Провадження № 1-кп/643/391/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2025 Салтівський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

представника Департаменту служб у справах дітей ХМР ОСОБА_5

малолітнього потерпілого ОСОБА_6

законного представника потерпілого ОСОБА_7

захисника адвоката ОСОБА_8

законного представника малолітньої ОСОБА_9 ОСОБА_10

особи, стосовно якої розглядається клопотання, малолітньої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в режимі відеоконференції кримінальне провадження за клопотанням прокурора про застосування до особи, яка не досягла віку з якого настає кримінальна відповідальність ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Харків, громадянки України, учениці 9-В класу КЗ «Харківський ліцей № 138 Харківської міської ради», зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000579, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 126 КК України,

в с т а н о в и в:

01.07.2024 року, приблизно о 18.40 години, точний час встановити не виявилось можливим, малолітня ОСОБА_9 прийшла до під`їзду №6 багатоквартирного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 , де перебував раніше знайомий їй малолітній потерпілий ОСОБА_11 , з яким у останньої виник словесний конфлікт. 01.07.2024 року, приблизно о 17:20 год., за тією ж адресою малолітня ОСОБА_9 наблизилась до малолітнього ОСОБА_12 з метою спричинення фізичного болю, діючи умисно і цілеспрямовано, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та суспільно-небезпечні наслідки і свідомо бажаючи їх настання, взявши до рук газовий балончик «Перець-16», який заздалегідь взяла вдома, та розпилила вміст балона в обличчя потерпілого малолітнього ОСОБА_12 , після чого покинула місце конфлікту в невідомому напрямку.

Таким чином, малолітня ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи в тринадцятирічному віці, до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність за ч.1 ст. 126 КК України, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, тобто умисне завдання удару, побоїв або вчинення інших насильницьких дій, які спричинили фізичного болю і не спричинили тілесні ушкодження.

До суду надійшло клопотання прокурора про застосування до малолітньої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусових заходів виховного характеру у вигляді обмеження дозвілля та встановлення особливих вимог до поведінки останньої.

У судовому засіданні малолітня ОСОБА_9 вину у в чиненні діяння, що підпадає під ознаки ч. 1 ст. 126 КК України не визнала, заперечувала проти задоволення клопотання та відмовилася надати пояснення.

Обставини вчинення малолітньою ОСОБА_9 суспільно небезпечного діяння підтверджуються показами малолітнього потерпілого, свідка і письмовими доказами, зібраними під час досудового розслідування та дослідженими під час судового розгляду.

Допитаний в судовому засіданні в присутності законного представника ОСОБА_7 малолітній потерпілий ОСОБА_11 пояснив, що 01.07.2024, приблизно о 18.00-18.40 год., він з друзями ОСОБА_13 та ОСОБА_14 знаходилися біля буд. АДРЕСА_3 . До них підійшла раніше знайома ОСОБА_15 з подругою ОСОБА_16 . З ОСОБА_17 у них були недобрі відносини. Він зі своїми друзями пішли у під`їзд будинку, де у них була облаштована для проведення часу кімната. Ліза біля під`їзду штовхалася, вдарила його ногою і він її відштовхнув і ОСОБА_18 з подругою не пустили в під`їзд і закрили двері. Через деякий час почули стук в двері під`їзду і вирішили, що це мешканець будинку. Він вийшов відкрити двері, але це виявилася ОСОБА_19 , яка бризнула йому в очі перцевим балончиком, та пішла. Він прийшов додому, у нього боліли очі і батьки викликали «швидку допомогу» та звернулися до поліції. Він тривалий час лікувався, в лікарні йому виписували очні краплі.

Малолітній свідок ОСОБА_20 , допитана в присутності законного представника ОСОБА_21 , показала, що раніше була у дружніх стосунках з ОСОБА_22 , наразі не спілкуються. З потерпілим знайомі, але не спілкуються. Влітку 2024 року, точну дату не пам`ятає, вони пішли з ОСОБА_17 на прогулянку. У ОСОБА_23 в під`їзді була облаштована кімната і вони хотіли туди зайти, але їх в під`їзд не пустили. Між ОСОБА_24 та ОСОБА_17 сталася сутичка і раніше між ними виникали конфлікти. Вони образилися і пішли додому до ОСОБА_25 , яка мешкає в цьому ж будинку, але в іншому під`їзді. ОСОБА_19 вдома взяла перцевий балончик й одразу повернулися. Двері під`їзду, де була кімната, були відчинені, на відстані витягнутої руки в під`їзді стояв ОСОБА_24 . Ліза його «запшикала» та пішла, інші діти закашлялися та почали вибігати з під`їзду.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 02.07.2024 за участю малолітнього потерпілого ОСОБА_26 в присутності законного представника ОСОБА_7 з доданою фототаблицею, в ході якого потерпілий уточнив механізм нанесення йому тілесних ушкоджень 01.07.2024.

Висновком експерта № 09/470 С/2024, експертиза почата 03 липня 2024 року, експертиза закінчена 03 липня 2024 року, на підставі даних судово-медичної експертизи гр-на ОСОБА_26 , з урахуванням медичної документації, судово-медичний експерт прийшов до висновків, що у нього маються: садна на шиї, які виникли від дії тупих твердих предметів з обмеженою діючою поверхнею за механізмом тертя-ковзання та могли бути спричинені в строк, вказаний освідуваним та в постанові про призначення судово-медичної експертизи.

По ступеню тяжкості це легкі тілесні ушкодження (відповідно до п.п.2.3.2 «б», п.2.3.5. Наказу МОЗ України від 17 січня 1995 року № 6 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень).

Крім того, згідно наданої медичної документації у гр-на ОСОБА_26 встановлений діагноз: хімічний опік коньюктиви та рогівки 1ст. Однак з огляду на те, що в наданій медичній документації не описані морфологічні ознаки опіків, а при огляді будь-яких тілесних ушкоджень в ділянці очей встановлено не було, то за наявними об`єктивними судово-медичними даними розцінити вищевказаний діагноз в судово-медичному відношенні не є можливим.

Висновком експерта № 09/471 С/2024, експертиза почата 03 липня 2024 року, експертиза закінчена 03 липня 2024 року, на підставі даних судово-медичної експертизи гр-на ОСОБА_26 , з урахуванням медичної документації, судово-медичний експерт прийшов до висновків, що у нього маються: садна на шиї, які виникли від дії тупих твердих предметів з обмеженою діючою поверхнею за механізмом тертя-ковзання та могли бути спричинені в строк, вказаний освідуваним та в постанові про призначення судово-медичної експертизи.

По ступеню тяжкості це легкі тілесні ушкодження (відповідно до п.п.2.3.2 «б», п.2.3.5. Наказу МОЗ України від 17 січня 1995 року № 6 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень).

Обставини, на які посилається гр-н ОСОБА_26 в ході проведення слідчого експерименту не суперечать об`єктивним судово-медичним даним в частині способу виникнення у нього тілесних ушкоджень.

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.08.2024 року, в ході якого малолітній потерпілий ОСОБА_26 впізнав ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка 01.07.2024 за адресою: м. Харків, вул. Р.Плоходько, 3 нанесла йому тілесні ушкодження та забризкала його сльозогінним газом.

Протоколом огляду речей від 17.07.2024 року, в ході якого досліджено аудіозапис виклику на службу 102. Події мали місце 01.07.2024 року за адресою: АДРЕСА_3 .

Протоколом огляду речей від 12.08.2024 року, в ході якого досліджено аудіозапис виклику на службу 102. Події мали місце 01.07.2024 року за адресою: АДРЕСА_3 .

Копією карти виїзду швидкої медичної допомоги № 1270 від 01.07.2024, надана Комунальним некомерційним підприємством Харківської обласної ради «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф», що сформована за результатами обстеження неповнолітньої дитини ОСОБА_26 , 2011 р.н.

Постановою про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 17.08.2024, згідно з якою визнаний та приєднаний як речовий доказ: диск з аудіозаписом зі служби «103» КНП ХОР «ЦЕМД та МК» за фактом викликів від 01.07.2024 року.

Протоколом огляду речей від 17.08.2024 року, в ході якого досліджено аудіозапис виклику на службу 102. Події мали місце 01.07.2024 року за адресою: м. Харків, вул. Р.Плоходька, 3.

Постановою про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 17.08.2024, згідно з якою визнаний та приєднаний як речовий доказ: диск з аудіозаписом зі служби «102» УОАЗОР ГУНП в Харківській області за фактом викликів від 01.07.2024 року.

Протоколом огляду речей від 29.08.2024 року з доданою фототаблицею, в ході якого оглянутий предмет схожий на балон для самозахисту з написом на червоному фоні «Перець-16» малюнком перцю та вогню.

Дослідивши у судовому засіданні зібрані у кримінальному провадженні докази, суд вважає, що вони повністю узгоджуються між собою і доводять вчинення малолітньою ОСОБА_9 суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, тобто умисне завдання удару, побоїв або вчинення інших насильницьких дій, які спричинили фізичного болю і не спричинили тілесні ушкодження.

Малолітня ОСОБА_9 має постійне місце проживання, де мешкає разом із мамою ОСОБА_10 , 1977 року народження, навчається у 9-В класі КЗ «Харківський ліцей №138 Харківської міської ради», на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася.

Згідно з характеристикою, наданою ліцеєм, ОСОБА_27 засвоює навчальний матеріал на середньому рівні. Часто хворіє, в зв`язку з чим пропустила багато навчальних занять, що у свою чергу відбилось на її успішності. Характеризується недостатнім поточним самоконтролем за власною діяльністю. Має здібності до предметів природничого характеру. Бере активну участь у громадському житті класу. Має багато друзів, підтримує дружні стосунки з багатьма однолітками. Батьки періодично цікавляться навчанням дитини, відвідують батьківські збори.

У судовому засіданні мати ОСОБА_9 ОСОБА_10 зазначила, що не вважає дочку винною у вчиненні суспільно небезпечного діяння, оскільки у неї і раніше були конфлікти з потерпілим. Крім того, після сутички з потерпілим 01.07.2024 у дитини розійшлися шви на нозі.

Згідно зі ст. 498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого КК України.

Згідно зі ст. 499 КПК України досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру здійснюється згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ст. 97 КК України неповнолітнього, який вперше вчинив злочин невеликої тяжкості, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо його виправлення можливе без застосування покарання. У цих випадках суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу.

Примусові заходи виховного характеру, передбачені ч. 2 ст. 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 105 Кримінального кодексу України до неповнолітнього може бути застосовано примусові заходи виховного характеру у виді передачі неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх замінюють.

Частиною 3 статті 105 КК України передбачено, що тривалість заходів виховного характеру, передбачених пунктами 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 15.05.2006 "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру" передбачено, що строк нагляду, передбаченого п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього. Як свідчить практика, цей нагляд має здійснюватися, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж до досягнення особою повноліття).

Відповідно до частини 1 статті 501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання:

1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння;

2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від 11 років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння;

3) чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 15.05.2006 "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру" передбачено, що відповідно до чинного законодавства примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років учинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, учинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України.

Примусові заходи виховного характеру, зокрема, застосовують:

- у разі постановлення судом рішення про звільнення неповнолітнього від кримінальної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 97 КК України;

- до особи, котра до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння (ч. 2 ст. 97 КК України);

- при звільненні неповнолітнього від покарання відповідно до ч. 1 ст. 105 КК України.

Оцінивши зібрані по кримінальному провадженню докази, суд вважає, що вчинення малолітньою ОСОБА_9 суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, доведено в повному обсязі.

При цьому, суд враховує, що малолітня ОСОБА_9 не визнала обставини вчинення суспільно-небезпечного діяння та не розкаялася у вчиненому, посередньо характеризується за місцем навчання, вчинила суспільно-небезпечне діяння у віці 13 років, тобто згідно з ст. 22 КК України не досягнула віку, з якого передбачена кримінальна відповідальність, отже вона підпадає під критерії, зазначені в статті 97 КК України.

При призначенні примусових заходів виховного характеру суд враховує обставини вчиненого, суспільну небезпечність, наслідки діяння, дані про особу неповнолітньої, характеристику неповнолітньої, умови життя, виховання і поведінку, її ставлення до вчиненого.

Згідно з ч. 2 ст. 97 КК до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною КК, суд застосовує примусові заходи виховного характеру, передбачені ч. 2 ст. 105 КК, зокрема обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього.

Обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог щодо поведінки неповнолітнього слід розуміти як: обмеження перебування поза домівкою в певний час доби; заборону відвідувати певні місця, змінювати без згоди органу, який здійснює за ним нагляд, місце проживання, навчання чи роботи, виїжджати в іншу місцевість; покладення обов`язку продовжити навчання, пройти курс лікування (за наявності хворобливого потягу до спиртного або в разі вживання наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів) тощо. Указаний перелік заходів не є вичерпним, оскільки поняття обмеження дозвілля та певні вимоги до поведінки неповнолітнього мають широке розуміння, на відміну від інших заходів виховного характеру, визначених ч. 2 ст. 105 КК.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора про застосування до малолітньої ОСОБА_9 примусових заходів виховного характеру, у вигляді обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до її поведінки.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

З метою проведення профілактичної роботи по запобіганню вчиненню правопорушень малолітньою ОСОБА_9 , суд вважає за необхідне з урахуванням положень ст.ст. 4, 5 Закону України «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей», направити дане судове рішення до служби у справах дітей та відповідного підрозділу національної поліції.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 336, 372, 499, 500, 501 КПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора задовольнити.

Застосувати до малолітньої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Харків, громадянки України, учениці 9-В класу КЗ «Харківський ліцей № 138 Харківської міської ради», зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , примусові заходи виховного характеру строком 1 (один) рік у вигляді обмеження дозвілля та встановлення особливих вимог до поведінки малолітньої, а саме: заборонити малолітній ОСОБА_9 відвідувати у вечірній час парки, кафе, місця скупчення людей, справно відвідувати навчальний заклад, докласти зусиль для отримання повної середньої освіти.

Речові докази диск з аудіозаписом зі служби «102» УОАЗОР ГУНП в Харківській області за фактом викликів від 01.07.2024 року, диск з аудіозаписом зі служби «103» КНП ХОР «ЦЕМД та МК» за фактом викликів від 01.07.2024 року зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Речовий доказ газовий балончик «Перець-16» в упакуванні червоного кольору, який знаходиться на зберіганні у ОСОБА_28 , залишити у його володінні.

Початок тривалості примусових заходів виховного характеру обчислювати з дня набрання чинності даною ухвалою.

Копію ухвали негайно після її проголошення вручити особі, яка не досягла віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, її законному представникові, захиснику, потерпілому, законному представнику потерпілого та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали суду.

Для відома, контроля та належного виконання копію ухвали направити до Департаменту служби у справах дітей Харківської міської ради, Сектору ювенальної превенції ХРУП №2 ГУ НП в Харківській області.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Салтівський районний суд міста Харкова протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1