справа № 631/1110/25
провадження № 1-кп/631/183/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2025 року селище Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні залу судових засідань № 2 Нововодолазького районного суду Харківської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 липня 2025 року під № 0000673, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Чугуїв, Харківської області, громадянин України, має середню освіту, офіційно не працевлаштований, не одружений, утриманців не має, без зареєстрованого місця проживання, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

18 березня 2003 року Нововодолазьким районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, за результатами апеляційного оскарження ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 05 червня 2003 року засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі. Звільнений 18 березня 2005 року з Державної установи «Первомайська виправна колонія (№ 117)» по відбуттю строку покарання;

27 лютого 2007 року Чугуївським міським судом Харківської області за ч. 1 ст. 15, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 187, ч. 1 ст. 357 КК України із застосуванням ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі. Звільнений 05 грудня 2011 року з Державної установи «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)» по відбуттю строку покарання;

07 червня 2013 року Нововодолазьким районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 395 КК України із застосуванням ст. 70, 72 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України із встановленням іспитового строку 3 роки;

07 жовтня 2015 року Харківським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 71 та ч. 3 ст. 78 КК України до 4 років 7 місяців позбавлення волі;

26 квітня 2016 року Дзержинським районним судом міста Харкова за ст. 391 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 03 вересня 2020 року з Державної установи «Вінницька виправна колонія (№ 86)» по відбуттю строку покарання;

24 червня 2025 року вироком Нововодолазького районного суду Харківської області за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі;

07 липня 2025 року вироком Нововодолазького районного суду Харківської області за ч. 1 ст. 162 КК України із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , будучи засудженим 24 червня 2025 року Нововодолазьким районним судом Харківської області за ч. 4 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 5 років, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та знову скоїв умисний злочин за наступних обставин.

Так, 03 липня 2025 року близько 11:30 години ОСОБА_4 , прибув до огородженої парканом території приватного домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , після чого через незачинену хвіртку проник на територію вказаного домоволодіння та в подальшому через незачинені вхідні двері проник до житлового будинку, який належить потерпілій ОСОБА_6 .

Потім, ОСОБА_4 , реалізуючи свій прямий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, із корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, діючи повторно, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, достовірно знаючи про введення на території України воєнного стану відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», на території України введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб та який в подальшому неодноразово продовжувався, розуміючи, що майно йому не належить, перебуваючи в спальній кімнаті будинку, таємно викрав з тумбочки мобільний телефон марки Xiaomi Redmi Note 7 моделі M1901F7G синього кольору з пам?яттю 4/64 GB вартістю 2066,67 грн. та карту пам?яті AGI microSDHC OXJB 1111683 32GB вартістю 130,00 грн, а також з комоду викрав срібні прикраси 925 проби вагою 17,05 г вартістю 722,58 грн., срібні прикраси 875 проби вагою 11,79 г вартістю 472,66 грн та грошові кошти купюрою 500 грн, які належать потерплій ОСОБА_6 .

Після цього, ОСОБА_4 залишив місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерплій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 3891,91 грн.

29 вересня 2025 року прокурор Берестинської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000673від 04 липня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, з одного боку, та підозрюваний у цьому провадженні ОСОБА_4 , у присутності захисника ОСОБА_7 , з іншого боку, на підставі ст. 468, 469, 470, 472, 473 КПК України, добровільно, за ініціативи підозрюваного, уклали угоду про визнання винуватості.

За умовами цієї угоди прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, в умовах воєнного стану, поєднане з проникненням у житло.

Обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 4 ст. 185 КК України, у повному обсязі, та всі фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди обвинуваченому буде призначено покарання за ч. 4 ст. 185 КК України 6 років позбавлення волі та на підставі ч. 4 ст. 70 КК за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Нововодолазького районного суду Харківської області від 07 липня 2025, більш суворим покаранням за цим вироком, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, що встановлені приписами ст. 473, 476 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому визнав себе винним у вчиненні злочину, дав згоду на застосування узгодженого з прокурором виду та розміру покарання, заявивши, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Зазначив, що розуміє свою провину, щиро кається.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 вважала, що угода відповідає вимогам закону та укладена в інтересах її підзахисного, просила угоду про визнання винуватості затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання обвинуваченому.

Прокурор ОСОБА_3 , вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, а потерпілою надана письмова згода прокурору на укладення угоди, просила угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Потерпіла ОСОБА_6 , яка 29 вересня 2025 року надала прокурору Берестинської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 згоду на укладення угоди про визнання винуватості між нею та підозрюваним ОСОБА_4 , у підготовче судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду надала заяву, відповідно до якої просила провести підготовче судове засідання без її участі.

Вислухавши думку учасників підготовчого провадження, дослідивши наявні матеріали судової справи, вирішуючи питання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, суд дійшов такого.

Згідно зі ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до правил ст. 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо, зокрема, кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Оскільки, згідно зі ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України є тяжким злочином, потерпіла надала згоду на укладання угоди, відтак, у даному кримінальному провадженні можливе укладання угоди про визнання винуватості.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 314 КПК України визначено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, прийняти рішення про затвердження угоди.

Загальний порядок судового провадження на підставі угоди унормований положеннями ст. 474 КПК України.

Суд, на виконання приписів ст. 474 КПК України, шляхом проведення у судовому засіданні опитування учасників судового провадження, переконався що укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого ОСОБА_4 визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, цілком розуміє свої права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки їх не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Зміст угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України та положенням закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення є правильною, умови угоди не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зобов`язання взяті за угодою обвинуваченим можуть бути виконані повністю, наявні фактичні підстави для визнання винуватості.

Отже, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, в умовах воєнного стану, поєднане з проникненням у житло.

При вирішенні питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд виходить з наступного.

Пленум Верховного Суду України в абзаці 1 п. 1 Постанови від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» роз`яснив судам, що «при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання».

Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд ураховує що ОСОБА_4 не має реєстрації, проте має постійне місце мешкання, офіційно не працевлаштований, не одружений, утриманців не має, на обліку у наркологічному диспансері та лікаря-психіатра не перебуває, задовільно характеризується за місцем мешкання, на обліку у Берестинському районному відділі філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області не перебуває, на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 не рахується, раніше неодноразово судимий.

За висновком судово-психіатричного експерта № 574 від 09 вересня 2025 року ОСОБА_4 на теперішній час страждає на хронічні психічні захворювання у формі шизофренії в стані ремісії, синдрому залежності внаслідок вживання алкоголю.

Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними.

У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_4 перебував у стані вищевказаних хронічних психічних захворювань, поза тимчасового розладу психічної діяльності. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

??? ОСОБА_8 на теперішній час, відповідно до свого психічного стану, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому є щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_4 згідно зі ст. 67 КК України, є рецидив злочинів.

За ч. 5 ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди. Отже, закон дозволяє суб`єктам угоди самостійно визначити вид покарання яке понесе винна особа.

Проте, суд при ухваленні вироку на підставі угоди та призначенні покарання зобов`язаний перевірити угоду на відповідність вимогам кримінального процесуального закону та закону про кримінальну відповідальність. За таких обставин сторони угоди, визначаючи покарання, зобов`язані дотримуватись положень розділу ХІ «Призначення покарання» КК України.

За угодою, у кримінальному провадженні, що роглядається, сторони дійшли згоди про призначення ОСОБА_4 покарання за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України 6 років позбавлення волі та на підставі ч. 4 ст. 70 КК за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Нововодолазького районного суду Харківської області від 07 липня 2025, більш суворим покаранням за цим вироком, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, зазначив, що розуміє свою винуватість і готовий нести відповідальність.

Зазначене підтвердила захисник обвинуваченого ОСОБА_5 .

Прокурор ОСОБА_3 не заперечувала вказаного.

У зв`язку з викладеним, суд визнає кваліфікацію дій ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, в умовах воєнного стану, поєднане з проникненням у житло правильною та з урахуванням умов угоди призначає йому покарання у виді 6 років позбавлення волі.

Пленум Верховного Суду України в абзаці 1 п. 1 Постанови від 24 жовтня 2003 р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» роз`яснив судам, що «при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватися вимоги ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання».

Ураховуючи, що відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими, беручи до уваги характер і ступень небезпечності для суспільства вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, ставлення обвинуваченого до вчиненного, відсутність претензій матеріального чи морального характеру від потерпілої, суд доходить висновку, що за вчинений злочин обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України, а саме, 6 років, та вважає, що саме таке покарання буде справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Одночасно ч. 4 ст. 70 КК України унормовано що за правилами, передбаченими в частинах першій-третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.

У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Оскільки, кримінальне правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України вчинено обвинуваченим 03 липня 2025 року, а вирок щодо ОСОБА_4 було ухвалено Нововодолазьким районним судом Харківської області 07 липня 2025 року, остаточне покарання за правилами положень ч. 4 ст. 70 КК України йому слід призначити за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Нововодолазького районного суду Харківської області від 07 липня 2025, більш суворим покаранням за цим вироком.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у цьому кримінальному провадженні не обирався, клопотань з цього приводу не надходило.

Частина 1 ст. 126 КПК України покладає на суд обов`язки вирішити питання щодо процесуальних витрат у вироку або ухвалі суду.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 118 КПК України к процесуальним витратам відносяться витрати, пов`язані із залученням експертів, які в силу приписів ч. 1 та 2 ст. 122 цього ж кодифікованого процесуального закону України несе сторона кримінального провадження, що залучила експерта. При цьому у разі залучення експертів спеціалізованих державних установ стороною обвинувачення, це здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.

Частина 2 ст. 124 КПК України зобов`язує суд у разі ухвалення обвинувального вироку стягнути з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Витрати на проведення судової товарознавчої експертизи №12178 від 12 серпня 2025 року у розмірі 3392,64 грн, судової товарознавчої експертизи №12177 від 12 серпня 2025 року у розмірі 3392,64 грн, судової товарознавчої експертизи №12167 від 12 серпня 2025 року у розмірі 3392,64 грн, судової дактилоскопічної експертизи № СЕ-19/121-25/17689-Д від 17 липня 2025 року у розмірі 5348,40 грн, відповідно до положень ч. 2 ст. 124 КПК України потрібно стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Питання з речовими доказами суд вирішує відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України, тобто, речові докази у кримінальному провадженні, які зберігаються у камері зберігання речових доказів Красноградського РВП ГУНП в Харківській області за адресою: Харківська область, м. Берестин, вул. Дмитра Лінського, 84, а саме:

мобільний телефон ТМ Хіаоті моделі Redmi Note 7 (IMEI НОМЕР_1 , IMEI НОМЕР_2 ) у червоному чохлі, купюру номіналом 500 грн серії 3Л8195182, ювелірні вироби: хрестик з ланцюгом з білого металу, дві жіночі каблучки з каменями з металу білого кольору, пара сережок з металу білого кольору, сережка з металу білого кольору, пара сережок з металу мідного кольору, 3 сережки з металу білого кольору, 3 предмети з металу білого кольору, ланцюг з металу білого кольору, два фрагменти однієї ложки з металу білого кольору, дві паперові бирки до ювелірних виробів «Серебро 925» - повернути власнику; шість відрізків липкої стрічки з папілярними візерунками пальців рук людини, змив на ватну паличку з поверхні телефону ТМ Хіаоті моделі Redmi Note 7 знищити.

Захід забезпечення кримінального провадження застосований на стадії досудового розслідування, а саме: арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Берестинського районного суду Харківської області від 07 липня 2025 року на мобільний телефон ТМ Хіаоті моделі Redmi Note 7 (IMEI НОМЕР_1 , IMEI НОМЕР_2 ) у червоному чохлі, шість відрізків липкої стрічки з папілярними візерунками пальців рук людини, змив на ватну паличку з поверхні телефону ТМ Хіаоті моделі Redmi Note 7, купюру номіналом 500 грн серії 3Л8195182, ювелірні вироби: хрестик з ланцюгом з білого металу, дві жіночі каблучки з каменями з металу білого кольору, пара сережок з металу білого кольору, сережка з металу білого кольору, пара сережок з металу мідного кольору, 3 сережки з металу білого кольору, 3 предмети з металу білого кольору, ланцюг з металу білого кольору, два фрагменти однієї ложки з металу білого кольору, дві паперові бирки до ювелірних виробів «Серебро 925», які передані на зберігання до камери зберігання речових доказів Красноградського РВП ГУНП в Харківській області за адресою: Харківська область, м. Берестин, вул. Дмитра Лінського, 84 відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, треба скасувати, оскільки відпали мета та підстави його застосування.

Оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим відповідають вимогам Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України, підстави для відмови у затвердженні угоди, що визначені ч. 7 ст. 474 КПК України, судом не встановлені, суд дійшов висновку про можливість затвердження укладеної угоди.

На підставі викладеного та керуючись ст. 314, 368-371, 373, 374, 376, 394, 468, 469, 472 - 476 КПК України, суд

З А С У Д И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 29 вересня 2025 року прокурором Берестинської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000673 від 04 липня 2025 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та підозрюваним ОСОБА_4 , у присутності захисника ОСОБА_7 , в приміщенні Берестинської окружної прокуратури Харківської області.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк шість років.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України призначити остаточне покарання ОСОБА_4 за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Нововодолазького районного суду Харківської області від 07 липня 2025 року, більш суворим покаранням за цим вироком у виді позбавлення волі на строк шість років.

Строк відбуття покарання обчислювати з моменту звернення вироку до виконання та затримання ОСОБА_4 .

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набранням вироком законної сили не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення судової товарознавчої експертизи №12178 від 12 серпня 2025 року у розмірі 3392,64 грн, судової товарознавчої експертизи №12177 від 12 серпня 2025 року у розмірі 3392,64 грн, судової товарознавчої експертизи №12167 від 12 серпня 2025 року у розмірі 3392,64 грн, судової дактилоскопічної експертизи № СЕ-19/121-25/17689-Д від 17 липня 2025 року у розмірі 5348,40 грн, а разом 15526,32 грн (п`ятнадцять тисяч п`ятсот двадцять шість гривень 32 копійки).

Речові докази у кримінальному провадженні, які зберігаються у камері зберігання речових доказів Красноградського РВП ГУНП в Харківській області за адресою: Харківська область, м. Берестин, вул. Дмитра Лінського, 84, а саме:

мобільний телефон ТМ Хіаоті моделі Redmi Note 7 (IMEI НОМЕР_1 , IMEI НОМЕР_2 ) у червоному чохлі,

купюру номіналом 500 грн серії 3Л8195182,

ювелірні вироби: хрестик з ланцюгом з білого металу, дві жіночі каблучки з каменями з металу білого кольору, пара сережок з металу білого кольору, сережка з металу білого кольору, пара сережок з металу мідного кольору, 3 сережки з металу білого кольору, 3 предмети з металу білого кольору, ланцюг з металу білого кольору, два фрагменти однієї ложки з металу білого кольору, дві паперові бирки до ювелірних виробів «Серебро 925» - повернути власнику;

шість відрізків липкої стрічки з папілярними візерунками пальців рук людини,

змив на ватну паличку з поверхні телефону ТМ Хіаоті моделі Redmi Note 7 знищити.

Скасувати, застосований на стадії досудового розслідування захід забезпечення, а саме: арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Берестинського районного суду Харківської області від 07 липня 2025 року на мобільний телефон ТМ Хіаоті моделі Redmi Note 7 (IMEI НОМЕР_1 , IMEI НОМЕР_2 ) у червоному чохлі, шість відрізків липкої стрічки з папілярними візерунками пальців рук людини, змив на ватну паличку з поверхні телефону ТМ Хіаоті моделі Redmi Note 7, купюру номіналом 500 грн серії 3Л8195182, ювелірні вироби: хрестик з ланцюгом з білого металу, дві жіночі каблучки з каменями з металу білого кольору, пара сережок з металу білого кольору, сережка з металу білого кольору, пара сережок з металу мідного кольору, 3 сережки з металу білого кольору, 3 предмети з металу білого кольору, ланцюг з металу білого кольору, два фрагменти однієї ложки з металу білого кольору, дві паперові бирки до ювелірних виробів «Серебро 925», які передані на зберігання до камери зберігання речових доказів Красноградського РВП ГУНП в Харківській області за адресою: Харківська область, м. Берестин, вул. Дмитра Лінського, 84 відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, скасувати, оскільки відпали мета та підстави його застосування.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Копію цього судового рішення не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні при його проголошенні.

На вирок може бути подана апеляційна скарга в Харківський апеляційний суд через Нововодолазький районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії вироку, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі її подання - вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок, який набрав законної сили, є обов`язковим для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, підлягає виконанню на всій території України й звертається до виконання не пізніш як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до суду першої інстанції із суду апеляційної чи касаційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1