Провадження № 1-кп/204/1059/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2025 року Чечелівський районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні зали судових засідань кримінальне провадження № 0000233 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.03.2025, за обвинуваченням: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпропетровська, громадянки України, з вищою освітою, в період з 30 березня 2016 року по 26 січня 2025 року працюючої на посаді голови правління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Юдам», на утриманні нікого не маючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України,

УСТАНОВИВ:

Чечелівським районним судом міста Дніпра здійснюється судовий розгляд вищевказаного кримінального провадження.

У судовому засіданні прокурор подав клопотання про продовження обвинуваченій строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби. Клопотання прокурора обґрунтовано тим, що наявні ризики, передбачені п. 1,3,4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти вказаним ризикам. Так, у ході проведення досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком від 4 до 8 років з конфіскацією майна. Отже, є достатні підстави вважати, що, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, обвинувачена ОСОБА_5 усвідомлює невідворотність покарання за вчинене кримінальне правопорушення, з метою уникнення відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Отже, очікування можливого суворого вироку може мати значення. Досудове розслідування як процедура, пов`язана з притягненням особи до відповідальності, не є статичною, що обумовлює можливість не прогнозованої зміни поведінки такої особи, адже співставлення можливих негативних для підозрюваного наслідків переховування у вигляді його ув`язнення у невизначеному майбутньому, із можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі у перспективі робить цей ризик достатньо високим. Отже, оцінюючи можливість обвинуваченої переховуватися від органу досудового розслідування, такі дії спрямовані на переховування останньої, та є цілком вірогідними в будь-який момент кримінального провадження. Крім того, внаслідок збройної агресії російської Федерації проти України з 24.02.2022 ураховуючи, що Дніпропетровська область значно наближена до кордонів територія яких, визначена, як тимчасово окупована територія. Тому остання може покинути територію Дніпропетровської області та України. Ураховуючи факт, що ОСОБА_5 відомі особисті дані та місце проживання свідків у даному кримінальному провадженні, тому існує обґрунтований ризик незаконного впливу обвинуваченої на свідків, з метою перешкоджання їх з`явлення, шляхом залякування, умовляння, пропонування неправомірної вигоди за надання неправдивих свідчень на свою користь, у тому числі знаходячись на свободі обвинувачена може інформувати та скеровувати дії та показання вказаних осіб. Крім того ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. За таких обставин заборона спілкуватися з певними визначеними особами, це об`єктивна необхідність забезпечення недоторканості показань інших учасників кримінального провадження, які мають доказову цінність. Щодо наявності ризику можливого перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, то оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченої, наявний високий ступінь імовірності позапроцесуальних дій, спрямованих як на уникнення відповідальності так і на певні вчинки, які будуть підставою для затягування до вчинення певних процесуальних дій так і судового розгляду. ОСОБА_5 також зможе підшукувати осіб, які нададуть вигідні для неї показання. У тому числі ОСОБА_5 , використовуючи своє службове становище може підробити або знищити документи, які мають значення для кримінального провадження.

Прокурор у судовому засіданні подане клопотання підтримав, просив суд його задовольнити.

Представник потерпілого у судовому засіданні клопотання прокурора підтримав, просив суд його задовольнити.

Обвинувачена у судовому засіданні проти задоволення клопотання прокурора не заперечувала.

Вислухавши клопотання прокурора, думку учасників процесу, суд доходить наступних висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу чи його продовження, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч. 7 ст. 194 КПК України обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Під час вирішення питання про доцільність продовження обвинуваченій строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту суд враховує вимоги Конституції України та КПК України.

У контексті питання про зміну запобіжного заходу чи продовження його дії, суд оцінює як підстави, що слугували для обрання запобіжного заходу, так і їх чинність на етапі вирішення питання про його продовження, а так само оцінює обставини, на які сторона покликається в обґрунтування підстав для зміни та продовження запобіжного заходу на стадії судового розгляду.

Ризики, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачена може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченою зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому. Оцінка ризиків проводиться з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна.

Надаючи оцінку наявності ризиків, існуванням яких прокурор обґрунтовує необхідність продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби, суд вважає, що на даний час існують ризики, передбачені п.1,3,4 ч. 1 ст. 177 КПК України, виходячи з наступного.

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, та у випадку визнання винуватою у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення обвинуваченій загрожує покарання у вигляді позбавлення

волі на строк від п`яти до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років. Тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченій, може бути мотивом та підставою переховуватися від суду. Суд зауважує, що ризик переховування від суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження, співставлення можливих негативних для обвинуваченої наслідків переховування у невизначеному майбутньому, із можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі за вчинений злочин у найближчій перспективі свідчить про високий рівень ризику переховування від суду враховуючи обставини кримінального провадження.

Слід зауважити, що співставлення можливих негативних для обвинуваченої наслідків переховування у невизначеному майбутньому із можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі робить цей ризик актуальним. Таким чином, існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Оскільки обвинуваченій відомі місце проживання та анкетні дані свідків у даному кримінальному провадженні, існує ризик незаконного впливу на свідків, тобто існує ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Слід також враховувати передбачену статтями 23 та 224 КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні. Таким чином ризик впливу на свідків існує на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Вказані обставини доводять продовження існування ризику впливу на свідків у даному кримінальному провадженні.

Щодо наявності ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, то суд вважає існування такого ризику доведеним оскільки ОСОБА_5 з метою перешкоджання судовому провадженню, раніше займаючи посаду голови правління ОСББ «ЮДАМ», може підробити або знищити документи, які мають значення для повного, об`єктивного та неупередженого розгляду кримінального провадження.

Таким чином, наявність на цей час ризиків, передбачених п.п. 1, 3,4 ч. 1 ст. 177 КПК України, у сукупності з обсягом висунутого ОСОБА_5 обвинувачення вказує на те, що застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби відносно обвинуваченої в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу. Суд уважає, що запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний період доби буде доцільним для обвинуваченої ОСОБА_5 та зможе забезпечити у подальшому належну процесуальну поведінку останньої, буде достатнім для запобігання існуючим ризикам. При цьому, застосований до обвинуваченої запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби не є такими, що надмірно або негативно впливає на її життєвий уклад, таке продовження має найменший вплив на реалізацію прав і свобод людини, а таке втручання продовжує бути розумним і співмірним.

З огляду на викладене, суд вважає необхідним продовжити строк домашнього арешту в певний період доби обвинуваченій ОСОБА_5 на 2 місяці, задовольнивши клопотання прокурора.

Керуючись ст.ст.110, 181, 183, 315 369, 371, 372 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченій ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби задовольнити.

Заборонити обвинуваченій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в певний період доби з 19:00 год. до 07:00 год. залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 03 січня 2025 року, за винятком випадків переміщення до найближчого укриття на час дії сигналу «Повітряна тривога», надання невідкладної медичної допомоги обвинуваченій та подальшого невідкладного повернення до житла.

Покласти на обвинувачену ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 03 січня 2025 року наступні обов`язки:

- не відлучатися з м. Дніпра та Дніпропетровської області без дозволу прокурора або суду;

- прибувати за першою вимогою до суду;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Копію ухвали направити до ВП № 3 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області за зареєстрованим місцем проживання обвинуваченої, для забезпечення контролю за поведінкою ОСОБА_5 під час дії відносно неї запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби.

Роз`яснити обвинуваченій, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Ухвала про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 04.11.2025.

Суддя ОСОБА_1