслідування особою, в ході телефонної розмови з ОСОБА_11 , яка відбулася 27.11.2025 близько 23 год 50 хв, пообіцяв організувати його незаконне переправлення через державний кордон України поза пунктами пропуску із країнами Європейського Союзу, поставивши умову надання грошових коштів у розмірі 5000 доларів США у якості винагороди, та повідомивши, що з метою організації незаконного перетину державного кордону ОСОБА_11 , необхідно прибути з м. Києва до м. Мукачева.

Також, ОСОБА_6 в ході розмови з ОСОБА_12 , повідомив, що незаконний перетин державного кордону України буде здійснюватися через річку Тиса та ОСОБА_11 , здійснюватиме незаконний перетин державного кордону України у групі інших осіб.

30.11.2025 в ході телефонної розмови ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_10 та іншою невстановленою органом досудового розслідування особою, повідомив ОСОБА_11 , про те, що з метою його організації незаконного переправлення через державний кордон України, йому необхідно у термін до 02.12.2025 прибути до м. Мукачева, зазначаючи, що дане злочинне діяння відбудеться швидко та додатково повідомить пізніше про всі маршрути руху щодо перетину кордону.

Також, з метою організації незаконно переправлення ОСОБА_11 , через державний кордон України, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_10 та іншою невстановленою органом досудового розслідування особою, вигадали для нього легенду, відповідно до якої ОСОБА_11 записав ОСОБА_6 у телефоні своєю дівчиною та вів з ним спілкування на теми сімейного життя. Надалі, від ОСОБА_6 контакт « ОСОБА_13 », надійшло смс-повідомлення із зазначенням адреси, куди ОСОБА_11 має приїхати після прибуття до м. Мукачева, а саме АДРЕСА_2 для незаконного переправлення через державний кордон. При цьому, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_10 та іншою невстановленою органом досудового розслідування особою, надав вказівку щодо необхідності виходу на залізничній станції м. Мукачева з першого вагону поїзду та швидко рухатись у сторону виходу, з метою недопущення виявлення останнього правоохоронними органами, зазначаючи, що на ОСОБА_11 , буде очікувати автомобіль, який доставить його до місця очікування незаконного перетину.

Надалі, 02.12.2025 о 23 год 55 хв ОСОБА_11 , на виконання злочинного плану, з незаконного переправлення через державний кордон, розробленого ОСОБА_6 , діючого за попередньою змовою з ОСОБА_14 та іншою невстановленою органом

-3-

досудового розслідування особою, прибув до залізничного вокзалу в м. Мукачево, де на нього очікував автомобіль марки «Skoda Fabia» червоного кольору під керуванням невстановленої особи. ОСОБА_11 сів у салон даного авто та вони розпочали рух, при в`їзді у м. Хуст водій транспортного засобу марки «Skoda Fabia» червоного кольору зупинився та надав вказівку ОСОБА_11 виходити та очікувати подальших вказівок.

Після чого, ОСОБА_11 зателефонував особі під записом « ОСОБА_13 » та повідомив, що через декілька хвилин підійде до нього. Через деякий час до ОСОБА_11 , прибув транспортний засіб марки «Міні Купер», під керуванням ОСОБА_15 , який надав вказівку останньому сідати в салон даного автомобіля та розпочав рух. Через деякий час ОСОБА_15 на транспортному засобі марки «Міні Купер» доставив ОСОБА_11 , до власного домоволодіння, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 , та повідомив його, що у даному будинку він буде очікувати на незаконне переправлення через державний кордон України.

Через деякий час за адресою АДРЕСА_3 , прибув ОСОБА_6 , який запевнив в успішності організації переправлення ОСОБА_11 , та здійснив перевірку його речей після чого висунув вимогу у наданні грошових коштів у загальній сумі 5000 доларів США та повідомив, що переправлення через прикордоння відбуватиметься у найближчий час, зазначаючи що особа яка доставила його до вищевказаної адреси - ОСОБА_15 , забезпечить його всіма необхідними продуктами харчуваннями.

03.12.2025 близько 18 год 20 хв ОСОБА_15 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 та іншою невстановленою органом досудового розслідування особою, повідомив ОСОБА_11 проте, що виникли певні проблеми щодо його незаконного переправлення та дана злочинна діяльність буде відбуватиметься найближчим часом.

З метою заспокоєння ОСОБА_11 щодо тривалості його переправлення, ОСОБА_15 повідомив останнього, що ОСОБА_6 вже тривалий час займається даним діянням, і що останній може не сумніватись у його успішності.

05.12.2025 близько 15 год ОСОБА_15 , на транспортному засобі марки «Міні Купер» доставив до будинку АДРЕСА_3 невідому особу чоловічої статі, віком близько 25-30 років на ім`я ОСОБА_16 , у ході спілкування з яким останній повідомив ОСОБА_11 , що його доставили з м. Харків до даного будинку з метою подальшого переправлення через державний кордон України, за грошову винагороду у розмірі 13000 доларів США.

07.12.2025 близько 21 год 30 хв, до помешкання де ОСОБА_11 очікував на незаконне переправлення, прибули ОСОБА_6 та ОСОБА_15 , які повідомили, що їдуть подивитись маршут руху задля незаконного переправлення ОСОБА_11 , та у разі успішності ОСОБА_15 має повернутись за ОСОБА_11 , та доставити його до місця прикордоння. Через деякий час ОСОБА_15 повернувся на транспортному засобі марки «Міні Купер» та наказав ОСОБА_16 , якого попередньо поселив за адресою м. Хуст, вул. Братів Реваїв, 16, виходити та сідати до даного авто. Після чого ОСОБА_11 стало відомо, що дана особа вже здійснила незаконний перетин державного кордону.

Після чого, 10.12.2025 близько 22 год 40 хв, за адресою м. Хуст, вул. Братів Реваїв, 16 прибув ОСОБА_15 , який, діючи, за попередньою змовою з ОСОБА_6 та іншою невстановленою органом досудового розслідування особою, надав ОСОБА_11 вказівку сідати до транспортного засобу «Міні Купер», після чого вони почали рух у невідомому напрямку та останніх о 23 год 45 хв 10.12.2025 було зупинено правоохоронними органами.

10.12.2025 о 23 год 45 хв ОСОБА_6 затримано у порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

-4-

Обґрунтовуючи клопотання старший слідчий СВ Мукачівського РУП ГУ НП в Закарпатській області зазначив, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів та за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 07 до 09 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до 03 років із конфіскацією майна, у зв`язку з чим наявні ризики, передбачені п. 1, 3-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_6 , усвідомлюючи тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі доведення його вини, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. З урахуванням наведеного слідчий вважав, що більш м`які запобіжні заходи будуть недостатніми для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а тому просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя ухвалу мотивував тим, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, яке відноситься до категорії тяжких, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до 03 років із конфіскацією майна та існуванням ризиків, передбачених п. 1, 3-5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначив ОСОБА_6 заставу в розмірі 400 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, дійшовши висновку про наявність у даному випадку виключного випадку, яка на думку слідчого судді у разі її внесення є необхідною і достатньою для забезпечення виконання покладених на підозрюваного обов`язків.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді від 12.12.2025 скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо ОСОБА_17 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів з визначенням розміру застави у розмірі 3000 прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вважає ухвалу слідчого судді незаконною та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав. Наявність обґрунтованої підозри, повідомленої стороною обвинувачення ОСОБА_6 підтверджується зібраними матеріалами досудового розслідування, а саме: протоколом допиту свідка, протоколами впізнання осіб за фотознімками, та іншими зібраними доказами у їх сукупності. Злочин передбачений ч. 3 ст. 332 КК України є умисним тяжким злочином, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльність на строк до трьох років з конфіскацією майна. У кримінальному провадженні на даний часне невстановлені та не допитані всі особи щодо обставин, що мають доказове значення у даному провадженні, а тому строна обвинувачення не виключає можливості, що ОСОБА_6 безпосередньо чи за посередництва інших осіб з метою уникненя кримінальної відповідальності буде незаконно впливати на вказаних осіб та інших учасників кримінального провадження, а також вчинить спроби знищити, спотворити речі, що можуть мати доказове значення і якими на даний час не володіє сторона обвинувачення. З метою запобігання вчинити підозрюваним ОСОБА_6 будь-якої з вищеописаних дій, виникла необхідність у затосуванні заходу забезпечення кримінального провадження, а саме обрання йому найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та свободи підозрюваного. При обранні зпобіжного

-5-

заходу та визначенні застави прокурор просиь врахувати вимоги п. 3 с. 5 ст. 185 КПК України та в разі внесення підозрюваним застави покласти на нього обов`язки передбачні вимогами ч. 5 ст. 194 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді від 12.12.2025 скасувати в частині розміру застави та постановити нову ухвалу, якою визначити заставу у розмірі визначеному п. 2 ч. 5 ст. 185 КПК України. Сторона захисту критично оцінює вагомість доказів, які містяться у додатках до клопотання для позбавлення свободи підозрюваного. ОСОБА_6 має постійне місце проживання, позитивно себе характеризує серед населення, по характеру урівноважений, спокійний, відповідальний, проживає з жінкою в цивільному шлюбі, виховує сина, дбає про добробут соєї родини, прибуває за викликом слідчого та суду, сприяє розслідуванню, а тому жодних підстав стверджувати про наявність ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду немає. Крім того, підозрюваний має незадовільний стан здоров`я. З початку досудового розслідування у кримінальному провадженні, ОСОБА_6 добросовісно виконує свої процесуальні обов`язки, не переховується від органів досудового розслідування та/або суду, не знищував, не переховує, не спотворював будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, не впливав незаконно на інших учасників справи, не перешкоджав кримінальному провадженню іншим чином, не вчиняв інших кримінальних правопорушень. Просить врахувати те, що визначений слідчим суддею розмір застави є явно непомірним для підозрюваного та значно перевищує суму коштів, які підозрюваний мав нібито отримати за незаконне переправлення особи через державний кордон.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу та заперечив проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту, пояснення підозрюваного та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , які підтримали свою апеляційну скаргу та заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши та обговоривши доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів уважає, що апеляційні скарги прокурора та захисника-адвоката ОСОБА_7 слід залишити без задоволення з таких підстав.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи підозрюваного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого

-6-

підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За приписами ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст. 178 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно положень ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя повною мірою дотрималася вказаних вимог закону при розгляді клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Розглядаючи дане клопотання, слідчий суддя належно дослідила та перевірила наведені у ньому доводи щодо обґрунтованості підозри та наявності ризиків які, власне, викликали необхідність вжити заходи для забезпечення кримінального провадження шляхом застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Як вбачається з ухвали, слідчим суддею встановлено, що СВ Мукачівського РУП ГУ НП в Закарпатській областіобласті здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 19.11.2025 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0001194 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

10.12.2025 о 23 год 45 хв ОСОБА_6 затримано у порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

-7-

Ухвалою слідчого судді від 12.12.2025 за клопотанням старшого слідчого СВ Мукачівського РУП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 08.02.2026 включно та визначено заставу - 400 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При вирішенні питання про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено доведеність прокурором обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Висновок слідчого судді про необхідність обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і такий висновок підтверджується перевіреними слідчим суддею доказами, яким дана належна оцінка.

Відповідно до положень ст. 177, 183 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання переховування від органів досудового розслідування чи вчинення іншого кримінального правопорушення, незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрювана може вчинити вище вказані дії.

За приписами п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Як встановила слідчий суддя, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дев`яти років, а тому з огляду на тяжкість та характер вказаного кримінального правопорушення, це свідчить про існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства ( рішення «Летельє проти Франції»).

Вагомість наявних доказів на підтвердження обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, доведена слідчим та прокурором, і сумнівів у колегії суддів щодо їх повноти та достатності не викликає.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України правовою підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою злочину, а також наявність зазначених в законі ризиків.

Наявні докази, які містяться в матеріалах судового провадження дають підстави вважати, що підозра у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, на цій стадії досудового розслідування, є підтвердженою.

-8-

Разом з тим, перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, колегія суддів виходить з того, що сукупність матеріалів кримінального провадження на даній стадії розслідування, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Така позиція суду випливає й із практики Європейського Суду з прав людини про те, що «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.

Органом досудового розслідування надано докази, які на даній стадії є достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_6 . Зокрема, обґрунтованість підозри підтверджується доказами, а саме: протоколом допиту свідка; протоколами впізнання осіб за фотознімками та іншими зібраними доказами у їх сукупності.

Разом з тим, дослідження доказів з метою визнання їх такими, що можуть бути покладені в основу винуватості особи у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування, про що обґрунтовано зазначено в ухвалі слідчого судді.

Апеляційний суд зауважує, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті. Слідчий суддя на підставі оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою (за стандартом «обґрунтованої підозри») для застосування щодо нього запобіжного заходу.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 на предмет відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, апеляційний суд вважає, що з огляду на характер та конкретні обставини кримінального провадження такі існують та доводяться відповідними доказами. Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження факти та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 , враховуючи, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється за ступенем тяжкості відноситься до категорії тяжких злочинів, зважаючи на вид та розмір покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (від 7 до 9 років позбавлення волі), може переховуватися від органу досудового розслідування та суду і на території України, може впливати на свідків у даному кримінальному провадженні з метою дачі, зміни ними показань на його користь, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому він підозрюється, що свідчить про існування ризиків передбачених п. 1, 3-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи викладене, зазначені в апеляційній скарзі стороною захисту доводи про відсутність у матеріалах кримінального провадження доказів, які б підтверджували заявлені слідчим у клопотанні ризики та обґрунтованість пред`явленої підозри, є безпідставними і такі колегія суддів відхиляє.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , слідчий суддя дослідила обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання вказаного запобіжного заходу, врахувала наявність обґрунтованої підозри та доказів, які підтверджують причетність підозрюваного ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачено

-9-

покарання у виді позбавлення волі, дані про особу підозрюваного і обґрунтовано прийшла до висновку про існування ризиків, передбачених ч. 1 ст.177 КПК України та належним чином мотивувала свої висновки про відсутність обставин до обрання менш суворого запобіжного заходу.

Застосований ОСОБА_6 вид запобіжного заходу є співмірним з існуючими ризиками, відповідає даним про його особу та тяжкості пред`явленої йому підозри, зможе у повній мірі забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та унеможливить настання ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

При прийнятті рішення апеляційний суд враховує, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 60 рішення ЄСПЛ «Боротюк проти України», апеляційний суд вважає правильним обрання на даній стадії досудового розслідування підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання існуючим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону та правовими позиціями ЄСПЛ.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, апеляційним судом під час апеляційного розгляду не встановлено.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає рішення слідчого судді щодо обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги захисника-адвоката ОСОБА_7 в цій частині безпідставними і такі відхиляються.

Перевіряючи доводи апеляційних скарг прокурора та захисника на предмет законності та вмотивованості ухвали слідчого судді щодо ОСОБА_6 в частині визначення розміру застави, колегія суддів звертає увагу на таке.

За змістом ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Пунктом 2 частини 5 статті 182 КПК України визначено, що розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину складає від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, і тільки у виключних випадках, якщо слідчий суддя встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчинені особливо тяжкого злочину покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Слідчий суддя, визначаючи щодо ОСОБА_6 розмір застави, в повній мірі врахувала вказані норми закону.

Поряд з тим, викладені прокурором в апеляційній скарзі посилання щодо необхідності визначення підозрюваному ОСОБА_6 застави не менше 3000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб задоволенню не підлягають.

-10-

При цьому колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справі «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010, відповідно до якого розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються (частина 5 статті 132 КПК).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 185 КПК України, якщо після подання клопотання про застосування запобіжного заходу слідчому, прокурору стали відомі інші обставини, що можуть вплинути на вирішення судом питання про застосування запобіжного заходу, він зобов`язаний доповнити або змінити клопотання, або замінити його новим клопотанням.

Відтак, при прийнятті рішення колегія суддів враховує те, що передбачених ч. 2 ст. 185 КПК України доповнень, змін до клопотання, або заміну його новим клопотанням, матеріали судового провадження щодо ОСОБА_6 не містять.

Поряд з тим слідчий у клопотанні не навів будь-яких обґрунтованих даних про наявність у ОСОБА_6 великих прибутків внаслідок діяльності, яка поставлена йому у провину, грошових заощаджень, наявності у власності його або членів сім`ї цінного майна, таким чином, слідчий та прокурор не надали суду доказів того, що майновий стан ОСОБА_6 станом на день застосування запобіжного заходу дозволяє застосувати до підозрюваного розмір застави, який значно перевищує встановлені законом розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Разом з тим, згідно вимог ч. 4 ст. 182 КПК України, відповідно до яких, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про особу та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів уважає, що розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Із статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, в цілому, та її 3 пункту, зокрема, випливає, що застава може вимагатись лише до тих пір, поки існують причини, що виправдовують затримання (пункт 42 рішення ЄСПЛ у справі Musuc v. Moldova від 06.11.2007, заява №. 42440/06, та пункт 139 рішення ЄСПЛ у справі Олександр Макаров проти Росії від 12.04.2009, заява № 15217/07). Влада повинна бути уважною у встановленні відповідної застави. Більше того, сума застави повинна бути належним чином обґрунтована в рішенні суду, а також повинно бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого (пункт 79 рішення ЄСПЛ у справі Mangouras v. Spain).

Таким чином, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

Положення КПК України та практика ЄСПЛ орієнтують суд на такі критерії, які слід врахувати при визначені розміру застави: (1) обставини кримінального правопорушення; (2) особливий характер справи; (3) майновий стан підозрюваного; (4) його сімейний стан, у тому числі матеріальне становище близьких осіб; (5) масштаб його фінансових операцій; (6) даних про особу підозрюваного; (7) встановлені ризики, передбачених статтею 177 КПК; (8) «професійне середовище» підозрюваного; (9) помірність обраного розміру застави та можливість її виконання, а також за певних обставин (10) шкода, завдана кримінальним правопорушенням.

-11-

Згідно матеріалів судового провадження встановлено, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні діянь, які відносяться до тяжкого злочину.

При оцінці майнового стану підозрюваного ОСОБА_6 колегія суддів враховує, вказані вище дані, з яких не вбачається доказів того, що від злочинної діяльності останній отримував значний дохід, так і відсутність в матеріалах судового провадження будь-яких інших даних про наявність у власності підозрюваного цінного майна чи інших активів.

При цьому, як під час розгляду клопотання слідчим суддею, так і при апеляційному розгляді, прокурором інших належних доказів, заперечень чи нових відомостей щодо зазначеної вище інформації не надано. У тому числі прокурор не посилався на наявність доказів, які б з певною вірогідністю свідчили про розмір саме незаконно отриманих ОСОБА_6 коштів або іншого майна від злочинної діяльності (розмір прибутку).

На переконання колегії суддів, визначений слідчим суддею підозрюваному ОСОБА_6 розмір застави - 400 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, є таким, що співвідноситься з даними про особу підозрюваного, обставинами кримінального правопорушення, а тому відповідає вимогам кримінального процесуального закону, зазначеним у ч. 4, 5 ст. 182 КПК України, згідно яких розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Такий розмір застави, на думку колегії суддів, є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів в даному кримінальному провадженні, не порушує права підозрюваної та підстав вважати його завідомо непомірним для підозрюваного, колегія суддів не вбачає.

З огляду на викладене доводи апеляційної скарги захисника щодо визначення підозрюваному ОСОБА_6 застави у непомірному для нього розмірі задоволенню не підлягають.

Порушень норм кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає.

Таким чином, рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, вирішено з дотриманням вимог статей 177, 178, 182, 183 КПК України, ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційні скарги як захисника-адвоката ОСОБА_7 , так і прокурора задоволенню не підлягають.

При прийнятті рішення колегія суддів також, враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час апеляційного розгляду стороною обвинувачення та захисту не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б могли вплинути на висновки суду; а також положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скарги прокурора Мукачіської окружної прокуратури ОСОБА_5 та захисника-адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.12.2025 щодо ОСОБА_8 , - без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді