У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого в ОВС 2-го відділення слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Закарпатській області полковника юстиції ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні за №0000119 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст. 111-1 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.07.2022, про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий в ОВС 2-го відділення слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Закарпатській області полковник юстиції ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотанням, погодженим прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні за №0000119 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.07.2022, про арешт майна.

Згідно вказаного клопотання просить накласти арешт на майно, яке перебуває у власності підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000119 від 12.07.2022 за ч.7 ст. 111-1 КК України, а саме на об`єкт нерухомого майна: земельну ділянку за кадастровим номером :18:003:0117, площею 0,19356 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 240.

Розгляд клопотання просив провести без повідомлення підозрюваного, щодо якого здійснюється провадження, та його захисника, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Слідчий, прокурор в судове засідання не з`явилися, слідчий розгляд клопотання просив здійснювати у його відсутності.

Клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна (ч. 2 ст. 172 КПК України).

З метою забезпечення збереження належності майна, стосовно якого ставиться питання про арешт, особі, щодо якої здійснюється провадження, слідчим суддею визначено за доцільне розглядати відповідне клопотання без участі власників майна та/або їх захисника, оскільки вбачається наявність ризику відчуження об`єкту рухомого майна третім особам як особисто, так і через представника.

Застосування технічних засобів фіксування кримінального провадження під час розгляду клопотання не здійснювалось відповідно до статті 107 КПК.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом УСБУ в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000119 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст. 111-1 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.07.2022, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 12.07.2022.

Підставою внесення зазначених відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань стало те, що: «громадянин України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (проживає за адресою: АДРЕСА_1 ), з 07.07.2022 по теперішній час добровільно займає посаду дільничного в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території, а саме в т.зв. «отделе министерства внутренних дел российской федерации «сватовский» (колишня назва т.зв. «сватовский ровд мвд лнр»)».

14.11.2025 складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України, а саме: добровільне зайняття громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території.

Повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення громадянину України ОСОБА_6 відповідно до вимог ст.ст.135, 276-278 КПК України опубліковано в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора, а також вручено захиснику підозрюваного.

Також, у зв`язку із перебуванням ОСОБА_6 на тимчасово окупованій території Луганської області, в порядку ст. 135-138 КПК України, 14.11.2025 у офіційному державному друкованому виданні «Урядовий кур`єр» та на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора розміщено повістки про виклик останнього в слідчий відділ Управління для участі в слідчих (розшукових) та процесуальних діях на 18.11.2025, 19.11.2025, 20.11.2025, однак в призначені дні та час ОСОБА_6 не з`явився на виклики слідчого та не повідомив про причини неявки.

Крім того, громадянина України ОСОБА_6 в порядку ст. 135 КПК України викликано для вручення повідомлення про підозру, допиту в якості підозрюваного та проведення інших слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні №0000119 від 12.07.2022, але на зазначені дати останній не прибув, про причини неявки не повідомив.

Відповідно до інформацій з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №429282830 від 30.05.2025 у власності громадянина ОСОБА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , перебуває об`єкт нерухомого майна, а саме: земельна ділянка за кадастровим номером :18:003:0117, площею 0,19356 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 240.

Відповідно до санкції ч.7 ст. 111-1 КК України діяння, передбачені диспозицією цієї статті, караються позбавленням волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

Метою поданого клопотання про арешт майна слідчий та прокурор визначили забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Згідно з ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Положеннями абзацу першого частини першої статті 170 КПК передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з абзацом другим частини першої статті 170 КПК завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

В свою чергу відповідно до частини 5 статті 170 КПК у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

А частиною десятою статті 170 КПК передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

В свою чергу статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична особа або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Слідчий суддя наголошує, що першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (див. наприклад пункт 53 рішення Європейського Суду у справі «Суханов та Ільченко проти України»).

Таким чином, право на володіння речами і документами не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Отже, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає до задоволення, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання слід накласти арешт на майно, яке перебуває у власності підозрюваного ОСОБА_6 .

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 170-173 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

З метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання накласти арешт із забороною користування, розпорядження, відчуження на майно, яке перебуває у власності підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , у кримінальному провадженні №0000119 від 12.07.2022 за ч.7 ст.111-1 КК України, а саме на: земельну ділянку за кадастровим номером :18:003:0117, площею 0,19356 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 240.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором, які зобов`язані письмово проінформувати заінтересованих осіб.

Копію ухвали негайно після її постановлення вручається слідчому, прокурору, а також присутнім під час оголошення ухвали.

У разі відсутності таких осіб під час оголошення ухвали копія ухвали надсилається їм не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_7