Кегичівський районний суд Харківської області
Справа № 624/1216/25
провадження № 1-кп/624/109/25
УХВАЛА

Іменем України

селище Кегичівка 30 грудня 2025 року

Кегичівський районний суд Харківської області у складі

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду с-ща Кегичівка, клопотання про продовження запобіжного заходу у виді домашнього арешту у кримінальному провадженні №0000736 від 20 липня 2025 року, стосовно якого:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт Кегичівка Кегичівського району Харківської області, українець, громадянин України, військовозобов`язаний, освіта середня, не одружений, перебуває у фактичних шлюбних відносинах, на утриманні має одну неповнолітню дитину, не працює, інвалідом не являється, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 25 березня 2025 року засуджений Кегичівським районним судом Харківської області за ст. 126-1 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 роки, із застосуванням ст. 75 КК України, встановленням іспитового строку 1 рік, ухвалою Берестинського районного суду Харківської області від 17 листопада 2025 року обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту в період часу 21 год до 06 год без застосування електронного засобу контролю строком в межах досудового розслідування, а саме до 31 грудня 2025 року,

- у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Кегичівського районного суду Харківської області перебуває обвинувальний акт №0000736 від 20 липня 2025 року стосовно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Обґрунтовуючи своє клопотання прокурор зазначив, що 20 липня 2025 року до чергової частини ВП №1 Берестинського РВП ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення від поліцейського з РПП СПД № 1 ВП №1 Берестинського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 про те, що 20 липня 2025 року під час виконання службових обов`язків, а саме під час відпрацювання особи, яка перебуває в розшуку за ініціативою РТЦК та СП, за адресою АДРЕСА_2 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив опір працівникам поліції під час виконання ними службових обов`язків.

За даним фактом 20 липня 2025 року внесені відомості до ЄРДР та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000736 за ч. 2 ст. 342 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» правоохоронні органи - органи прокуратури, національної поліції, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, Борю економічної безпеки України, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.

Згідно статті 17 Закону України «Про національну поліцію», поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу в поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції. Поліцейський має службове посвідчення та спеціальний жетон.

В період з 09 год 00 хв 19 липня 2025 по 09 год 00 хв 20 липня 2025, згідно графіку несення служби особовим складом СПД №1 ВП №1 Берестинського РВП ГУНП в Харківській області, затвердженого 17 липня 2025 начальником СПД №1 ВП №1 Берестинського РВП ГУНП в Харківській області підполковником поліції ОСОБА_7 , на чергування заступила група з реагування патрульної поліції у складі інспектора з РПП СПД №1 ВП №1 Берестинського РВП ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_8 та поліцейського з РПП СПД №1 ВП №1 Берестинського РВП ГУНП в Харківській області старшого сержанта поліції ОСОБА_9 .

Крім того, в період з 19 год 00 хв 19 липня 2025 по 01 год 00 хв 20 липня 2025, згідно вищезазначеного графіку несення служби особовим складом СПД №1 ВП №1 Берестинського РВП ГУНП в Харківській області на чергування також заступила додаткова група з реагування патрульної поліції у складі інспектора з РПП СПД №1 ВП №1 Берестинського РВП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_10 та поліцейського з РПП СПД №1 ВП №1 Берестинського РВП ГУНП в Харківській області старшого сержанта поліції ОСОБА_6 .

Вказані патрульні групи несли чергування у форменому одязі працівників поліції, мали при собі жетони, спеціальні засоби захисту, вогнепальну зброю, засоби відео-фіксації зв`язку, службовий планшетний пристрій для роботи в системі Інформаційного порталу Національної поліції України (ІПНП). Патрулювання здійснювалося службових автомобілях Renault Duster, з встановленими спеціальними світло-звуковими сигналами, з синьо-жовтими наліпками на корпусі «Національна поліція», з реєстраційним номерними знаками на синьому фоні, що являє собою в сукупності розпізнавальні знаки приналежності даних автомобілів до Національної поліції України.

19 липня 2025, о 22 год 22 хв, на службовий планшетний пристрій ОСОБА_8 від оператора «102» надійшло повідомлення від ОСОБА_11 про те, що її колишній чоловік ОСОБА_4 незаконно проник до її житла, розташованого по АДРЕСА_1 та вчиняє з нею конфлікт. Вказана подія зареєстрована в ЄО № 5030 від 19 липня 2025 року.

19 липня 2025 року, о 22 год 30 хв, на місце події прибув екіпаж групи з реагування патрульної поліції у складі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Під час відпрацювання вказаного повідомлення ОСОБА_8 перевірив ОСОБА_4 в системі Інформаційного порталу Національної поліції України (ІПНП) «Особа». В ході перевірки встановлено, що ОСОБА_4 перебуває в розшуку в ІНФОРМАЦІЯ_2 як особа, що порушила законодавство про мобілізацію. Оскільки ОСОБА_4 поводив себе агресивно, на зауваження поліцейських не реагував ОСОБА_8 викликав на допомогу додаткову групу з реагування патрульної поліції у складі ОСОБА_10 та ОСОБА_6 .

Відповідно до ч. 5 ст. 24 Закону України «Про Національну поліцію» за зверненням територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів Служби безпеки України або розвідувальних органів України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, беруть участь у здійсненні заходів щодо оповіщення військовозобов`язаних та резервістів спільно з представниками територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, а також здійснюють адміністративне затримання та доставлення до цих центрів та органів призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На підставі вищезазначеного ОСОБА_8 запропоновано ОСОБА_4 добровільно проїхати до ІНФОРМАЦІЯ_2 для складання відносно останнього адміністративного протоколу за ухилення від військового обліку під час мобілізації. На вказану пропозицію ОСОБА_4 відреагував нецензурною лайкою на адресу працівників поліції, чим вчинив злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків.

В зв`язку з цим відносно ОСОБА_4 складено адміністративний протокол за ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення - злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, і в порядку ст. 261 Кодексу України про адміністративні правопорушення 19 лютого 2025 року о 23 год 25 хв застосовано адміністративне затримання, про що складено відповідний протокол.

Крім того на підставі ст. 45 Закону України «Про Національну поліцію» до ОСОБА_4 застосовано спеціальний засіб кайданки, так як останній поводив себе агресивно та погрожував працівникам поліції. Про адміністративне затримання ОСОБА_4 повідомлено Центр безоплатної правової допомоги.

Відповідно до ст. 262 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне затримання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, може провадитися лише органами (посадовими особами), уповноваженими на те законами України. Згідно до ч. 1 ст. 262 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне затримання провадиться органами внутрішніх справ (Національною поліцією) - при порушенні призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, порушенні законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

19 липня 2025 року, о 23 год 42 хв, ОСОБА_8 , виконуючи свої посадові обов`язки, спільно з іншими поліцейськими - ОСОБА_10 ОСОБА_6 та ОСОБА_9 здійснили доставлення ОСОБА_4 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

19 липня 2025 року о 23 год 50 хв у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_10 вирішив зняти кайданки з ОСОБА_4 , але своїм ключем зміг відкрити та зняти кайданки лише з однієї руки, оскільки кайданки, застосовані до ОСОБА_4 , належали ОСОБА_8 і для їх зняття потрібен інший ключ. Після цього з кайданками на одній руці ОСОБА_4 вийшов на подвір`я ІНФОРМАЦІЯ_2 .

20 липня 2025 року о 00 год 03 хв, ОСОБА_4 усвідомлюючи, що відносно нього вже складено адміністративний протокол за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, продовжив свою протиправну діяльність, і перебуваючи на території ІНФОРМАЦІЯ_2 почав погрожувати працівнику ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_12 та чинити опір працівникам поліції.

20 липня 2025 року о 00 год 21 хв, ОСОБА_10 з метою зняття спецзасобу, наказав ОСОБА_4 дати руку, на якій залишилися кайданки, але той відмовився виконувати його законну вимогу.

20 липня 2025 року о 00 год 26 хв на територію ІНФОРМАЦІЯ_2 прийшов знайомий ОСОБА_4 ОСОБА_13

20 липня 2025 року о 00 год 30 хв, на територію ІНФОРМАЦІЯ_2 прибув захисник ОСОБА_4 ОСОБА_14 , призначений йому Центром безоплатної правової допомоги. ОСОБА_8 роз`яснив ОСОБА_14 , що ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 261 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В присутності свого товариша ОСОБА_13 та захисника ОСОБА_14 ОСОБА_4 почав поводити себе більш зухвало та агресивно, постійно ображав ОСОБА_8 , висловлювався в його адресу нецензурною лайкою, ігнорував його вимоги заспокоїтися та припинити свої протиправні дії.

20 липня 2025 року, о 00 год 40 хв., ОСОБА_8 наказав ОСОБА_4 надати свою руку для зняття кайданок, але ОСОБА_4 , не бажаючи виконувати законні вимоги працівника поліції, розуміючи, що вказана особа відповідно до Закону України "Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів" є працівником правоохоронного органу та виконує свої службові обов`язки відповідно до Закону України «Про Національну поліцію», при цьому вдягнений у формений одяг працівника поліції та має при собі спеціальні засоби захисту, вогнепальну зброю, засоби відео-фіксації та засоби зв`язку, діючи на ґрунті особистих неприязних відносин до працівників поліції у зв`язку із виконанням ними службових обов`язків, умисно, з метою перешкоджання нормальній діяльності правоохоронних органів та підриву їх авторитету, намагаючись протиставити себе представникам правоохоронного органу, показати свою перевагу продовжив поводити себе агресивно, відмовився віддавати спеціальні засоби кайданки, а натоміть почав чинити активну фізичну протидію працівнику поліції, а саме: штовхав ОСОБА_8 , при спробі ним зняти кайданки, схопив його за руку та потягнув, намагаючись звалити на землю, розмахував перед ним руками.

В подальшому, о 00 год 47 хв, 20 липня 2025 року, коли ОСОБА_13 здійснив напад на працівників поліції, ОСОБА_4 почав тримати поліцейських за тулуб та за формений одяг, що перешкоджало відбиттю ОСОБА_8 нападу з боку ОСОБА_13 та його затриманню.

Отже, в період часу з 00 год 40 хв до 00 год 49 хв 20 липня 2025 року ОСОБА_4 чинив опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків, що виразилося у активній фізичній протидії законним вимогам працівника поліції.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, а саме опору працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків.

Ухвалою Берестинського районного суду Харківської області від 17 листопада 2025 року по справі № 626/3484/25 ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту в період часу 21 годині до 06 годині без застосування електронного засобу контролю строком в межах досудового розслідування, а саме до 31 грудня 2025 року.

З огляду на фактичні обставини кримінального провадження, з урахуванням особи обвинуваченого та його поведінки упродовж останніх років, наявні реальні ризики, передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те що обвинувачений ОСОБА_4 :

- не має постійного місця роботи, не навчається, перебуває на обліку у лікаря нарколога, розлучений, систематично вчиняє адміністративні правопорушення, що свідчить про відсутність у нього стійких соціальних зв`язків, які б сприяли забезпеченню його належної процесуальної поведінки;

- раніше неодноразово вчиняв кримінальні правопорушення, при цьому новий злочин вчинив у період дії іспитового строку, призначеного за вироком Кегичівського районного суду Харківської області від 25 березня 2025 року за ст. 126-1 КК України у виді 2 років обмеження волі з іспитовим строком 1 рік;

- достовірно усвідомлює, що за вчинення нового умисного злочину в умовах незнятої судимості йому реально загрожує призначення покарання у виді позбавлення волі або обмеження волі з реальним відбуттям, що об`єктивно посилює його особисту зацікавленість у втечі від суду з метою уникнення відповідальності.

Із урахуванням особи обвинуваченого та його поведінки упродовж останніх років, наявні достатні підстави вважати, що продовження запобіжного заходу у виді домашнього арешту у певний період доби ОСОБА_4 сприятиме запобіганню вчиненню нових злочинів, а також забезпечення належної процесуальної поведінки останнього.

Попри надану можливість виправлення, вже у період іспитового строку, а саме 20 липня 2025 року, ОСОБА_4 вчинив новий умисний злочин відносно працівника поліції, під час виконання останнім службових обов`язків.

Таким чином, поведінка обвинуваченого має стійкий системний характер з ознаками рецидиву, що свідчить про небажання стати на шлях виправлення, зневагу до вимог закону та рішень суду, а також про його реальну схильність до продовження злочинної діяльності.

За таких умов, існує обґрунтований ризик, що ОСОБА_4 перебуваючи на волі, вчинить нове кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить мети, передбаченої ст. 177 КПК України.

З урахуванням наведеного, в тому числі характеру та обставин вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, його системної протиправної поведінки упродовж останніх років, вчинення злочину в період іспитового строку, наявності реальних ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слід дійти обґрунтованого висновку про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого та не запобігатиме вчиненню ним нових злочинів.

Окрім того, вчинене кримінальне правопорушення є суспільно небезпечним не лише за своєю правовою кваліфікацією, але й за обставинами, в яких його вчинено: вчинення опору працівнику правоохоронного органу в умовах дії правового режиму воєнного стану, на території режимного об`єкта ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Зазначене свідчить про особливий суспільний інтерес та резонанс події, відкриту зневагу обвинуваченого до правопорядку, представників державної влади та вимог закону, що в умовах воєнного стану створює особливу загрозу для безпеки суспільства та діяльності органів державної влади.

Продовження запобіжного заходу у виді домашнього арешту у певний період доби є відповідає завданням кримінального провадження, визначеним ст. 2 КПК України, зокрема забезпеченню ефективного розслідування, недопущення уникнення кримінальної відповідальності особою, яка обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, а також відновленню справедливості у суспільстві, особливо в умовах воєнного стану, коли насильство щодо представника держави є проявом зухвалої зневаги до закону та інститутів правопорядку.

Таким чином, продовження запобіжного заходу у виді домашнього арешту у певний період доби є співмірним рівню ризиків та здатним забезпечити досягнення мети, передбаченої ст. 177 КПК України, а саме недопущення переховування обвинуваченого від суду, вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також належного розгляду справи по суті.

Захисник ОСОБА_5 подав клопотання про зміну міри запобіжного заходу. Обґрунтовуючи його тим, що починаючи з 20 липня 2025 року до листопада 2025 року тобто біля 4-х місяців ніхто ОСОБА_4 не викликав, слідчі дії з ним не проводились, а інші слідчі дії проведено, ще у липні 2025 року, а 17 листопада 2025 року ОСОБА_4 обирають запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. При цьому прокурором звертається увага, що необхідність продовження такого запобіжного заходу відповідає ризикам передбаченим п. п.1,5 ст. 177 КПК України, а саме: може переховуватись від органів досудового слідства або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Не погоджується з твердженням прокурора, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового слідства та суду, якщо його протягом 3-х місяців ніхто не викликав та слідчі дії не проводив, а коли був викликаний то з`явився як до слідчого так і до суду при обранні запобіжного заходу, при цьому у с-ще Кегичівка його бачать постійно і ні від кого він не ховається та займається волонтерською діяльністю офіційно.

Вважає, що ризики на які посилається прокурор ніякими доказами не підтверджені, обвинувачений має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки батьків, на утриманні малолітня дитина, займається волонтерством, а тому дають всі підстави суду обрати більш м`який запобіжний захід ніж домашній арешт, а саме особисте зобов`язання.

Потерпілий у підготовче судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, у зв`язку із сімейними обставинами.

Заперечень не надійшло.

Перевіривши надані суду матеріали кримінального провадження, дослідивши докази та додатки по даних матеріалах, оцінивши в сукупності всі обставини, заслухавши думку прокурора, який підтримав вказане клопотання, пославшись на доводи та факти викладені в ньому, думку самого обвинувачений та його захисника, який просив обрати йому міру запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, суд приходить до наступного.

Так, згідно ст. 29 Конституції України ніхто не може бути арештованим або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішення суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно п.п.1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.1,2, ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених уст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Так судом встановлено, що відносно обвинуваченого був обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в період часу з 21 години до 06 години без застосування електронного засобу контролю строком в межах досудового розслідування, а саме до 31 грудня 2025 року, відповідно до ухвали Берестинського районного суду Харківської області від 17 листопада 2025 року.

Під час розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчинені злочину за ч. 2 ст. 342 КК України, за яке передбачено покарання, в тому числі, у вигляді позбавлення волі позбавленням волі на строк до двох років.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме:

- ризик переховування від органів досудового розслідування та суду, з огляду на суворість покарання, яке може бути призначене ОСОБА_4 вразі доведення його вини за ч.2 ст.342 КК України, зважаючи на що ризик втечі може бути розцінений ним менш небезпечним, ніж кримінальне переслідування та процедура виконання покарання (п.1 ч.1 ст.177 КПК України);

- ризик вчинення іншого кримінального правопорушення обумовлений тим, що ОСОБА_4 інкримінується вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.342 КК України в період іспитового строку за попередньою судимістю за вироком Кегичівського районного суду Харківської області від 25 березня 2025 року, що переконливо свідчить про існування ризику вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення (п.5 ч.1 ст.177 КПК України).

З огляду на фактичні обставини кримінального провадження, з урахуванням особи обвинуваченого та його поведінки упродовж останніх років, судом встановлено наявність реальних ризиків, передбачених п.1 та п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме те що обвинувачений не має постійного місця роботи, не навчається, розлучений, що свідчить про відсутність у нього стійких соціальних зв`язків, які б сприяли забезпеченню його належної процесуальної поведінки; систематично вчиняє адміністративні правопорушення, раніше неодноразово вчиняв кримінальні правопорушення, при цьому новий злочин вчинив у період дії іспитового строку, призначеного за вироком Кегичівського районного суду Харківської області від 25 березня 2025 року за ст. 126-1 КК України у виді 2 років обмеження волі з іспитовим строком 1 рік; достовірно усвідомлює, що за вчинення нового умисного злочину в умовах незнятої судимості йому реально загрожує призначення покарання у виді позбавлення волі або обмеження волі з реальним відбуттям, що об`єктивно посилює його особисту зацікавленість у втечі від суду з метою уникнення відповідальності.

Застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби - з 21 години до 06 години, на переконання суду, забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, його належну процесуальну поведінку, та баланс між дієвістю кримінального провадження та дотриманням прав підозрюваного.

З моменту застосування до ОСОБА_4 нічного домашнього арешту та до моменту вирішення вказаного клопотання, не змінилися обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити і більш м`який запобіжний захід. Також наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження такого запобіжного заходу, як нічний домашній арешт є належним чином обґрунтовані та мотивовані, ризики, які слугували підставою для застосування запобіжного заходу на даний час не змінилися та не перестали існувати.

З врахуванням наведеного, особи обвинуваченого ОСОБА_4 та тяжкості інкримінованого йому діяння, суд вважає за необхідне продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваному строком на 60 діб, тобто до 27 лютого 2026 року, оскільки інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим п.1 п.5 ст.177 КПК України.

В той же час, більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, з огляду на що суд відхиляє доводи сторони захисту з цього приводу.

Участь ОСОБА_4 у волонтерській діяльності громадської організації «Тарасові діти» не впливає на наведені вище висновки, яких дійшов суд.

З врахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 194, 196КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді домашнього арешту задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу у виді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період часу з 21 години до 06 години без застосування електронного засобу контролю за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 60 діб, тобто до 27 лютого 2026 року включно.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

а) з`являтися за кожним викликом до слідчого, прокурора, суду;

б) утримуватися від спілкування та не вчиняти дії, направленні на незаконний вплив на свідків та потерпілого;

в) не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 в період часу з 21 години до 06 години.

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтись в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього зобов`язань.

Контроль за виконанням підозрюваним ухвали суду покласти на Берестинський РВП ГУНП в Харківській області.

У задоволенні клопотання обвинуваченого та захисника про заміну запобіжного заходу на більш м`який відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1