Провадження 1-р/991/130/25
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

17 грудня 2025 року м. Київ

Суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_3 про роз`яснення ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 03 грудня 2025 року (справа № 991/12420/25, провадження №1-кс/991/12512/25) про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Національного антикорупційного бюро України щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

ВСТАНОВИВ:

10 груддя 2025 року до Вищого антикорупційного суду надійшла вказана заява і на підставі протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду була передана на розгляд слідчого судді ОСОБА_1 .

1.Зміст поданої заяви

У своїй заяві ОСОБА_3 просить роз`яснити ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 03 грудня 2025 року (справа № 991/12420/25, провадження №1-кс/991/12512/25), якою було відмовлено в задоволенні її скарги на бездіяльність уповноваженої особи Національного антикорупційного бюро України щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР).

Водночас, за твердженням заявниці резолютивна частина вказаної ухвали є незрозумілою та потребує роз`яснення щодо таких питань:

- яке відношення має скарга на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України, яку 03.12.2025 розглянув слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , до скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Одеського територіального управління Національного антикорупційного бюро України щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за заявою від 19.11.2025 про вчинення кримінального правопорушення;

- коли і яким слідчим суддею Вищого антикорупційного суду буде розглядатися скарга ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Одеського територіального управління Національного антикорупційного бюро України щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за її заявою від 19.11.2025 про вчинення кримінального правопорушення;

- розбіжність між змістом п. 2 резолютивної частини ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 від 03.12.2025 по справі №991/12420/25 та вимогами ч. 3 ст. 307 КПК України;

- п. 3 резолютивної частини ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 від 03.12.2025 по справі №991/12420/25 щодо подання апеляційної скарги та набрання законної сили судовим рішенням.

2.Позиція учасників у судовому засіданні

Особа, яка звернулася із заявою про роз`яснення судового рішення та інші учасники судового провадження, будучи належним чином повідомлені про місце та час розгляду заяви, у судове засідання не з`явились, про причини своєї неявки не повідомили.

Керуючись ст. 380 КПК України, відповідно до якої, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду заяви про роз`яснення рішення не перешкоджає проведенню судового засідання, слідчий суддя вирішив розглядати заяву за відсутності вказаних осіб.

У зв`язку з цим та у відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду слідчим суддею заяви за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

3.Оцінка та мотиви суду

Відповідно до ч. 1 ст. 380 КПК України, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення, приватного виконавця ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст.

Так, зі змісту цієї норми вбачається, що роз`ясненню підлягає суть прийнятого рішення, а не мотиви та підстави для його прийняття. Необхідність роз`яснення судового рішення зумовлюється його нечіткістю або суперечливістю викладених у ньому висновків, тобто коли зміст рішення є незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, або для осіб, які мають його виконувати.

Фактично, здійснюючи роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Водночас, якщо фактично порушується питання про зміну рішення, тобто про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, або про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення, суд відмовляє у роз`ясненні рішення. Такий висновок узгоджується з позицією, висловленою в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 08 серпня 2019 року у справі № 202/4467/14-к.

Рішення суду може бути роз`яснено у разі, якщо без такого роз`яснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення (ухвала Верховного Суду України від 13 липня 2016 року у справі № 21-452іп16).

Вирішуючи питання про те, чи існують підстави для роз`яснення ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 03 грудня 2025 року у справі № 991/12420/25 (провадження №1-кс/991/12512/25), слідчий суддя виходить з таких міркувань.

Так, вказаною ухвалою було відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Національного антикорупційного бюро України, яка полягала у невнесенні до ЄРДР відомостей за її заявою від 19.11.2025 щодо обставин постановлення слідчим суддею Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_4 завідомо неправосудного рішення у справі №522/15134/25, тобто за фактом вчинення останнім кримінальних правопорушень, передбачених ст. 375, 364-366 КК України.

Зі змісту вказаної ухвали вбачається, що вона складена у відповідності до вимог чинного КПК України, з посиланням на норми діючого процесуального законодавства, є повною і зрозумілою: викладена загальновживаними словами, чіткими зрозумілими реченнями і не містить будь-яких положень, стосовно яких можуть виникнути суперечності щодо їх розуміння або неоднозначне тлумачення при виконанні, а її резолютивна частина містить однозначне рішення за результатом розгляду скарги по суті.

У цьому контексті слідчий суддя зауважує, що сама суть роз`яснення рішення суду полягає в тому, що суд не повинен давати відповідь на питання щодо правомірності чи законності судового рішення або наводити його додаткове обґрунтування, він лише повинен пояснити ті положення постановленого рішення, які нечітко ним сформульовані, або є незрозумілими для заінтересованих осіб, що позбавляє їх можливості його реалізації.

Зі змісту поданої заяви вбачається, що необхідність в роз`ясненні ухвали пов`язана з тим, що ОСОБА_3 вважає, що слідчий суддя розглянув не її скаргу, оскільки вона оскаржувала бездіяльність саме уповноважених осіб Одеського територіального управління Національного антикорупційного бюро України, а не Національного антикорупційного бюро України.

Водночас, Одеське територіальне управління Національного антикорупційного бюро України, утворене наказом Директора Національного бюро 10 грудня 2015 року, та не є самостійним органом, а є відокремленим підрозділом центрального органу виконавчої влади із спеціальним статусом - Національного антикорупційного бюро України. Воно створене для забезпечення роботи детективів та взаємодії з громадськістю в південних регіонах, але діє в межах повноважень центрального Бюро.

Відтак, доводи заявниці зводяться до помилкового ототожнення Одеського територіального управління Національного антикорупційного бюро України з окремим самостійним органом, тоді як зазначений підрозділ не має власної правосуб`єктності та діє від імені й у межах повноважень Національного антикорупційного бюро України, у зв`язку з чим слідчим суддею була розглянута скарга щодо бездіяльності уповноваженої особи саме Національного антикорупційного бюро України.

Крім цього, необхідність в роз`ясненні ухвали ОСОБА_3 пояснює наявністю суттєвої розбіжності між положеннями ч. 3 ст. 307 КПК України і п. 2 резолютивної частини ухвали щодо строку і порядку набрання ухвалою законної сили та її оскарження.

В контексті цього, слідчий суддя зазначає, що 17 червня 2020 року Конституційний Суд України ухвалив рішення № 4-р(ІІ)/2020, відповідно до якого визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення ч. 3 ст. 307 КПК України щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до висновку щодо застосування норм права, який міститься у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 15 лютого 2021 року у справі № 133/3337/19, оскарженню в апеляційному порядку підлягають ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, які постановлені після визнання неконституційними положень ч. 3 ст. 307 КПК України, тобто з 17 червня 2020 року. Якщо така ухвала слідчого судді постановлена до 17 червня 2020 року, і на час ухвалення Рішення КСУ від 17 червня 2020 року № 4-р(ІІ)/2020 та набрання ним чинності ще не закінчився встановлений у п. 3 ч. 2 та ч. 3 ст. 395 КПК України строк апеляційного оскарження певною особою ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, то в такої особи виникає право апеляційного оскарження вказаної ухвали слідчого судді.

Отже, у разі незгоди ОСОБА_3 з рішенням, постановленим слідчим суддею за результатами розгляду її скарги, вона має право оскаржити його в порядку, передбаченому КПК України, шляхом подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції, на що прямо вказано у пункті 2 резолютивної частини ухвали.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що використані в резолютивній частині ухвали Вищого антикорупційного суду від 03 грудня 2025 року (справа № 991/12420/25, провадження №1-кс/991/12512/25) формулювання є чіткими за змістом, зрозумілими, викладеними з додержанням процесуального закону без можливості різного тлумачення висновків суду, а тому заява ОСОБА_3 не підлягає задоволенню, оскільки обставин, визначених ст. 380 КПК України, які б слугували підставою роз`яснення судового рішення, не встановлено.

Керуючись ст. ст. 7, 303, 307, 372, 376, 380 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.У задоволенні заяви ОСОБА_3 про роз`яснення ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 03 грудня 2025 року (справа № 991/12420/25, провадження №1-кс/991/12512/25) про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Національного антикорупційного бюро України щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, - відмовити.

2.Ухвала може бути оскаржена до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали.

3.Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1