Справа № 712/1589/26
Провадження № 1кс/712/880/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2026 року Слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси винесене в кримінальному провадженні № 0000013 від 03.02.2026 року, слідчим Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_7 та погоджене заступником начальника Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_8 , клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Городище Черкаської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, на утриманні одна неповнолітня дитина, перебуває на посаді начальника сектору поліцейської діяльності № 1 відділення поліції № 1 Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , військовозобов`язаного, учасник бойових дій, інвалідом, депутатом, ліквідатором наслідків аварії ЧАЕС не являється, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_7 звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_10 , посилаючись на те, що Четвертим слідчим відділом (з дислокацією у м. Черкасах) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, за процесуального керівництва прокурорів Черкаської обласної прокуратури проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000013 від 03.02.2026.

Досудовим розслідуванням установлено, що відповідно до наказу начальника ГУНП в Черкаській області № 420 о/с від 13.11.2025 ОСОБА_10 призначено на посаду начальника сектору поліцейської діяльності № 1 відділення поліції № 1 Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області.

Згідно з положеннями ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» працівники Національної поліції відносяться до працівників правоохоронних органів.

Відповідно до ст.ст. 1, 20 Закону України «Про Національну поліцію», ОСОБА_10 під час проходження служби в органах поліції виконує функції офіційного представника органу виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку, тобто є службовою особою правоохоронного органу представником влади, на якого ч. 2 ст. 19 Конституції України, ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» покладаються обов`язки: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва тощо.

У розумінні частини 1 статті 22 Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закон) ОСОБА_10 , окрім іншого, забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе.

Крім того, у розумінні п. п. 1-4 ч. 1 ст. 24 Закону ОСОБА_10 , окрім іншого, у разі надходження пропозиції щодо неправомірної вигоди, незважаючи на приватні інтереси, зобов`язаний невідкладно вжити таких заходів: відмовитись від пропозиції, за можливості ідентифікувати особу, яка зробила пропозицію, залучити свідків, якщо це можливо, у тому числі з числа співробітників, письмово повідомити про пропозицію безпосереднього керівника.

Також, посадовою інструкцією начальника сектору поліцейської діяльності № 1 відділення поліції № 1 Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області (далі Інструкція), затвердженої 22.07.2025 тимчасово виконуючим обов`язки начальника відділення поліції № 1 Черкаського РУП ГУ НП в Черкаській області ОСОБА_11 , та із якою 20.11.2025 ознайомлено ОСОБА_10 , передбачено, що начальник сектору поліцейської діяльності № 1 відділення поліції № 1 Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області у своїй роботі керується Конституцією України, законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами МВС, Національної поліції України та цією інструкцією.

Відповідно до п.п. 1, 8, 12, 17, 18, 20, 22, 36, 38, Розділу ІІ Інструкції завданнями та обов`язками начальника сектору поліцейської діяльності № 1 відділення поліції № 1 Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області є: організація діяльності сектору, забезпечення якісного та ефективного виконання покладених на нього завдано і функцій; забезпечення щоденного внесення відповідних відомостей до системи ІПНП; забезпечення в межах компетентності дотримання стану адміністративно-правозастосовної діяльності; користування інформаційними ресурсами МВС, Національної поліції та інших органів державної влади з обов`язковим дотриманням законодавства у сфері захисту персональних даних; забезпечення контролю за дотриманням працівниками сектору службової дисципліни та законності, забезпечення прав та свобод людини та громадянина, вимог Конституції України та інших законів України, актів і доручень Президента та Кабінету Міністрів України, наказів і доручень МВС України, Національної поліції України; запобігання вчиненню правопорушень; вжиття в межах компетенції заходів для негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання службових обов`язків поліцейського, та негайне інформування про це безпосереднього керівника; зберігання інформації з обмеженим доступом, яка стала відома поліцейському у зв`язку з виконанням службових обов`язків; неухильне дотримання антикорупційного законодавства України (обмежень та заборон, вимог, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України «Про Національну поліцію», «Про запобігання корупції» та іншими актами законодавства України: організаційно-розпорядчих документів (наказів, доручень) керівництва поліції, виданих на виконання Закону України «Про запобігання корупції».

Розділом ІV Інструкції передбачено, що начальник сектору поліцейської діяльності № 1 відділення поліції № 1 Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області у разі вчинення протиправних діянь несе кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Водночас, ОСОБА_10 знехтував вказаними вимогами законодавства, вимагав та одержав неправомірну вигоду для себе за вплив на прийняття невстановленими службовими особами, уповноваженими на виконання функцій держави зокрема невстановлених підлеглих працівників сектору поліцейської діяльності № 1 відділення поліції № 1 Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області щодо виключення ОСОБА_12 із бази ІІПС МВС «Армор» та невстановлених працівників РТЦК та СП щодо виключення останнього із бази даних Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг», як особи, яка розшукується за ухилення від призову до ЗСУ, за наступних обставин.

У відповідності до вимог статей 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та статті 27 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» ІНФОРМАЦІЯ_2 (Городище), у зв`язку із ухиленням ОСОБА_12 від мобілізації, стосовно останнього застосовано процедуру, що ініціюється при ухиленні від мобілізації та направлено відповідне письмове звернення до Національної поліції (в межах адміністративного розшуку) для встановлення місця перебування та доставлення ОСОБА_12 до РТЦК та СП. Відповідні дані внесено до бази даних Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг та ІІПС МВС «Армор».

Так, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно з корисливих мотивів, реалізовуючи протиправний умисел на одержання неправомірної вигоди, достовірно знаючи, що ОСОБА_12 розшукується органами Національної поліції з метою доставки останнього до РТЦК та СП та вказані відомості внесено до бази даних Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг та ІІПС МВС «Армор» 29.01.2026, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, прибув до місця здійснення підприємницької діяльності ОСОБА_13 , розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де у ході розмови із останнім повідомив, що ОСОБА_12 розшукується ІНФОРМАЦІЯ_2 (Городище) та органами Національної поліції, у тому числі сектором поліцейської діяльності № 1 відділення поліції № 1 Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області, і йому необхідно поспілкуватись із ОСОБА_12 .

Під час розмови ОСОБА_10 вказав ОСОБА_13 , що йому відома адреса місця знаходження ОСОБА_12 та повідомив, що за грошові кошти в сумі 5000 доларів США він вирішить питання щодо зняття ОСОБА_12 з розшуку у органах Національної поліції та залишив свій номер мобільного телефону.

У подальшому, 29.01.2026, на виконання прохання ОСОБА_10 , ОСОБА_12 здійснив телефонний дзвінок останньому. Під час розмови ОСОБА_10 зазначив, що 30.01.2026 приїде до місцезнаходження ОСОБА_12 в с. Орловець Черкаського району Черкаської області, однак вказана зустріч була перенесена ОСОБА_10 на 09 год. 00 хв. 31.01.2026.

31.01.2026, близько 09 год. 00 хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_4 , ОСОБА_10 усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно з корисливих мотивів, реалізовуючи протиправний умисел на одержання неправомірної вигоди повідомив ОСОБА_12 , що він має можливість здійснити вплив на невстановлених підлеглих працівників сектору поліцейської діяльності № 1 відділення поліції № 1 Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області щодо виключення ОСОБА_12 із бази ІІПС МВС «Армор» та невстановлених працівників РТЦК та СП щодо виключення останнього із бази даних Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг», як особи, яка розшукується за ухилення від призову до ЗСУ.

Також, під час вказаної розмови ОСОБА_10 висунув вимогу ОСОБА_12 про передачу йому неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів у сумі 5000 доларів США за вчинення своїх дії та зазначив, що після отримання ним неправомірної вигоди ОСОБА_12 зможе безперешкодно продовжити здійснювати підприємницьку діяльність у м. Городище Черкаського району Черкаської області.

Під час чергової зустрічі, яка відбулась по АДРЕСА_4 06.02.2026 близько 15 год. 35 хв. ОСОБА_10 підтвердив дійсність своїх дій щодо здійснення впливу на невстановлених підлеглих працівників сектору поліцейської діяльності № 1 відділення поліції № 1 Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області щодо виключення ОСОБА_12 із бази ІІПС МВС «Армор» та невстановлених працівників РТЦК та СП щодо виключення останнього із бази даних Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг», після чого, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно з корисливих мотивів, реалізовуючи протиправний умисел на одержання неправомірної вигоди, вказав ОСОБА_12 на необхідність передачі йому раніше обумовленої неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів у сумі 5000 доларів США та покласти їх на заднє пасажирське сидіння автомобіля марки «TOYOTA CAMRY», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на якому приїхав ОСОБА_10 .

Після цього ОСОБА_10 було затримано працівниками правоохоронного органу в порядку ст. 208 КПК України.

Таким чином, ОСОБА_10 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 369-2 КК України, одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: заявою ОСОБА_12 ; показаннями допитаних у якості свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , долученими ними документами та відеозаписами;даними протоколу затримання ОСОБА_10 від 06.02.2026; даними протоколу обшуку в автомобілі ОСОБА_10 від 06.02.2026; протоколами огляду та ідентифікації грошових коштів, їх вручення від 06.02.2026; документами про проходження служби в поліції та перебування на посаді ОСОБА_10 ; іншими матеріалами досудового розслідування в сукупності.

Слідчий в клопотанні посилається на те, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме вчиняти нові злочини. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Орган досудового розслідування вказує, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п.п. 1-3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема: переховуватися від органів досудового розслідування та суду. У зв`язку з тим, що санкція ч. 3 ст. 369-2 КК України, за якою підозрюється ОСОБА_10 передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років з конфіскацією майна, підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду для уникнення кримінальної відповідальності за тяжке кримінальне правопорушення та відбування покарання;

Підозрюваний ОСОБА_10 , користуючись налагодженими зв`язками та здобутими знайомствами, отриманими під час перебування на посаді начальника сектору поліцейської діяльності № 1 відділення поліції № 1 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області, може особисто або опосередковано негативно впливати на хід досудового слідства та судового розгляду, через прохання, погрози або іншим шляхом знищити, приховати або спотворити докази, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також речі та документи, які містять інформацію щодо вчиненого кримінального правопорушення, в т.ч. які планується вилучити під час проведення подальшого досудового розслідування.

Будучи працівником правоохоронного орану, займаючи вказану керівну посаду в поліції, ОСОБА_10 орієнтується в порядку виявлення правопорушень та притягнення винних до відповідальності, у зв`язку з чим має спеціальні знання, які дозволяють йому володіти інформацією, які саме речі та документи мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, та у разі знищення, приховання чи спотворення яких можливо запобігти доказуванню обставин вчиненого ним злочину;

Може незаконно впливати на свідків, експертів, спеціалістів у цьому кримінальному провадженні. Так, перебуваючи без запобіжного заходу, для уникнення кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення ОСОБА_10 може незаконно впливати шляхом підбурювання, вмовляння, залякування, підкупу свідків, в т.ч. ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 ;

Може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підозрюваний ОСОБА_10 , перебуваючи без запобіжного заходу, може вчинити інше кримінальне правопорушення, в тому числі аналогічного характеру щодо вимагання та одержання неправомірної вигоди. Існують ризики введення в оману суду або іншого уповноваженого органу, перешкоджання з`явленню свідків, експертів та спеціалістів у даному кримінальному провадженні, примушування їх до відмови від давання показань чи висновку для уникнення покарання за злочин, у скоєнні якого він підозрюється.

Також ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні тяжкого корупційного кримінального правопорушення, на час вчинення якого він обіймав посаду начальника сектору поліцейської діяльності № 1 відділення поліції № 1 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області, повинен був усвідомлювати, що така поведінка є явно неприйнятною для керівника та правоохоронця, адже останній повинен був керуватися принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, однак вчинення ним кримінальних правопорушень формує в суспільстві негативну думку щодо безкарності працівників правоохоронних органів за вчинені ними кримінальні правопорушення, а також викликає негативне ставлення до правоохоронних органів України, тим більше під час дії воєнного стану.

За таких обставин, виключно запобіжний захід у тримання під вартою зможе забезпечити належу процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_10 та унеможливить спроби останнього ухилитись від виконання вимог та рішень сторони обвинувачення.

В судовому засіданні прокурори клопотання підтримали та просили його задовольнити, обравши підозрюваному міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (в сумі 665 600 грн.).

Адвокат в судовому засіданні просив застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме домашній арешт.

Підозрюваний в судовому засіданні проти обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував та просив обрати запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Слідчий суддя, заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання та кримінального провадження, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами кримінально-процесуального законодавства.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до практики ЄСПЛ, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. Відповідно до практики ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», п.32, Series A, № 182).

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_10 інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Враховуючи зібрані докази на даному етапі досудового розслідування, ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років з конфіскацією.

Встановлено наявність ризиків, передбачених у п.1, п.3 та п.5 ч.1 ст. 177 КПК України про те, що підозрюваний ОСОБА_10 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, експертів, спеціалістів у цьому провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та продовжувати вчиняти тотожні або інші кримінальні правопорушення.

Статтею 5 Конвенції про захист прав та основних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Так, Європейська Конвенція з прав людини в свою чергу передбачає можливість затримання чи взяття особи під варту у трьох випадках: 1) вчинення злочину; 2) наявність достатніх підстав вважати, що необхідно запобігти вчиненню злочину; 3) загроза втечі ймовірного злочинця, чи загроза вчинення цією особою нового злочину.

При обранні міри запобіжного заходу слідчий суддя враховує також практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечувати не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загально суспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

При цьому, будь-яких даних щодо незадовільного стану здоров`я, який би перешкоджав підозрюваному утримуватися під вартою на час досудового розслідування ні підозрюваним, ні його захисником не надано.

Стороною захисту суду не надано жодного обґрунтування чи підтвердження про можливість обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. Доводи сторони захисту щодо можливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту слідчий суддя вважає недостатніми та непереконливими.

Стороною захисту в ході розгляду клопотання слідчого не спростовано доводів органу досудового розслідування про існування вищезазначених ризиків та не надано жодних даних в обґрунтування доводів про зниження їх ступеню та можливості їх запобігання при застосуванні більш м`якого запобіжного заходу.

Тому з метою забезпечення належної поведінки підозрюваного ОСОБА_10 , запобіганню переховування від органів досудового розслідування та/або суду, впливу на свідків, можливості перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати щодо останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищезазначеним ризикам, передбачених КПК України. Крім того, слідчий суддя також враховує, що окрім цього, характер та обставини злочину свідчать про те, що ОСОБА_10 вчинив вказане кримінальне правопорушення будучи працівником правоохоронного орану, займаючи керівну посаду в поліції.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статі.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За змістом частини 4 статті 182 КПК України розмір застави має визначатися з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, та повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Таким чином, закон визначає сукупність обставин, а також критерії, якими повинен керуватися слідчий суддя, суд при визначенні у кожному конкретному випадку розміру застави.

В рішенні від 20.11.2010 р. у справі «Мангурас проти Іспанії» Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені пунктом 3 статті 5 Конвенції, покликані забезпечити явку обвинуваченого в судове засідання. Сума застави повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечити його безпеку. Іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави чи дій проти поручителів у випадку відсутності появи на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Задовольняючи клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя з урахуванням усіх обставин кримінального правопорушення та даних про особу підозрюваного вважає за можливе визначити підозрюваному розмір застави відповідно до вимог п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України.

Суд враховує особу підозрюваного, обставини вчинення кримінального правопорушення, а також з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному заставу в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у виді застави, слідчий суддя також вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки, визначені у частині 5 статті 194 КПК України.

Окрім цього, підозрюваний ОСОБА_10 в судовому засіданні вказав, що має скарги на стан здоров`я та потребує лікування.

Статтею 206 частиною 6 КПК України, перебачено, що якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та: 1) забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи; 2) доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 КПК України, кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Положеннями статті 206 КПК України передбачені обов`язки щодо захисту прав людини лише слідчим суддею, однак, частина 6 статті 9 КПК України передбачає, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу, відтак, суд вважає за необхідне вирішити питання щодо захисту прав підозрюваного.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ратифікована Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року і набрала чинності для України 11 вересня 1997 року. В силу вимог ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 22 жовтня 2015 року, яке набуло статусу остаточного 22 січня 2016 року з огляду на ненадання адміністрацією СІЗО оперативного та належного лікування заявнику, Судом констатовано, що має місце нелюдське та таке, що принижує гідність, поводження в порушення статті 3 Конвенції.

Питання неналежної медичної допомоги особам, які перебувають в установах тимчасового тримання та виконання покарань України, крім того розглядалось Судом у низці справ (див. рішення у справах «Кац та інші проти України» від 18 грудня 2008 року, «Похлєбін проти України» від 20 травня 2010 року, та «Салахов та Іслямова проти України» від 14 березня 2013 року).

Згідно статті 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення», статей 6, 39, 72 Основ законодавства України про охорону здоров`я, особи, узяті під варту, мають право на надання їм медичної допомоги. Відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 18.03.2013р. №460/5, яким затверджено «Правила внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України», передбачено надання медичного обслуговування ув`язненим особам в слідчих ізоляторах. Надання ув`язненим і засудженим невідкладної медичної допомоги, що не може бути надана у медичній частині СІЗО, здійснюється відповідно до Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, взятим під варту, затвердженого наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 10 лютого 2012 року № 239/5/104.

Згідно до п. 2.3 вищевказаного Порядку, медичне обстеження осіб, узятих під варту, здійснюється у разі їх звернення зі скаргою на стан здоров`я за ініціативою лікаря медичної частини СІЗО або адміністрації СІЗО. У випадках, коли лікарі медичної частини СІЗО не можуть самостійно встановити діагноз, начальник медичної частини СІЗО подає запит до керівництва СІЗО щодо направлення хворого на лікування до обраного закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку або залучення відповідного лікаря-фахівця закладу охорони здоров`я.

Таким чином, з метою недопущення порушення прав ОСОБА_10 на отримання необхідної та достатньої медичної допомоги, суд вважає за необхідне відреагувати в порядку ст.206 КПК України.

Керуючись ст. ст. 131-132, 176-178, 183-184, 193 194, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб, тобто до 06 квітня 2026 року, включно.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту затримання, тобто з 06 лютого 2026 року.

Визначити ОСОБА_15 , розмір застави в 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 266 240 (двісті шістдесят шість тисяч двісті сорок гривень) грн., яка може бути внесена, як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) та у разі внесення якої, покласти зобов`язання на нього:

1) Прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;

2) Не відлучатися за межі населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора та суду.

3) Повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну місця свого проживання на іншу адресу, місця роботи та засобів зв`язку.

4) Утримуватися від спілкування, як особисто, так і через інших осіб, з наступними особами - свідками сторони обвинувачення у кримінальному провадженні: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 ;

5) Здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Для утримання підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою, останній підлягає направленню до Слідчого ізолятора м. Черкаси.

На підставі ст.206 КПК України зобов`язати начальника Державної установи «Черкаський слідчий ізолятор» та начальника медичної частини установи забезпечити негайне надання медичної допомоги підозрюваному ОСОБА_9 в умовах медичної частини установи відповідно до п.2.3 «Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту», затвердженого наказом Міністерства юстиції України, МОЗ України №239/5/104 від 10.02.2012 року.

Копія ухвали про застосування запобіжного заходу вручається підозрюваному ОСОБА_10 після її оголошення, слідчому для виконання та прокурору для відома.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_16

Повний текст ухвали проголошено 10 лютого 2026 року о 12.30 год.