ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №644/1296/17 Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/320/26 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.185, ч.2 ст.15, ч.3 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.307 КК України
УХВАЛА

Іменем України

12 січня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова в режимі відеоконференції кримінальне провадженняза апеляційними скаргами обвинуваченого та його захисника, прокурора зі зміненими доводами на вирок Індустріального районного суду м. Харкова від 07.08.2025 року стосовно ОСОБА_8 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Вказаним вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, громадянин України, з середньою освітою, не працюючий, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

-16.03.2011 року Орджонікідзевським райсудом м. Харкова за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року позбавлення волі з застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік;

-27.09.2012 року Київський райсудом м. Харкова за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, 29.01.2014 року звільнений за відбуттям строку покарання;

засуджений за:

- ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі;

- ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі;

- ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі;

- ч. 2 ст. 307 КК України до 6 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років 2 (два) місяці.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, зазначених у даному вироку і вироку Київського райсуду м. Полтави від 19.11.2024 року, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років 6 (шість) місяців.

Цим же рішенням суду розв`язані цивільні позови, вирішена доля речових доказів та процесуальних витрат.

Згідно вироку,31 грудня 2016 року близько 11 години ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадання чужого майна, з корисливих мотивів, зайшов до підвального приміщення будинку №18 по пров. С. Потоцького в м. Харкові, двері якого були відчинені. Далі за допомогою заздалегідь підготовлених кусачок ОСОБА_8 зрізав телефонний кабель, а саме 27 метрів ТППеп 100x2x0,4 вартістю 969,08 грн. та 84 метри ТППеп 30x2x0,4 вартістю 1219,68 грн., змотав його та залишив у підвальному приміщенні, таким чином підготовивши його для крадіжки. Після цього приблизно об 15:00 годині ОСОБА_8 та особа, щодо якої матеріали кримінального провадження виділені в окреме провадження, діючи у групі за попередньою змовою, реалізуючи свій злочинний умисел на таємне викрадання чужого майна, з корисливих мотивів із метою наживи, будучи упевненими, що за їх діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, зайшли в вищевказане підвальне приміщення, де знаходився зрізаний ОСОБА_9 телефонний кабель. Після чого за допомогою кусачок та канцелярського ножа зрізали поліетиленову оболонку, а мідні жили кабелю в тонкій поліетиленовій оболонці поклали до мішка та з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши своїми діями ПАТ «Укртелеком» (код СДРПОУ 21560766) збитки на загальну суму 2188,76 грн.

02 січня 2017 року близько 11:00 години ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, підійшов до будинку №12 по пров.С. Потоцького в м. Харкові, де побачив, що по фасаду будинку проходить телефонний кабель. Після цього за допомогою кусачок ОСОБА_8 зрізав вищевказаний телефонний кабель, а саме 29 метрів ТППеп 100x2x0,4 вартістю 1040,87 грн. та 29 метрів ТППеп 30x2x0,4 вартістю 421,08 грн., скрутив його та заніс до підвального приміщення першого під`їзду вищевказаного будинку. Далі ОСОБА_8 побачив, що в підвальному приміщенні також проходить телефонний кабель. За допомогою кусачок він зрізав вищевказаний телефонний кабель, а саме 5 метрів ТППеп 100x2x0,4 вартістю 179,46 грн., 3 метри ТППеп 100x2x0,4 вартістю 107,68 грн., 7 метрів ТППеп 100x2x0,4 вартістю 251,24 грн., 7 метрів ТППеп 100x2x0,4 вартістю 251,24 грн., 7 метрів ТППеп 100x2x0,4 вартістю 251,24 грн. Після цього, приблизно о 16:30 годині ОСОБА_8 та особа, щодо якої матеріали кримінального провадження виділені в окреме провадження, діючи у групі за попередньою змовою, реалізуючи свій злочинний умисел на таємне викрадання чужого майна, з корисливих мотивів, із метою наживи, будучи упевненими, що за їх діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, зайшли в вищевказане підвальне приміщення, де знаходився зрізаний ОСОБА_9 телефонний кабель. Після чого за допомогою кусачок та канцелярського ножа зрізали поліетиленову оболонку, а мідні жили кабелю в тонкій поліетиленовій оболонці поклали до мішка та з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши своїми діями ПАТ «Укртелеком» () збитки на загальну суму 2502,81 грн.

07 січня 2017 року близько 21:00 години ОСОБА_8 зайшов в під`їзд буд.7 по вул. Північній в м. Харкові щоб потрапити в підвальне приміщення з метою відшукати металобрухт. Далі він проник до технічного приміщення, де побачив різноманітний будівельний інструмент. Після чого, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою наживи, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, ОСОБА_8 вчинив крадіжку компресору виробництва Вільнюського заводу моделі СО-74А вартістю 1700 грн. та фарборозпилювача професійного марки Stels моделі АS702HP вартістю 608 грн., що належать ОСОБА_10 , після чого з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши своїми діями матеріальну шкоду на загальну суму 2308 грн.

31 липня 2017 року приблизно о 04:00 годин ОСОБА_8 , знаходячись біля Публічного акціонерного товариства «Харківський тракторний завод ім. С. Орджонікідзе» (далі ПАТ «ХТЗ»), що розташоване за адресою: м. Харків пр. Московський, 275, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до будівлі пожежної частини ПАТ «ХТЗ», заліз по трубі на дах першого поверху, після чого проник в середину вказаної будівлі. В подальшому ОСОБА_8 , діючи з умислом на таємне викрадення чужого майна, повторно, намагався викрасти брухт алюмінію загальною масою 71,5 кілограм вартістю 1817 грн., однак довести свій злочинний намір до кінця не зміг від незалежних від його волі обставин, оскільки був затриманий охоронцем.

06 січня 2018 року о 02:42 годин ОСОБА_8 , діючи умисно, повторно, із корисливих спонукань, з метою незаконного збагачення, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно проник до телефонної каналізації, яка розташована за адресою: м. Харків буль. Ів. Каркача, буд. 21, де за допомогою раніше заготовлених металевої ручної пили та канцелярського ножу, зрізав і викрав телефонний кабель марки ТППеп 100х2х0,5 довжиною 36 метрів, вартістю 1894 грн., який належить ПАТ «Укртелеком». Після чого ОСОБА_8 з місця скоєння злочину з викраденим майном зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив матеріальну шкоду ПАТ «Укртелеком» на вказану суму.

ОСОБА_8 , маючи і реалізуючи свій умисел на незаконне придбання з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини PVP, обіг якої заборонений Законом, що відноситься до таблиці №1 списку №2 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою КМУ від 06.05.2000 № 770 та усупереч вимогам Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними», знаходячись у невстановленому в ході досудового розслідування місці, у невстановлені дату та час, але не пізніше 17.05.2024 року, незаконно придбав у невстановленої особи особливо небезпечну психотропну речовину PVP для подальшого збуту. Після придбання особливо небезпечної психотропної речовини PVP, ОСОБА_8 з метою реалізації свого умислу щодо збуту психотропної речовини, розфасував її у паперові та полімерні зіп-пакети. Далі, ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний намір, попрямував за адресою: м. Харків, вул. С. Потоцького, 15, де почав підшукувати місця збуту шляхом розкладання так званих закладок з особливо небезпечною психотропною речовиною PVP на вказаній ділянці місцевості. Однак, 17 травня 2024 року о 22:45 годині протиправні, злочинні дії ОСОБА_8 було припинено співробітниками УПП в Харківської області та ОСОБА_8 було затримано. Після цього, в ході особистого обшуку у ОСОБА_8 було виявлено та вилучено: 3 паперові згортки з порошкоподібною речовиною білого кольору, 2 полімерні зіп-пакети з кристалоподібною речовиною білого кольору, 2 полімерні зіп-пакети з нашаруванням речовини білого кольору, скляна трубка з полімерним ковпачком з нашаруванням речовини темно-коричневого кольору, 7 полімерних зіп-пакетів (з них на одному маються нашарування речовини) та електронні ваги з нашаруванням речовини. Вилучені у ОСОБА_8 - 3 паперові згортки з порошкоподібною речовиною білого кольору та 1 полімерний зіп-пакет з кристалоподібною речовиною білого кольору, масою в перерахунку на суху речовину становлять 0,0110 грам, 0,0052 грам, 0,0569 грам, 0,0571 грам. та є особливо небезпечною психотропною речовиною PVP. Вилучені у ОСОБА_8 - 2 зіп-пакети з нашаруванням, масою 0,0025 грам, 0,0029 грам, є особливо небезпечною психотропною речовиною PVP. Вилучений у ОСОБА_8 - 1 зіп-пакет з кристалічною речовиною білого кольору, масою в перерахунку на суху речовину складає 2,0037 грам і є особливо небезпечною психотропною речовиною PVP. Вилучена у ОСОБА_8 - скляна трубка з полімерним ковпачком з нашаруванням на внутрішній поверхні трубки речовини, масою в перерахунку на суху речовину становить 0,0226 грам, і є особливо небезпечною психотропною речовиною PVP. Вилучені у ОСОБА_8 - електронні ваги чорного кольору з нашаруванням речовини темно-коричневого кольору на поверхні масою в перерахунку на суху речовину становить 0,000009 грам та 1 (з 7 вилучених) зіп-пакеті з нашаруванням на поверхні масою 0,00004 грам, є особливо небезпечною психотропною речовиною PVP. Таким чином, ОСОБА_8 у зазначений вище період часу виконав всі дії, які вважав за необхідне для досягнення своєї злочинної мети щодо незаконного придбання та зберігання з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини.

В апеляційній скарзі зі зміненими доводами обвинувачений просить вирок скасувати. Його дії перекваліфікувати з ч.2 ст. 307 КК України на ч. 2 ст. 309 КК України. Зарахувати час тримання під вартою із розрахунку день попереднього ув`язнення за два дня позбавлення волі, за епізодами кримінального провадження вчиненні 31.12.2016, 02.01.2017, 07.01.2017 року. Згідно вимогам ч. 5 ст.72 КК України в редакції Закону від 26.11.2015 року №838-VII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання». Вважати ОСОБА_8 засудженим: за ч. 2 ст. 185 КК України - до позбавлення волі на строк 2 роки; за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України - позбавлення волі на строк 3 роки; за ч. 3 ст. 185 КК України - позбавлення волі на строк 3 роки; за ч. 2 ст. 309 КК України - позбавлення волі на строк 1 рік. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно визначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, зазначених у даному вироку і вироку Київського районного суду м. Полтави від 19.11.2024, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно визначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців. Строк відбування покарання ОСОБА_8 обчислювати з 17 травня 2024, коли він був затриманий за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, зарахувавши йому в відбуття покарання час тримання його під вартою із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі до набрання вироком законної сили.

В апеляційній скарзі захисник просить вирок - скасувати в частині визнання ОСОБА_8 винним у кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України. Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 і вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України призначити йому покарання за даною статтею у вигляді обмеження волі в санкції. Остаточне покарання ОСОБА_8 визначити на підставі ст. 70 КК України з урахуванням вироку Київського райсуду м. Полтави від 19.11.201 VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання». Строк відбування покарання ОСОБА_8 визначити з застосуванням ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону від 26.11.2015 року №838-VII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання». Цивільний позов ПАТ «Укртелеком» в особі Харківської філії ПАТ «Укртелеком» задовольнити частково на суму 6585, 57 грн.

В апеляційній скарзі зі зміненими доводами прокурор просить вирок змінити у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосуванням судом закону, який підлягає застосуванню - ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України від 21.11.2015 року № 838-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» (далі Закон № 838-VIII), та неправильним застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України щодо обов`язку зарахування судом частково відбутого покарання за попереднім вироком. Вважати ОСОБА_8 засудженим: за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 15 ч. З ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі; за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у виді 6 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно визначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років 2 (два) місяці. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, зазначених у даному вироку і вироку Київського районного суду м. Полтави від 19.11.2024, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно визначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років 6 (шість) місяців, зарахувавши в строк покарання термін частково відбутого ним покарання за попереднім вироком Київського районного суду м. Полтави від 19.11.2024. Строк відбування покарання ОСОБА_8 обчислювати з 17 травня 2024, коли він був затриманий за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, зарахувавши йому в відбуття покарання час тримання його під вартою із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі до набрання вироком законної сили. В іншій частині вирок Індустріального районного суду м. Харкова від 07.08.2025 залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника та обвинуваченого, які просили задовольнити свої апеляційні скарги, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу обвинуваченого, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги слід задовольнити частково, виходячи з наступних підстав.

Так, згідно ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На думку колегії суддів, зазначених вимог закону судом першої інстанції було дотримано у повному обсязі.

Як вбачається з вироку суду (т. 8 а. с. 227 - 235), фактичні обставини справи встановлені у порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, щодо обставин кримінальних правопорушень за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, викладених у обвинувальному акті, оскільки фактичні обставини вчинених кримінальних правопорушень ніким не заперечуються, що позбавляє права учасників судового провадження оскаржувати їх.

Дії ОСОБА_8 суд правильно кваліфікував за ч. 2 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб; за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, а саме замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у приміщення; за ч. 3 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у сховище; за ч. 2 ст. 307 КК України, а саме незаконне придбання, зберігання з метою збуту особливо небезпечних психотропних речовини.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги обвинуваченого про пом`якшення призначеного покарання, колегія суддів виходить з наступного.

Апеляційна інстанція перевіряючи вирок в частині призначення обвинуваченому покарання виходить з положень ст. 65 КК України, що суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 2, 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо). Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальній стан тощо.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який у відповідності до статті 12 КК України, є тяжкими злочином, а також особу обвинуваченого, який в сулу ст. 89 КК України раніше не судимий, одружений, не працевлаштований, осіб на утриманні не має, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_11 , суд визнав, щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

За наведених обставин суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, на думку колегії суддів, про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання в межах санкції частини статті за інкримінований йому злочин у виді позбавлення волі з реальним його відбуванням.

З урахуванням вищезазначених обставин, даних про особу обвинуваченого призначене судом першої інстанції покарання на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому відповідає вимогам ст. 50 та 65 КК України, оскільки за своїм видом та розміром є справедливим.

Обвинувачений ОСОБА_8 вину свою в скоєнні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 307 КК України не визнав.

Проте, не дивлячись на раніше зазначену позицію обвинуваченого його вина у вчинені цього кримінального правопорушення повністю підтверджується дослідженими в суді та наведеними у вироку доказами.

Так, висновок суду про доведеність вини ОСОБА_8 підтверджується сукупністю доказів, зібраних у встановленому порядку і безпосередньо досліджених судом, яким дана належна оцінка, зокрема: показаннями свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які допитані в суді першої інстанції.

Отже, встановлені судом першої інстанції фактичні обставини підтверджується наступними даними, отриманими:

- протоколу затримання від 17.05.2024 року;

- протоколу огляду речей та предметів від 18.05.2024 року;

- постанови слідчого від 18.05.2024 року;

- протоколу про проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з електронних інформаційних систем від 04.06.2024 року;

- висновку експертизи матеріалів, речовин та виробів № СЕ-19/121-24/13758-НЗПРАП від 28.05.2024 року;

- висновку експертизи матеріалів, речовин та виробів № СЕ-19/121-24/13759-НЗПРАП від 23.05.2024 року;

- висновку експертизи матеріалів, речовин та виробів № СЕ-19/121-24/13760-НЗПРАП від 23.05.2024;

- висновку експертизи матеріалів, речовин та виробів № СЕ-19/121-24/13757-НЗПРАП від 20.05.2024 року.

Пояснення свідка є логічними, послідовними та підтверджують правдивість інформації, яка повністю узгоджується з іншими матеріалами кримінального провадження, а тому у колегії суддів не має підстав для сумніву в їх достовірності.

Як вбачається з висновку експертів, які зроблені на підставі ретельно досліджених матеріалів та зразків, які направлені на дослідження та мають відповіді на всі питання поставлені перед експертом.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином оцінив та дослідив всі надані докази по справі і наведені у вироку, які не викликають сумніву у тому, що висновки суду підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Апеляційні доводи обвинуваченого та його захисника про незгоду з твердженням суду першої інстанції про наявність у обвинуваченого ОСОБА_8 мети збуту відповідних психотропних речовин не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду та спростовуються матеріалами провадження.

Також доводи ОСОБА_8 про те, що він придбав, зберігав особливо небезпечні психотропні речовини - PVP не з метою збуту, а для власного вживання, а тому його дії підлягають кваліфікації за ст. 309 КК України, є необґрунтованими і такими, що спростовуються сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів.

Що стосується апеляційних вимогзахисника про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_8 на користьПублічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Харківської філії ПАТ «Укртелеком» від 30.03.2017 року про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 42391,82 грн., цивільний позов Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Харківської філії ПАТ «Укртелеком» від 03.04.2018 року про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 8047,37 грн., оскільки судом першої інстанції були допущенні порушення процесуального та матеріального права щодо розв`язання цивільного позову, колегія суддів зазначає наступне:

Спричинена матеріальна шкода складається з вартості викраденого кабелю та вартості відновлювальних робіт відповідно до наданого розрахунку, а також із упущеної вигоди у зв`язку із припиненням надання послуг зв`язку абонентам, яким було проведено перерахунок вартості послуг. Вказані цивільні позови обґрунтовані, доведені наданими до цивільних позовів письмовими доказами, а тому підлягають задоволенню. В рахунок цивільних позовів суд стягує з ОСОБА_8 на користь Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Харківської філії ПАТ «Укртелеком» - 50439,19 грн.

Суд зобов`язаний усебічно, повно й об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати характер і розмір витрат, зумовлених злочином, установити причинний зв`язок між діянням і шкодою, що настала, й дати у вироку належну оцінку таким обставинам. Крім того, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Вказані вимоги закону, за переконанням колегії суддів, в повній мірі були враховані судом першої інстанції при визначенні розміру стягнутої моральної шкоди, отже апеляційні вимоги захисника в цій частині не підлягають задоволенню.

Звідси, колегія суддів погоджується з розміром відшкодування матеріальної та моральної шкоди з обвинуваченого ОСОБА_8 на користьПублічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Харківської філії ПАТ «Укртелеком» і підстав для скасування чи зміни вироку у цій частині, за доводами апеляційної скарги захисника не вбачає.

Натомість, ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції не застосував закон, який підлягає застосуванню, а саме ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України від 21.11.2015 року № 83 8-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» (далі Закон № 838-VIII), та неправильним застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України щодо обов`язку зарахування судом частково відбутого покарання за попереднім вироком.

Відповідно до правового висновку, наведеного в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.08.2018 у справі № 663/537/17 зазначено, що 26.11.2015 було прийнято Закон № 838-VIII, що набрав чинності 24.12.2015. Цим Законом було змінено ч. 5 ст. 72 КК України і визначено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, в якому до особи було застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Якщо особа вчинила злочин в період з 24 грудня 2015 до 20 червня 2017 (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону №838- VIII (пряма дія Закону M838-VIII).

Таким чином, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі.

За встановлених судом першої інстанції обставин ОСОБА_8 вчинив кримінальні правопорушення проти власності, зокрема і 31.12.2016, 02.01.2017, 07.01.2017.

Проте, затримання ОСОБА_8 відбулось лише 17.05.2024 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, яке він вчинив в той же день - 17.05.2024 і яке йому інкримінувалось разом з попередніми крадіжками в одному кримінальному провадження.

Тож, враховуючи вищевикладене, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України від 21.11.2015 року № 838-VIII, ОСОБА_8 в строк відбування покарання необхідно зарахувати строк перебування під вартою з 17.05.2024 до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів провадження, покарання ОСОБА_8 призначено відповідно до положень ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та вироком Київського районного суду м. Полтави від 19.11.2024 та остаточно визначено покарання у виді 6 років 6 місяців позбавлення волі.

Разом з цим, суд першої інстанції не застосував положення цієї норми в іншій частині, якою визначено, що у разі призначення засудженому покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у строк покарання зараховується покарання відбуте ним повністю або частково за попереднім вироком та не зарахував ОСОБА_8 у строк покарання термін частково відбутого ним покарання за попереднім вироком Київського районного суду м. Полтави від 19.11.2024, а отже не застосував закон, який підлягає застосуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є: незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Згідно зі ст. 409 КПК України підставою для зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

За наведеного, вирок суду підлягає зміні в частині призначеного покарання, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника частковому задоволенню.

Керуючись ст. 405, 407, 409, 414, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора задовільнити повністю, а апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника задовольнити частково.

Вирок Індустріального районного суду м. Харкова від 07.08.2025 року стосовно ОСОБА_8 змінити.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за:

- ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі;

- ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі;

- ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі;

- ч. 2 ст. 307 КК України до 6 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років 2 (два) місяці.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, зазначених у даному вироку і вироку Київського районного суду м. Полтави від 19.11.2024, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років 6 (шість) місяців, зарахувавши в строк покарання термін частково відбутого ним покарання за попереднім вироком Київського районного суду м. Полтави від 19.11.2024.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 обчислювати з 17 травня 2024, коли він був затриманий за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, зарахувавши йому в відбуття покарання час тримання його під вартою із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі до набрання вироком законної сили, тобто до 12.01.2026.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді