Провадження № 1-кс/185/16/26
У Х В А Л А

02 лютого 2026 року слідчий суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , у присутності підозрюваної ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про застосування до підозрюваної в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Павлограда, Дніпропетровської області, громадянки України, маючої середньо-спеціальну освіту, заміжньої, маючої на утриманні неповнолітню дитину 2013 року народження, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої, -

запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою -

В С Т А Н О В И В :

Клопотанням слідчого, погодженим прокурором, порушується питання про застосування до підозрюваної в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без встановлення застави.

Відповідно до матеріалів, якими слідчий обґрунтовує клопотання, 23 серпня 2025 року у другій половині дня, точного часу не встановлено, маючи умисел на повторне заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайство), знайшла оголошення про здачу квартири по добово. Та продовжуючи свій умисел спрямований на повторну здачу квартири третій особі, через чат в месенджері «Телеграм» з невідомого слідством аккаунту написала власниці квартири ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де обговорили умови оренди квартири АДРЕСА_3 , терміном на 1 добу, та переказала кошти з банківської картки АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , яка належить гр. ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 у сумі 1200 гривень за оплату оренди квартири. У зв`язку з чим домовилися про зустріч 24 серпня 2025 року приблизно о 11 год. 30 хв. за місцем розташуванням житла.

Після чого, 24 серпня 2025 року приблизно о 11 год 30 хв. ОСОБА_6 , зустрілася з власницею квартири ОСОБА_9 , за адресою розташування орендуємої квартири в приміщенні якої після огляду, вона вийняла зазначену квартиру у ОСОБА_7 , на одну добу з 12.00 годин 24.08.2025 року по 12.00 годину 25.08.2025 року. В свою чергу ОСОБА_7 , видала ОСОБА_6 ключ від замку вхідних дверей орендованої квартири та пішла до місця свого мешкання. Але 24.08.2025 ОСОБА_6 через листування в месенджері «Вайбер» приблизно о 17 годині вечора, точного часу не встановлено, повідомила власниці орендованої квартири ОСОБА_7 , що потрібно продовжити строк оренди квартири ще на одну добу. 24.08.2025 року о 17 год. 55 хв. ОСОБА_6 , здійснила переказ грошових коштів АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , яка належить гр. ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 у сумі 1200 гривень.

Цього ж дня 24 серпня 2025 року з ранку о 13 год. 46 хв. ОСОБА_6 , з метою доведення свого умислу до кінця, переслідуючи корисливі мотиви зі свого мобільного номеру телефону НОМЕР_2 , виклала на сайті «ОLХ» в мережі Інтернет оголошення про здачу квартири в оренду на тривалий час та на вигідних умовах з вказаним контактним номером мобільного телефону. О 14 год 12 хв., на контактний номер мобільного телефону вказаного в оголошенні подзвонив чоловік ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_4 , який мав намір винайняти квартиру. ОСОБА_6 , реалізуючи свій умисел спрямований на повторне заволодіння чужим майном, шляхом обману, діючи умисно, з корисливих мотивів, в телефонній розмові з ОСОБА_11 , обговорили умови оренди квартири та домовилися, що 24 серпня 2025 року після обіду чоловік ОСОБА_10 , приїде за адресою квартири для огляду.

Реалізуючи свій умисел направлений на повторне заволодіння чужим майном, шляхом обману, користуючись тимчасовим правом винайму житла ОСОБА_6 , 24 серпня 2025 року приблизно о 14.46 годині зустрілася з гр. ОСОБА_10 біля під`їзду будинка, який прийшов для огляду орендуємої квартири кв. АДРЕСА_3 з метою винайму житла для себе. В ході спілкування ОСОБА_10 та ОСОБА_6 , остання продовжуючи реалізовувати свій умисел спрямований на повторне заволодіння чужим майном, шляхом обману схилила ОСОБА_10 до того, щоб він, будучи помилково впевнений у правомірності та добросовісності дій ОСОБА_6 , погодився винайняти оглянуту ним квартиру, в зв`язку з чим будучи помилково впевненим у правомірності та добросовісності дій ОСОБА_6 , зі свого електронного рахунку АТ КБ «ПриватБанк» з банківської картки № НОМЕР_3 , в цей же день 24 серпня 2025 року о 15 год. 13 хв. добровільно перевів грошові кошти в сумі 10550 грн., для оплати оренди зазначеної квартири на електронний рахунок по номеру картки НОМЕР_1 АТ КБ «Приватбанк», що належить ОСОБА_8 . Але ОСОБА_12 після цього повідомила ОСОБА_10 , що до квартири заїхати не вийде, оскільки люди, які перед цим винайняли квартиру повинні забрати свої речі. 25.08.2025 року ОСОБА_10 та ОСОБА_6 через листування в месенджері «WhatsApp» домовились, про зустріч о 14:00 з ціллю передачі ключа від вхідних дверей орендуємої квартири та оплати за наступний місяць. 25.08.2025 приблизно о 14.00 годині ОСОБА_10 та ОСОБА_6 зустрілись на Автостанції у м. Павлоград, де ОСОБА_10 забрав ключі. У зв`язку з чим будучи помилково впевненим у правомірності та добросовісності дій ОСОБА_6 , зі свого електронного рахунку АТ КБ «ПриватБанк» з банківської картки № НОМЕР_3 в цей же день 25 серпня 2025 року о 14 год. 08 хв. добровільно перевів грошові кошти в сумі 10550 грн., для оплати оренди зазначеної квартири на електронний рахунок по номеру картки НОМЕР_1 АТ КБ «Приватбанк», що належить ОСОБА_8 .

Після цього ОСОБА_6 , реалізуючи свій умисел спрямований на повторне заволодіння чужим майном, шляхом обману, заволодівши грошовими коштами, з місця скоєння правопорушення зникла, розпорядившись вищевказаним майном на власний розсуд, чим спричинила потерпілому ОСОБА_10 , матеріальну шкоду у розмірі 21100 гривень.

Умисні дії ОСОБА_6 кваліфікуються за ознакою кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, а саме заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

25 жовтня 2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

На думку слідчого, що погоджено прокурором, відносно ОСОБА_6 має бути застосований запобіжний захід саме у вигляді тримання під вартою у зв`язку з обґрунтованою підозрою у вчиненні нею кримінального правопорушення, враховуючи що ОСОБА_6 вчинила не тяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до трьох років, перебуваючи під загрозою застосування до неї суворого покарання, у разі доведеності її вини у вигляді позбавлення волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне провадження. Крім того підозрювана може незаконно впливати на потерпілого, свідків у вказаному кримінальному провадженні.

Слідчий та прокурор у судовому засіданні підтримали клопотання, просили його задовольнити.

Підозрювана ОСОБА_6 заперечувала проти застосування до неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Підозру не визнала, з приводу неявки до слідчого після оголошення підозри пояснила, що спочатку вирішувала питання щодо звільнення чоловіка якого в день обшуку забрали до ІНФОРМАЦІЯ_5 . А потім вже їй було страшно з`являтися до поліції.

Захисник адвокат ОСОБА_5 просила застосувати до підозрюваної більш м`який запобіжний захід. Просила врахувати що на утриманні ОСОБА_6 знаходиться неповнолітня дитина. Крім того, її матір має незадовільний стан здоров`я і підозрювана допомагає їй по господарству. Також вона опікується матір`ю чоловіка, яка має відкриту форму туберкульозу і у зв`язку з захворюванням не має можливості виходити з дому.

Вивчивши клопотання слідчого та матеріали додані до клопотання, з`ясувавши думку осіб, що приймали участь у розгляді клопотання слідчого, зокрема, міркування прокурора та слідчого щодо доведеності наданими слідчому судді доказами обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, проаналізувавши та зіставивши результати розгляду клопотання слідчого між собою, та в сукупності з наданим до клопотання обґрунтуванням приходжу до наступного висновку.

Статтею 176 КПК України передбачений перелік запобіжних заходів, одним з яких є й такий запобіжний захід, як тримання під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора.

Слідчим доведено, що відносно підозрюваної ОСОБА_6 проводиться досудове розслідування, оскільки даний факт за № 0000325 від 29 серпня 2025 року зареєстрований в Єдиному реєстрі досудових розслідувань.

Оскільки місцезнаходження ОСОБА_6 не було встановлено, 10 листопада 2025 року постановою слідчого СВ Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області оголошено розшук підозрювану ОСОБА_6 , здійснення якого доручено оперативному підрозділу Павлоградського відділу поліції.

Ухвалою слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2025 року надано дозвіл на затримання з метою приводу ОСОБА_6 усудове засідання для розгляду клопотання про застосування відносного неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Встановлено, що ОСОБА_6 було затримано 02 лютого 2026 року о 10:20 год. працівниками поліції, тому згідно ст. 209 КПК України момент затримання вважається о 10:20 год. 02 лютого 2026 року.

25 жовтня 2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

02 лютого 2026 року підозрюваною було отримано копію клопотання з доданими матеріалами про застосування відносно неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є запобігання спробам підозрюваного, обвинуваченого: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, потерпілих по даному кримінальному провадженню; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177, 178, 183 КПК України.

Так статтею 178 КПК України зазначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

На виконання вказаних вимог закону, відповідно до матеріалів клопотання відносно ОСОБА_6 , остання є особою, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, є нетяжким злочином, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до трьох років, заміжня, маюча на утриманні одну неповнолітню дитину, не працююча, раніше судима, останній раз 14 травня 2024 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 190 КК України у вигляді штрафу в розмірі 2000 (двох тисяч) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень. Як встановлено в судовому засіданні штраф ОСОБА_6 не сплачено.

Суд вважає цілком доведеним існування як ризиків переховування від слідства, незаконного впливу на підозрюваного та свідків у даному кримінальному провадженні так і можливість вчинення іншого кримінального правопорушення.

Крім того, слідчий суддя вважає необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Враховуючи те, що обґрунтованість підозри підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю вагомих доказів, детальний перелік яких міститься у клопотанні та досліджений слідчим суддею, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, у слідчого судді наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, що їй інкримінується.

Відтак, приходжу до висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим не може бути застосованим відносно підозрюваної ОСОБА_6 .

Між тим, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків.

У чинність ч. 4 с. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи, що злочин у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 згідно ст. 12 КК України належить до нетяжкого злочину, обставини вчиненого злочину, майновий стан підозрюваної та ризики, передбачені статтею 177 цього Кодексу, а також те, що розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків та не може бути завідомо непомірним для неї, суд вважає за необхідне застосувати до неї розмір застави 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави підозрюваній роз`яснюються її обов`язки і наслідки їх невиконання, а заставодавцю - у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється чи обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом, а також наслідки невиконання цих обов`язків, що передбачено ч. 3 ст. 182 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 184, 186, 193, 196, 197, 309, 372, 395 КПК України

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого СВ Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про застосування до підозрюваної ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Павлограда, Дніпропетровської області, громадянки України, маючої середньо-спеціальну освіту, заміжньої, маючої на утриманні неповнолітню дитину 2013 року народження, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої,запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, обчислюючи строк тримання під вартою з моменту затримання, а саме з 10.20 год. 02 лютого 2026 року до 10.20 год. 02 квітня 2026 року.

Визначити суму застави у розмірі 33 280 (тридцять три тисячі двісті вісімдесят) гривень, які необхідно внести на депозитний розрахунковий рахунок № UA0017442, банк отримувача Державна казначейська служба України, м. Київ, код отримувача (ЄДРПОУ) 26239738, код банку отримувача (МФО) 820172, отримувач коштів Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, призначення платежу: застава згідно ухвали Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2026 року у справі № 185/12355/25 (провадження № 1-кс/185/16/26) відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до спливу терміну тримання під вартою.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому КМУ. Заставодавцем не може бути юридична особа державної або комунальної власності або така, що фінансується з місцевого, державного бюджету, бюджету Автономної Республіки Крим, або у статутному капіталі якої є частка державної, комунальної власності, або яка належить суб`єкту господарювання, що є у державній або комунальній власності.

У разі внесення застави, уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно негайно звільнити ОСОБА_6 з - під варти у зв`язку з внесенням застави.

Після внесення застави підозрювана ОСОБА_6 буде вважатися такою, до якої застосовано запобіжний захід у виді застави.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду;

2) не відлучатися без дозволу слідчого, прокурора, суду з м. Павлограда, Дніпропетровської області;

3) утриматись від спілкування із свідками та потерпілим по даному кримінальному провадженню

4) надати до СВ Павлоградського РВП ГУНП Дніпропетровській області закордонний паспорт на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 для подальшої передачі в установленому законом порядку до Павлоградського РВП ГУ ДМС України в Дніпропетровській області.

У разі внесення застави, строк дії покладених на ОСОБА_6 обов`язків не може перевищувати двох місяців.

У випадку невиконання підозрюваною ОСОБА_6 покладених обов`язків, застава буде звернута в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України й використана у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ст. 194 КПК України.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення. Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення, а особою, що утримується під вартою - протягом того ж строку з моменту вручення копії ухвали.

Cлідчий суддя: ОСОБА_1