Справа №573/2662/25
Номер провадження 1-кп/573/54/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2026 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді: ОСОБА_1 ,

з участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

потерпілої: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000169 від 22.11.2025 по обвинуваченню

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , з професійно-технічною освітою, не працюючого, неодруженого, не особа з інвалідністю, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, з 2023 року перебуває на обліку у лікаря психіатра з діагнозом: «Легка розумова відсталість F70, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У ході досудового розслідування встановлено, що 20.11.2025 ОСОБА_4 перебував вдома, де мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , де також в цей час разом із ним перебувала його співмешканка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою він протягом останніх 3-х років спільно проживає, пов`язані спільним побутом, мають стосовно один одного взаємні права та обов`язки, тобто складають одну сім`ю, а тому згідно з вимогами ст. З Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу із цими явищами, яка ратифікована Законом № 2319-ІХ від 20.06.2022, набрала чинності для України 01.11.2022, вказане кримінальне правопорушення (кримінальний проступок) відноситься до категорії кримінальних правопорушень (кримінального проступку), пов`язаного з домашнім насильством.

Перебуваючи в приміщенні зали вищевказаного житлового будинку, близько 19:00 год. 20.11.2025 між співмешканцем ОСОБА_4 та співмешканкою ОСОБА_6 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виникла словесна сварка в ході якої у співмешканця ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на завдання тілесних ушкоджень співмешканці ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення співмешканці ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних, наслідків, співмешканець ОСОБА_4 , 20.11.2025, близько 19:00 год., перебуваючи в приміщенні зали житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 наніс один удар долонею лівої руки в ділянку правого вуха ОСОБА_6 та одразу після цього в той час коли остання повернулася до нього спиною, ОСОБА_4 , наніс їй ще один удар носаком правої ноги в ділянку її правої гомілки.

Відповідно до висновку судово-медичного експерта № 1995 від 27.11.2025 при обстеженні ОСОБА_6 24.11.2025 виявлені тілесні ушкодження: в правій біля вушній ділянці синець неправильної овальної форми розміром 3.5x2 см світло-синюшного кольору. На зовнішній поверхні середньої третини правої гомілки аналогічного характеру синець розміром 2x1,8 см.

Дані ушкодження утворилися від дії тупих предметів, про що свідчить їх характер, та могли утворитись при нанесенні ударів кулаками рук, ногами та подібними предметами. Вказані ушкодження у вигляді синців кваліфікуються як ЛЕГКІ тілесні ушкодження.

Виконуючи вказані дії співмешканець ОСОБА_4 усвідомлював суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачав можливість настання суспільно-небезпечних наслідків від цих дій та бажав їх настання, тобто вчинив кримінальний проступок з прямим умислом стосовно співмешканці ОСОБА_6 .

У підготовчому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_5 звернулись до суду із клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням винного із потерпілою ОСОБА_6 .

У підготовчому засіданні потерпіла ОСОБА_6 не заперечувала проти звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, оскільки між ними відбулось примирення. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, про що надала суду відповідну заяву про примирення.

Прокурор ОСОБА_3 проти звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням із потерпілою ОСОБА_6 та закриття кримінального провадження відносно обвинуваченого не заперечував. Просив додатково застосувати до ОСОБА_4 обмежувальні заходи, передбачені ст. 91-1 КК України, з покладенням обов`язку пройти програму для кривдників.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд вважає, що клопотання про закриття кримінального провадження і звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 46 КК України, особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Згідно з п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», примирення винної особи з потерпілим належить розуміти як акт прощення її ним в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором, та з яких мотивів. Умовою звільнення особи (обвинуваченого, підсудного) від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням із потерпілим (ст. 46 КК) є вчинення нею вперше злочину невеликої тяжкості. Звільнення винної особи від кримінальної відповідальності та закриття справи у зв`язку з примиренням із потерпілим можливе тільки в разі відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди. За наявності передбачених у ст. 46 КК України підстав, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Судом встановлено, що в діях ОСОБА_4 вбачається склад кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. Кримінальне провадження за вказаною статтею є кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення, обтяжуючі обставини, що викладені в диспозиції зазначеної статті, відсутні.

Крім цього, наявні підстави звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, передбачені ст. 46 КК України, оскільки з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 раніше не судимий, примирився із потерпілою, яка претензій морального чи матеріального характеру до нього не має.

Пунктом 2 частини 3 статті 314 КПК України визначено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до частин 1 та 4 статті 286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно із ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Потерпіла ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_4 відповідно до вимог ст. 285 та ст. 286 КПК України погодили звільнення від кримінальної відповідальності із вказаних вище підстав.

Під час з`ясування питання щодо визнання обвинуваченим вини у вчиненні інкримінованого йому проступку, останній вину визнав, примирився із потерпілою, який не має жодних претензій до обвинуваченого.

З врахуванням наведеного вище, суд приходить до переконання, що ОСОБА_4 можливо звільнити від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілою та закрити провадження в справі.

Враховуючи клопотання прокурора про застосування до ОСОБА_4 обмежувальних заходів, передбачених ст. 91-1 КК України, з покладенням обов`язку пройти програму для кривдників, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог п. 5 ч.1 ст.91-1 КК України, в інтересах потерпілої від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені обов`язки, зокрема направлення для проходження програми для кривдників.

Враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку, що в інтересах потерпілої від злочину, пов`язаного з домашнім насильством необхідно застосувати до обвинуваченого обмежувальний захід, поклавши на нього обов`язок, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, а саме, направити ОСОБА_4 для проходження програми для кривдників на строк 1 місяць.

Суд вважає, що такий обмежувальний захід, із покладенням обов`язку, буде сприяти виправленню обвинуваченого, покращенню психологічного здоров`я потерпілої.

Процесуальні витрати, речові докази та цивільний позов у провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 46 КК України, п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, ст. ст. 284-286, 288, 314, 372, 477 Кримінального процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_8 звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, у зв`язку з примиренням винного із потерпілою на підставі ст. 46 КК України.

Закрити кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000169 від 22.11.2025 відносно ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 125 КК України.

Застосувати на підставі п.5 ч.1 ст. 91-1 КК України до ОСОБА_7 обмежувальний захід у виді направлення для проходження програми для кривдників у відповідності до ч.3 ст. 91-1 КК України на строк 1 (один) місяць.

Організацію, забезпечення проходження ОСОБА_9 програми для кривдників та контроль за виконанням програми для кривдників останнім покласти на Миколаївську селищну раду Сумського району Сумської області.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя