Номер провадження 1-кс/404/4558/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 року м. Кропивницький

Фортечний районний суд міста Кропивницького у складі:

слідчої судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчої - ОСОБА_4 ,

захисника-адвоката ОСОБА_5 ,

підозрюваної ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області капітана поліції ОСОБА_4 , погодженого прокурором Кропивницької окружної прокуратури ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні №0002309 від 17.09.2025, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваної:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Кіровограда, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

І. Суть клопотання.

До Фортечного районного суду міста Кропивницького надійшло клопотання старшого слідчого СВ Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області капітана поліції ОСОБА_4 , погодженого прокурором Кропивницької окружної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, стосовно підозрюваної ОСОБА_6 , 14.11.1986, у кримінальному провадженні №0002309 від 17.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

В обґрунтування клопотання прокурор посилалась на те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України. Прокурор зауважила під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, а саме, що підозрювана може: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

ІІ. Позиції сторін.

Прокурор клопотання підтримала та просила його задовольнити.

Підозрювана проти задоволення клопотання заперечила, просила обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Щодо себе вказала, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адресою АДРЕСА_1 , даний об`єкт нерухомості належить їй на праві спільної власності частки, проживає разом з дітьми, чоловіком та бабусею. Одружена, має на утриманні двох малолітніх дітей та бабусю 67 років, має вищу освіту, працювала на посаді менеджера з продажу в ТОВ «Міленіум Трейд», наразі перебуває у декретній відпустці. Раніше не судима. Вину визнає, кається. Вказує в сім`ї було скрутне становище, вона вчинила протиправні дії, задля того, щоб годувати дітей.

Захисник просив задовольнити клопотання частково, та застосувати щодо його підзахисної запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби. Зазначає, що ОСОБА_6 , раніше не судима, має міцні соціальні зв`язки, має на утриманні двох малолітній дітей, які потребують догляду матері. Підозрювана має у власності частки нерухомого майна, співпрацює зі слідством, бажає пояснити всі подробиці.

ІІІ. Обставини, встановлені слідчим суддею, їх оцінка, мотиви та висновки слідчого судді.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні СВ Кропивницького РУП Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області перебуває кримінальне провадження №0002309, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 17.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

За твердженням органу досудового розслідування ОСОБА_6 точного часу досудовим розслідуванням встановити не представилося можливим, маючи умисел на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини - амфетамін, з метою збуту, в порушення вимог Закону України "Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори" №60/95-ВР від 15.02.1995 та Закону України "Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними" №62/95-ВР від 15.02.1995, придбала психотропну речовину - амфетамін, яку залишила зберігати за своїм місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 .

В подальшому, 09.12.2025 в період часу з 06:06 год. по 07:53 год. за адресою: АДРЕСА_1 , де мешкає ОСОБА_6 , в присутності понятих та інших учасників, проведено обшук зазначеного домоволодіння, під час якого виявлено та вилучено 2 зіп-пакета, з вмістом порошкоподібної та каменеподібної речовини, світлого кольору, яка, відповідно до висновків судової експертизи матеріалів, речовин і виробів №СЕ-19/112-25/16738-НЗПРАП та №СЕ-19/112-25/16739-НЗПРАП від 09.12.2025 є психотропною речовиною - амфетаміном, обіг якої обмежено, загальною масою 7,7006 грама, яку ОСОБА_6 незаконно придбала та зберігала з метою збуту, у великих розмірах.

Дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 2 ст. 307 КПК України- незаконне придбання, зберігання психотропної речовини з метою збуту, у великих розмірах.

09 грудня 2025 року о 09 год. 25 хв. ОСОБА_6 затримано в порядкуст. 208 КПК України.

09 грудня 2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Дослідивши докази, надані в обґрунтування поданого клопотання, слідчий суддя вважає їх достатніми для висновку, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, у об`ємі як того вимагає закон, на момент вирішення питання про застосування запобіжного заходу, виходячи з критеріїв "розумної підозри", тобто наявності фактів та іншої інформації, яка могла б переконати неупередженого спостерігача в тому, що ОСОБА_6 могла вчинити інкриміноване їй правопорушення.

Наявність обґрунтованої підозри на ранній стадії досудового розслідування на переконання слідчого судді підтверджується на підставі досліджених копій документів, які долучені до клопотання, зокрема: протоколами допиту свідків, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, протоколом про результати спостереження за особою, протоколом огляду предмету, висновком експерта, протоколом обшуку, та іншими матеріалами в їх сукупності, долученими до матеріалів клопотання.

Слідчий суддя зазначає, що повідомлена підозра станом на час розгляду даного клопотання повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», відображеним зокрема у п.175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», згідно якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, N 182).

Окрім того, варто зазначити, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є ймовірною та встановлених обставин достатньою для виправдання подальшого розслідування та застосування заходів забезпечення кримінального провадження з ціллю висунення обвинувачення або спростування підозри.

Аналіз представлених доказів об`єктивно зв`язують підозрювану з певним злочином, на даному етапі хоча і неможливо стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення обвинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Відтак, у кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання особі одного із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.

Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність у нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, постійного місця роботи або навчання; наявність судимостей.

Згідно з вимогами ст.ст. 178,183 КПК України, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_6 має вік 39 років, має постійне місце реєстрації та проживання, місце роботи, наразі перебуває у декретній відпустці, одружена, має на утриманні двох малолітніх дітей - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зі слів опікується бабусею 67 років, має у власності частки нерухомого майна, відтак має міцні соціальні зв`язки.

Щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на які посилається прокурор в клопотанні, слідчий суддя зазначає.

Ризик, визначений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, прокурор обгрунтовує тяжкістю покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання їївинуватою в інкримінованому кримінальному правопорушенні.

ОСОБА_6 підозрюється у вчинені незаконного придбання, зберігання психотропної речовини з метою збуту, у великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, відповідальність передбачена у виді позбавленням волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна.

Тяжкість покарання сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. При цьому ризик втечі повинен оцінюватися у світлі таких факторів, як характер людини, її моральні принципи, місце проживання, робота, засоби до існування, сімейні зв`язки, а також будь-які інші зв`язки з країною, в якій особу притягнуто до кримінальної відповідальності (рішення у справі «Becciev v. Moldova», п. 58). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), 2005, § 58).

ОСОБА_6 має вік 39 років, має постійне місце реєстрації та проживання, місце роботи, наразіперебуває у декретній відпустці, одружена, має на утриманні двох малолітніх дітей та бабусю 67 років, має у власності частки нерухомого майна.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, очікування можливого суворого вироку може мати значення, тому ризик переховування імовірний.

Разом з тим, враховуючи особу підозрюваної, наявність міцних соціальних зв`язків, слідчий суддя вважає, що ризик переховування від органу досудового розслідування має мінімальний рівень інтенсивності.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати, що в разі визнання підозрюваної винуватою, покарання у виді позбавлення волі та враховуючи, що вона може чинити на них тиск шляхом підкупу або вмовлянням з метою змінення показів для уникнення від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.23, ст.224, ч.4 ст.95 КПК України ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. Тобто, прокурором під час розгляду клопотання доведено наявність ризику, визначеного п.3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення - не підтверджується фактичними даними. ОСОБА_6 перебуває в декретній відпустці, отримує допомогу на дитину, опікується малолітніми дітьми та бабусею, раніше до кримінальної відповідальності не притягалася, відтак не можливо стверджувати про схильність підозрюваної до асоціальної, протиправної поведінки.

Отже, з огляду на зазначене вище: встановлено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення; наявні достатні підстави вважати, що існують деякі із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор.

На данному етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою забезпечення дієвості відповідного кримінального провадження та запобігання реалізації вказаних ризиків.

Щодо позиції сторонни обвинувачення на застосуванні стосовно ОСОБА_6 найсуворішого запобіжного заходу - у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід, в тому числі у вигляді тримання під вартою, є засобом для забезпечення процесуальної поведінки підозрюваної під час проведення досудового розслідування та судового провадження, а не мірою відповідальності за скоєне, а тому тяжкість вчиненного кримінального правопорушення, в якому підозрюється особа, можливе притягнення до кримінальної відповідальності, не може бути домінуючим критерієм для обрання запобіжного заходу.

Така правова позиція висловлена в численних рішеннях Європейського суду з прав людини, ухвалених, в тому числі, проти України, згідно яких посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що обвинувачений переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини, є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребу позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Під час розгляду клопотання про застосування щодо підозрюваної ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою прокурор на основі наданих доказів не довів наявність обставин, які у своїй сукупності свідчать про те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання доведеним ризикам, зазначеним у клопотанні, буде недостатнім.

Положеннями частин 1, 2 ст.194 КПК України передбачено обов`язок слідчого судді під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

В ході судового розгляду не встановлено всіх необхідних обставин, передбачених ч.1 ст.183 КПК України, із якими закон пов`язує можливість застосування найсуворішого запобіжного заходу.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризиків, визначеному у клопотанні, прокурором при його розгляді не доведено.

З огляду на це, враховуючи дані про особу підозрюваної, наявні міцні соціальні, слідча суддя дійшла висновку, що вагомі підстави для застосування відносно підозрюваної виняткового виду запобіжного заходу у виді тримання під вартою відсутні. Ризик переховування від органів досудового розслідування чи суду, хоча і доведений, але не досягає такого рівня інтенсивності, що свідчило б про необхідність обмеження свободи підозрюваної, враховуючи наявність упідозрюваної міцних соціальних зв`язків і стримуючих від втечі факторів.У разі спроб незаконно впливати на свідків - ризик унеможливлюється та зменшується шляхом застосування щодо підозрюваної обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, а також попередженням підозрюваної, що у разі невиконання покладених на неї процесуальних обов`язків, до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід. У разі вчинення таких спроб та наявності відповідних заяв від свідків запобіжний захід стосовно ОСОБА_6 може бути змінений на більш жорсткий.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, вагомість доказів, що свідчать про обгрунтованість підозри, дані про особу підозрюваної, зокрема, наявні міцні соціальні зв`язки за місцем свого проживання, зокрема, двох малолітніх дітей 3,5 та 2 роки, слідча суддя дійшла висновку, що для досягнення завдань кримінального провадження слід обрати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, оскільки саме цей запобіжний захід повністю забезпечить виконання підозрюваною процесуальних обов`язків та попередить вчинення нею дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, надасть можливість здійснювати належний материнський догляд за малолітніми дітьми.

Крім того, слідча суддя зазначає, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, прирівнюється до запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який також обмежує свободу особи та змушує підозрювану відчувати на собі певний тягар заборон.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 п.1 п.п.с Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Слідча суддя наголошує, що на даній стадії кримінального провадження, судом лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати оцінку допустимості та належності доказів, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.

Водночас, слідчий суддя вважає, що менш суворий запобіжний захід, в т.ч. і домашній арешт в період доби, може негативно відобразитися на здійсненні досудового розслідування (в тому числі шляхом неналежного виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків) і русі кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваній залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Окрім цього, застосовуючи до підозрюваної ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, слідчий судя вважає за необхідне покласти на неї обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Враховуючи те, що слідчим суддею застосовується запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, необхідно негайно доставити ОСОБА_6 до місця проживання, звільнивши з-під варти.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.131, 132, 176-178, 181, 183, 193, 194, 196, 205, 309, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про застосування запобіжного заходу задовольнити частково.

Застосувати щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в межах строку досудового розслідування.

Початок строку дії ухвали про застосування до ОСОБА_6 , запобіжного заходу у виді домашнього арешту, рахувати з моменту проголошення цієї ухвали, тобто з 11 грудня 2025 року.

Встановити строк дії ухвали в частині застосування запобіжного заходу і покладання на підозрювану ОСОБА_6 обов`язків до 09 лютого 2026 року включно.

У період дії запобіжного заходу покласти на підозрювану ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання та/або місця роботи;

-заборонити цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- утриматись від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні, за винятком їх участі в процесуальних діях.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.202 КПК України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , негайно звільнити з-під варти в залі судового засідання та доставити до місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Надавати можливість працівникам органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою ОСОБА_6 , з`являтись за місцем її проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та вимагати від неї пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_6 передати для виконання підрозділу поліції за її місцем проживання - АДРЕСА_1 .

Роз`яснити підозрюваній ОСОБА_6 , що в разі невиконання покладених на неї обов`язків, до неї може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення

Слідчий суддя Фортечного районного суду

міста Кропивницького ОСОБА_1