В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2025 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі судді ОСОБА_1 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 1 Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000395 від 22 вересня 2025 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Жмеринка Вінницької області, громадянина України, без освіти, невійськовозобов`язаного, співмешкаючого, мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого: 7 лютого 2012 року вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області за частиною першою статті 186 Кримінального кодексу України до покарання у виді громадських робіт строком на 240 годин; 17 липня 2012 року вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області за частиною другою статті 190 Кримінального кодексу України до покарання у виді штрафу в розмірі 1700 грн.; 17 жовтня 2013 року вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області за частиною першою статті 122 Кримінального кодексу України до покарання у виді позбавлення волі на стро два роки дев`ять місяців з випробуванням та іспитовим строком в силу вимог статті 75 Кримінального кодексу України на два роки дев`ять місяців; 24 червня 2014 року вироком Жмеринського міськрайонного суду за частиною першою статті 186 Кримінального кодексу України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки вісім місяців; 2 серпня 2016 року вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області за частиною другою статті 190 Кримінального кодексу України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн; 19 грудня 2017 року вироком Шаргородського районного суду Вінницької області за частиною третьою статті 187, частиною першою, третью статті 71 Кримінального кодексу України до покарання у виді семи років позбавлення волі, звільненого 18 жовтня 2024 року по відбуттю строку, - по обвинуваченню у вчиненні злочину, передбаченого частиною четвертою статті 185 Кримінального кодексу України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

у с т а н о в и в :

Формулювання обвинувачення та кваліфікація кримінального правопорушення, визнані судом доведеними

Обвинувачений ОСОБА_3 , маючи незняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення злочинів проти власності, повторно вчинив такий злочин.

Так, 21 вересня 2025 року, приблизно о 00-20 год, обвинувачений ОСОБА_3 , з метою таємного викрадення чужого майна, шляхом перелазу через паркан території домогосподарства ОСОБА_7 , що по АДРЕСА_2 , під час дії у країні воєнного стану, проник на огороджену територію, звідки повторно шляхом обтрушування дерев таємно викрав яблука сортів "фуджі", "спартан" та "спур ред делішес", які склав до двох полімерних мішків і завіз їх до свого місця проживання по АДРЕСА_1 .

В ту ж ніч, близько о 2-00 год, обвинувачений ОСОБА_8 , продовжуючи свій злочинний умисел на таємне заволодіння яблуками, таким же чином через паркан знову проник на огороджену територію вказаного вище домогосподарства ОСОБА_7 , звідки таємно здійснив крадіжку яблук сортів "фуджі", "спартан" та "спур ред делішес", які склав до двох полімерних мішків і завіз їх до свого місця проживання по АДРЕСА_1 .

Всього обвинувачений ОСОБА_3 викрав 120 кг яблук на загальну суму 6522 грн 20 коп, які здав у пункт прийому яблук, розташованому у м. Жмеринка, мікрорайон "5-й кілометр".

Своїми діями обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений частиною четвертою статті 185 Кримінального кодексу України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше сховище, в умовах воєнного стану.

Досліджені судом докази

У вчиненому злочині, передбаченого частиною четвертою статті 185 Кримінального кодексу України, обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні свою вину визнає повністю. Пояснює, що у нього вагітна дружина, четверо дітей, яким немає, що їсти. Тому він і вчинив вказану крадіжку. Яблука возив до свого дому двічі по два мішки на дитячому візку. Яблука здав за вісімсот грн, які витратив на продукти харчування. З потерпілою має розрахуватись 8 грудня 2025 року. У вчиненому розкаюється, просить його суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_7 подає до суду заяву з проханням розглянути кримінальне провадження у її відсутність, покарання просить призначити на розсуд суду. Зазначає, що шкода їй не відшкодована.

За клопотанням прокурора, яке підтримали інші учасники процесу, суд постановляє ухвалу про розгляд кримінального провадження у відсутність потерпілої ОСОБА_7 .

Крім повного визнання своєї вини, вина обвинуваченого ОСОБА_3 у інкримінованому йому злочині повністю доведена матеріалами кримінального провадження:

- постановою слідчого від 23 вересня 2025 року про визнання дитячого візка речовим доказом (а.с.38);

- ухвалою слідчого судді від 25 вересня 2025 року про накладення арешту на цей візок (а.с.42);

- квитанцією про передачу візка до камери зберігання речових доказів (а.с.52),

- копією вироку від 19 грудня 2017 року про засудження ОСОБА_3 за частиною третьою статті 187 Кримінального кодексу України до покарання у виді позбавлення волі на строк сім років (а.с.47-51);

- фотокопією довідки про звільнення, з якої видно, що ОСОБА_3 відбував покарання з 18 жовтня 2017 року по 18 жовтня 2024 року (а.с.57);

- актом прийняття висновку експертизи, з якого видно, що витрати на залучення експерта складають 1696 грн 32 коп. (а.с.84).

Оцінка доказів судом

Дослідивши безпосередньо та оцінивши всі вищеперераховані докази відповідно до вимог статті 94 Кримінального процесуального кодексу України, суд вважає їх належними і допустимими, оскільки вони прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, отримані у порядку, встановленому цим Кодексом, а також визнані і не оспорюються стороною захисту.

Відомості щодо особи обвинуваченого

Згідно з довідками Жмеринської ЦРЛ від 25 вересня 2025 року, булат ОСОБА_9 на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за лікуванням останніх п`ять років не звертався (а.с.54-55).

Згідно з характеристикою з місць позбавлення волі, засуджений ОСОБА_3 під час відбування покарання характеризувався посередньо (а.с.58),

Згідно з повідомленням т.в.о. ІНФОРМАЦІЯ_2 від 25 вересня 2025 року, ОСОБА_3 зняти з військового обліку (а.с.59).

Згідно з довідкою про судимість, ОСОБА_3 раніше неодноразово судимий (а.с.63-64).

Обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання

Обставинами, які у відповідності із статтею 66 Кримінального кодексу України пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття і активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, яка у відповідності із статтею 67 цього Кодексу обтяжує покарання, суд визнає рецидив злочину.

Водночас суд не приймає до уваги, що обвинувачений є батьком чотирьох дітей, і що його співмешканка є вагітною, оскільки суду не надано на момент винесення вироку підтверджуючих про це відомостей.

Мотиви призначення покарання

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким злочином; обставини, що пом`якшують покарання та особу винного, який характеризується посередньо, раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності, вчинив злочин через рік після звільнення з місць позбавлення волі; думку потерпілої, яка просить призначити покарання на розсуд суду; що покарання є заходом примусу, який застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого, і яке має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого; при цьому виходить з принципів індивідуалізації, розумності покарання з метою попередження вчинення нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Водночас суд приймає до уваги, що санкція частини четвертої статті 185 Кримінального кодексу України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Суд враховує, що виходячи з принципу справедливості покарання, суд має застосувати більш суворий вид покарання серед передбачених за скоєний злочин лише тоді, коли менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження скоєння нею нових злочинів.

Приймаючи до уваги вказані вище обставини, що враховані судом при розгляді судового провадження, суд вважає, що призначення покарання у виді позбавлення волі, як про це просить прокурор, є пропорційним та адекватним, тобто справедливим і спрямованим на досягнення легітимної мети та співмірними з нею.

Тому суд вважає доцільним призначити обвинуваченому покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів у виді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкцією частини другої статті 289 Кримінального кодексу України.

Суд упевнений, що саме таке покарання буде відповідати принципу індивідуалізації покарання, відповідно до якого суд, на основі оцінки ряду вказаних вище загальних і спеціальних критеріїв, зазначених у законі, визначає особі, яка вчинила злочин, справедливу міру покарання, спрямовану на досягнення цілей виправлення засудженого і приватної превенції.

При цьому суд бере до уваги досудову доповідь органу пробації від 1 грудня 2025 року, у якій зазначений дуже високий рівень впливу історії правопорушень на протиправну поведінку обвинуваченого (42 бали з 58), а також високий рівень повторного вчинення кримінального правопорушення (52 бали з 97) (а.с.38-40).

Мотиви ухвалення інших процесуальних рішень

Суд вважає, що з обвинуваченого у відповідності з вимогами статті 124 Кримінального процесуального кодексу України слід стягнути судові витрати за проведення судової експертизи, з речового доказу - дитячого візка - слід зняти арешт та знищити.

Запобіжний захід не обирався, підстави для його обрання до набрання вироком законної сили відсутнім.

Керуючись статтями 370, 371, 374, 394 Кримінального процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною четвертою статті 185 Кримінального кодексу України і обрати йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

Початок строку відбування покарання рахувати обвинуваченому ОСОБА_3 з моменту його затримання на виконання вироку.

Речовий доказ - дитячий візок сірого кольору марки "Filvex Cross", який знаходиться у камері зберігання речових доказів Жмеринського РВП, знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 1696 (одну тисячу шістсот дев`яносто шість) грн 32 коп. (висновок експерта № 2054/25-21 від 25 вересня 2025 року Вінницького відділення КНДІСЕ).

Ухвалу слідчого судді Жмеринського міськрайонного суду від 25 вересня 2025 року (справа № 130/2898/25) про накладення арешту на дитячий візок сірого кольору марки "Filvex Cross" скасувати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду через Жмеринський міськрайонний суд на протязі тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_10