Справа №498/1431/25
Провадження по справі №1-кп/498/115/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2025 року с-ще. Велика Михайлівка

Великомихайлівський районний суд Одеської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт, який надійшов з угодою про визнання винуватості, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0000487 від 03 липня 2025 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполь Донецької області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого як ВПО за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 332 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він, 03.07.2025 за попередньою змовою з невстановленою досудовим розслідуванням особою (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) організував незаконне переправлення кількох осіб через державний кордон України поза межами пункту пропуску до Республіки Молдова (ПМР), шляхом перевезення їх від автомобільної дороги сполученням Київ-Одеса до державного кордону України. Так, 03.07.2025 близько 11:00 до ОСОБА_4 , за допомогою вказаного месенджеру зателефонувала невстановлена досудовим розслідуванням особа під ніком « ОСОБА_6 » (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) і повідомила про умови за яких він зможе незаконно перетнути кордон України, а саме запропонувала прийняти участь в організації незаконного переправлення кількох осіб через державний кордон України, на що ОСОБА_4 погодився. Крім того, в невстановлену дату та час, але не пізніше 03.07.2025, невстановлена досудовим розслідуванням особа (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) за допомогою месенджеру «Телеграм» підшукала ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_5 , яких необхідно було переправити через державний кордон поза пунктами пропуску. Так, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, ОСОБА_4 за попередньою змовою з невстановленою досудовим розслідуванням особою (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) організували незаконне переправлення кількох осіб через державний кордон України поза межами пункту пропуску до Республіки Молдова (ПМР), шляхом перевезення їх від автомобільної дороги сполученням Київ-Одеса до державного кордону України. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на організацію незаконного переправлення кількох осіб через державний кордон України, 03.07.2025 близько 13:30 години ОСОБА_4 достовірно знаючи, що ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 будучи громадянами України призовного віку та не мають можливості у законному порядку перетнути державний кордон України через встановлені пункти пропуску, але мали намір потрапити на територію Республіки Молдова, в обхід встановлених пунктів пропуску та блокпостів дорогою до кордону, діючи за попередньою змовою з невстановленою досудовим розслідуванням особою, умисно, в повній мірі усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, виконуючи вказівки невстановленої досудовим розслідуванням особи (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), залучив в якості перевізника ОСОБА_11 , який не був обізнаний про дійсний наміри невстановленої досудовим розслідуванням особи та ОСОБА_4 щодо незаконного перетину державного кордону України поза межами пункту пропуску, на автомобілі марки «ЗАЗ DAEWOO», зеленого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебував в користуванні та яким керував ОСОБА_11 - ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 після отримання інструкцій та настанов від ОСОБА_4 , вирушили від точки їх збору, а саме автомобільної дороги сполученням Київ-Одеса неподалік с. Стара Єлизаветівка Березівського району Одеської області, а ОСОБА_4 керував діями водія ОСОБА_11 вказуючи напрямок та маршрут руху, дані про які отримував від невстановленої досудовим розслідуванням особи (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) та прибувши до с. Великокомарівка Роздільнянського району Одеської області, ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вирушили в бік державного кордону в пішому порядку та рухалися в напрямку, який вказав ОСОБА_4 . Проте, 03.07.2025 о 17:20 ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 було викрито та зупинено працівниками Державної прикордонної служби України на околиці с. Великокомарівка Роздільнянського району Одеської області неподалік державного кордону України при спробі незаконного перетину кордону України.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 332 КК України за кваліфікуючими ознаками: організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вчинене щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб.

Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано вірно.

Згідно угоди про визнання винуватості від 02.09.2025, укладеної між прокурором Роздільнянської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000487 від 03.07.2025, з одного боку, та між обвинуваченим ОСОБА_4 з іншого боку, за участю захисника - адвоката ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Враховуючи обставини, визначені ст. 470 КПК України, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 332 КК України, особу обвинуваченого, який щиро розкаявся, беззастережно визнав свою винуватість, враховуючи те, що відповідно до положень ч.5 ст. 12 КК України обвинуваченим вчинено тяжкий злочин, взявши до уваги наявність обставин, передбачених ст. 66 КК України, сторони прийшли до згоди призначити покарання ОСОБА_4 в межах санкції ч.2 ст. 332 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України та звільненням з іспитовим строком з позбавленням права обіймати посади у митних органах та органах охорони державного кордону, пов`язані з оформленням перетину громадянами державного або митного кордону України, а також з безпосередньою охороною державного кордону на строк 2 роки.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України, визнав повністю та підтвердив, що угода про визнання винуватості укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягав на її затвердженні.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні просив суд затвердити угоду про визнання винуватості від 02.09.2025, укладену між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні також просив суд затвердити угоду про визнання винуватості від 02.09.2025 року.

Суд, вивчивши надані матеріали, вислухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника приходить до наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним про визнання винуватості. Згідно ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 332 КК України, яке згідно ст. 12 КК України, є тяжким злочином, внаслідок якого шкоду нікому не завдано.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені п. п. 1 - 4 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України є беззастережне визнання винуватості, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, щире каяття, відсутність притягнень до кримінальної відповідальності, позитивна характеристика по місцю проживання, перебування у нього на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлені.

За таких обставин суд вважає, що до обвинуваченого ОСОБА_4 , при усіх зазначених обставинах, можливо застосувати покарання, передбачене санкцією ч.2 ст. 332 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України та звільненням з іспитовим строком з позбавленням права обіймати посади у митних органах та органах охорони державного кордону, пов`язані з оформленням перетину громадянами державного або митного кордону України, а також з безпосередньою охороною державного кордону на строк 2 роки.

Виходячи із вищевикладеного, дослідивши угоду про визнання винуватості та переконавшись, що укладена угода є добровільним волевиявленням обвинуваченого, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, з`ясувавши у обвинуваченого, чи цілком він розуміє наслідки затвердження угоди, роз`яснивши обвинуваченому його право на справедливий судовий розгляд, встановивши правильне розуміння обвинуваченим змісту та наслідків затвердження угоди, а також перевіривши її відповідність вимогам кримінального процесуального законодавства, заслухавши доводи учасників судового засідання та роз`яснивши їм обмеження права щодо оскарження вироку, передбачені ст. 473 КПК України, суд вважає, що угода про визнання винуватості від 02 вересня 2025 року, укладена між прокурором Роздільнянської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000487 від 03 липня 2025, з одного боку,та між обвинуваченим ОСОБА_4 , з іншого боку, за участю захисника - адвоката ОСОБА_5 , відповідають вимогам КПК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, узгоджені вид та міра покарання відповідають загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, у зв`язку із чим суд вважає, що угода підлягає затвердженню.

Цивільний позов не заявлений.

За вимогами ч. 4 ст. 174КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування.

При цьому, суд виходить з того, що п.4 ч.1 ст. 96-2 КК України визначено, що у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання, застосовується спеціальна конфіскація.

Положеннями ст. 96-1 КК України визначено, що спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Спеціальна конфіскація застосовується, в тому числі, на підставі обвинувального вироку суду.

Згідно ч. 9 ст.100 КПК України, питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

З матеріалів провадження вбачається, що кримінальне правопорушення було вчинено за допомогою мобільного телефону марки «Iphone 12 Pro», IMEI 1: НОМЕР_2 IMEI 2: НОМЕР_3 ; з сім-карткою мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна» моб.тел.: НОМЕР_4 , які належать ОСОБА_4 .

Тому суд вважає, що оскільки кримінальне правопорушення було вчинено за допомогою вказаного телефону, то зазначені речовий доказ підлягає спеціальній конфіскації, згідно ст. 96-1 КК України, ч.9 ст. 100 КПК України, як знаряддя злочину.

Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 124, 314, 373, 374, 394, 468, 473, 474, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Угоду про визнання винуватості від 02.09.2025, укладену між прокурором Роздільнянської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000487 від 03 липня 2025 року з одного боку, та між обвинуваченим ОСОБА_4 з іншого боку, за участю захисника ОСОБА_5 - затвердити.

ОСОБА_4 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 332 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади у митних органах та органах охорони державного кордону, пов`язані з оформленням перетину громадянами державного або митного кордону України, а також з безпосередньою охороною державного кордону на строк 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням строком на 3 (три) роки.

На підставі п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід у виді застави у розмірі 121 120,00 гривень, внесеної за обвинуваченого ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000487 від 03 липня 2025 року до вступу вироку у законну силу - залишити без змін.

Заставу у розмірі 121 120,00 грн. внесену заставодавцем ОСОБА_12 на рахунок ТУ ДСА в Одеській області згідно з квитанцією № ПН12 від 07 липня 2025 року, призначення платежу «платіж застава за ОСОБА_4 згідно ухвали Роздільнянський районний суд Одеської області по справі № 511/2212/25 від 05.07.2025 платник ОСОБА_12 » повернути заставодавцю ОСОБА_12 відповідно до ст.182 КПК України, після набрання вироком законної сили.

Застосувати спеціальну конфіскацію до мобільного телефону марки «Iphone 12 Pro», IMEI 1: НОМЕР_2 IMEI 2: НОМЕР_3 ; з сім-карткою мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна» моб.тел.: НОМЕР_4 , які належать ОСОБА_4 , тобто примусове безоплатне вилучення у власність держави.

Скасувати арешт, накладений ухвалами слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 09.07.2025, 09.07.2025, 14.07.2025.

Речові докази: автомобіль марки «ЗАЗ DAEWOO», зеленого кольору, д/з НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_5 , який належить на праві власності ОСОБА_13 та який перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; автомобіль марки «Nissan Primera», сірого кольору, д/з НОМЕР_6 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_7 , який належить на праві власності ОСОБА_14 та який перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_15 ; мобільний телефон марки «Armor» моделі «X5 Pro», чорного кольору IMEI 1: НОМЕР_8 , IMEI 2: НОМЕР_8 ; з сім-карткою ПрАТ «Київстар» моб. тел.: НОМЕР_9 , який належить ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; мобільний телефон марки «Armor» моделі «X9 Pro», чорного кольору з червоними вставками IMEI 1: НОМЕР_8 , IMEI 2: НОМЕР_8 ; з сім-карткою ПрАТ «Київстар» моб. тел.: НОМЕР_10 , який належить ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ; купюру номіналом 100 доларів США серії KB57677216E, мобільний телефон марки «IPhone» моделі «5», ІМЕІ НОМЕР_11 , серійний номер НОМЕР_12 з сім-карткою оператору мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» - НОМЕР_13 , який належить та яким користується ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; мобільний телефон марки «IPhone» моделі «16 pro», ІМЕІ НОМЕР_14 , ІМЕІ НОМЕР_15 серійний номер НОМЕР_16 з сім-карткою оператору мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» моб.тел.: НОМЕР_17 , який належить та яким користується ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Mi 11 Lite 4G», ІМЕІ 1 НОМЕР_18 , ІМЕІ 2 НОМЕР_19 з сім карткою ПрАТ «Київстар» - НОМЕР_20 , який належить ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi 13», ІМЕІ НОМЕР_21 , ІМЕІ НОМЕР_22 з сім-карткою мобільного оператора ПрАТ «Київстар» моб.тел. НОМЕР_23 , який належить ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , купюру номіналом 100 доларів США серії LG02811366E - повернути власникам.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України шляхом подачі апеляційної скарги через Великомихайлівський районний суд Одеської області до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, прокурору, захиснику.

Суддя ОСОБА_1