Справа №359/6946/24
Провадження №1-кп/359/266/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2025 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисників адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , потерпілого ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

за наслідками судового розгляду з технічною фіксацією, в тому числі з використанням дистанційного зв`язку ВКЗ, в об`єднаному судовому провадженні за кримінальним провадженням №0001225, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.06.2024 року та кримінальним провадженням №0000870, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.09.2024 року, що надійшло до суду з обвинувальним актом відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бориспіль Київської області, громадянина України, українця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого згідно вимог ст. 89 КК України,

по обвинуваченню у скоєнні ним кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 4 ст. 186 та ч.1 ст. 121 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_7 , будучи раніше засудженим за вчинення злочину проти власності, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення і перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив, та повторно вчинив кримінальне правопорушення злочин, передбачений ч. 4 ст. 186 КК України, за наступних обставин.

Так, 14.06.2024 о 15 год. 40 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився біля магазину «Продукти» по вул. Кошового, 4 в м. Борисполі Київської області, де побачив ОСОБА_10 , який йшов до цього магазину.

У це час у ОСОБА_7 виник кримінально протиправний намір відкрито заволодіти грошовими коштами ОСОБА_10 .

Після наближення ОСОБА_10 до входу магазину «Продукти», ОСОБА_7 , реалізуючи свій кримінально протиправний намір спрямований на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, в умовах воєнного стану, повторно, розуміючи та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, переслідуючи корисливий мотив, підійшов впритул до ОСОБА_10 та правою рукою відкрито викрав з нагрудної кишені сорочки ОСОБА_10 600 грн.

Одразу після вчинення грабежу, ОСОБА_7 зайшов до приміщення магазину «Продукти» у якому, за викрадені у потерпілого грошові кошти, купив для себе продукти харчування та сигарети, і втік з місця вчинення злочину з рештою викрадених грошових коштів ОСОБА_10 .

Своїми кримінально протиправними діями ОСОБА_7 спричинив потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду в сумі 600 грн.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив дії, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, тобто вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч. 4 ст. 186 КК України.

Окрім того, ОСОБА_7 приблизно з 12 год. по 14 год. 24.08.2024 знаходився на території ДТЕК Київські Регіональні Електромережі в м. Бориспіль за адресою: м. Бориспіль вул. Старокиївська, буд. 71, де вживав спиртні напої разом з ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .

Під час вживання спиртних напоїв між ОСОБА_7 та ОСОБА_14 і ОСОБА_15 на ґрунті неприязних стосунків виник конфлікт, під час якого у ОСОБА_7 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_14 за допомогою дерев`яної палиці.

Реалізуючи свій умисел, приблизно о 15 год. 24.08.2024 ОСОБА_7 направився до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , взяв дерев`яну палицю довжиною приблизно 1 м, пішов в напрямку території ДТЕК Київські Регіональні Електромережі в м. Бориспіль, по дорозі зустрів ОСОБА_14 та ОСОБА_15 біля магазину «Продукти» по вул. Романа Шухевича, 4, в м. Бориспіль, та, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, наніс ОСОБА_14 кілька ударів палицею по голові та руках, якими потерпілий захищав голову від ударів.

Вказаними діями ОСОБА_7 заподіяв ОСОБА_14 тілесні ушкодження у виді: закритої черепно-мозкової травми з забоєм головного мозку; перелому правої скроневої кістки; набряку головного мозку. Вказані ушкодження є тяжкими тілесними ушкодженнями, небезпечними для життя в момент заподіяння.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив дії, які виразились в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння, чим вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 121 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 не визнав, а вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України визнав частково.

З цього приводу судом проведено допит обвинуваченого, допит потерпілого, свідків обвинувачення в обох кримінальних провадженнях, та досліджено докази обвинувачення, подані прокурором в ході судового розгляду.

Судовий розгляд проведено у відповідності до ст.ст. 318-368 КПК України.

За наслідками проведення судового розгляду в об`єднаному судовому провадженні, суд дійшов до переконання, що обвинувачений ОСОБА_7 є винним у вчиненні зазначених вище кримінальних правопорушень, незважаючи на невизнання та часткове визнання ним своєї вини у вчиненні таких. Зазначене підтверджується відповідно наданими показами потерпілого, свідків та дослідженими письмовими докази сторони обвинувачення.

При цьому, судом не встановлено порушень вимог кримінально-процесуального законодавства при отриманні таких доказів стороною обвинувачення, які б свідчили про їх очевидну недопустимість чи недопустимість в тій чи іншій частині.

Під час допиту в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 по епізоду з потерпілим ОСОБА_10 своєї вини не визнав та, не оспорюючи фактичних обставин, місця та часу події, про які зазначено в обвинувальному акті, показав, що грабежу не вчиняв, оскільки він забрав у потерпілого свої кошти, які той заборгував йому за виконану роботу по перенесенню меблів. Робота коштувала 1000 грн., з яких потерпілий йому віддав лише 300 грн., а 700 був винен. Тож, вважає, що грошові кошти в розмірі 600 грн., які він забрав з кишені ОСОБА_10 були як розрахунок за борг.

В той же час, такі пояснення обвинуваченого повністю спростовуються показами потерпілого ОСОБА_10 , наданими безпосередньо під час допиту в судовому засіданні, а також письмовими доказами, наданими стороною обвинувачення та дослідженими під час судового розгляду.

Так, допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_10 показав, що до події, яка відбувавсь влітку 2024 року, точної дати не пам`ятає, він бачив обвинуваченого неодноразово біля магазину «Продукти», вони вітались, проте, як його звати не знав. В день, коли сталась подія, він прийшов до зазначеного магазину купити продукти, біля магазину стояв ОСОБА_7 . Вони привітались і потім обвинувачений підійшов та витягнув у нього з кишені сорочки грошові кошти в розмірі 600 грн. Чому обвинувачений це зробив йому не відомо. Після цього обвинувачений зайшов в магазин, він пішов за ним та просив повернути гроші, проте той не повернув. Також свідок зазначив, що ніякого боргу у нього перед ОСОБА_7 не має, раніше ніде з ним не працював, щодо роботи по перенесенню меблів нічого не знає. В той же час, претензій до обвинуваченого не має, оскільки грошові кошти в розмірі 600 грн. працівники поліції йому повернули.

В судовому засіданні також були допитані свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , заявлені стороною обвинувачення по даному епізоду.

Так, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показала, що працює продавцем в магазині «Продукти», що розташований по вул. Кошового, 4 в м. Борисполі, в день коли сталась подія також там працювала. Точної дати та часу не пам`ятає, лише пригадує, що було літо 2024 року. Вона була на робочому місці. До магазину зайшов ОСОБА_7 , було помітно, що він у нетверезому стані. За ним зайшов ОСОБА_10 . Обвинувачений попросив налити йому вина, після чого почав знімати біля прилавка штани. Наливши вина, вона повернулась до каси і ОСОБА_7 дав їй 500 грн. Вона його розрахувала та віддала решту. Потім обвинувачений купив іще сметану, дав 100 грн., а вона йму решту. В цей час потерпілий стояв біля ОСОБА_16 та казав останньому, щоб той віддав йому гроші. На її запитання що сталось, потерпілий відповів, що обвинувачений вкрав у нього гроші в розмірі 600 грн. Після цього між обвинуваченим та потерпілим почалась суперечка та штовханина. Вона їх вигнала на вулицю, і після того як вони вийшли, попросила покупця на ім`я ОСОБА_17 , який в цей час зайшов до магазину, розборонити обвинуваченого та потерпілого, оскільки ОСОБА_7 на вулиці продовжував штовхати ОСОБА_18 , а їй було відомо, що у потерпілого нещодавно стався інсульт. Обвинувачений та потерпілий розійшлись. Через 20-30 хвилин приїхала поліція та прийшов ОСОБА_10 . Поліцейські зайшли в магазин, відібрали у неї пояснення з приводу того, що сталось, вилучили з каси 600 грн. та вилучили відеозаписи з камер спостереження.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показав, що він працює інспектором БПП ТОР у м. Бориспіль УПП в Київській області. Влітку 2024 року, точної дати не пам`ятає, в день коли сталась подія, він був на чергуванні у складі екіпажу «Лемур-Т2». Надійшла інформація з іншого екіпажу щодо викрадення у потерпілого грошей та орієнтування на ОСОБА_7 . Вони поїхали до місця проживання ОСОБА_7 , по дорозі зустріли останнього, він йшов з магазину. Обвинуваченого він знає, оскільки неодноразово викликали на останнього поліцію до магазину «Продукти». Вони з напарником підійшли до ОСОБА_7 і почали розпитувати з приводу події, той сказав, що має при собі кошти та продукти харчування. Після цього вони всі разом чекали слідчу групу.

Інші свідки по епізоду відкритого викрадення чужого майна, а саме: ОСОБА_19 та ОСОБА_20 судом не допитувались, оскільки сторона обвинувачення відмовились від їх подальшого виклику та допиту з причин неможливості їх явки до суду з поважних причин.

Окрім показань потерпілого ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України підтверджується також письмовими доказами, долученими стороною обвинувачення до матеріалів судової справи та дослідженими під час судового розгляду. Зокрема, такими є:

- витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001225 від 14.06.2024 року, відповідно до якого внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України (т. 2, а.с.67);

- повідомлення про злочин №140085655 від 14.06.2024 року, яке надійшли до чергової частини Бориспільського РУП ГУНП в Київській області (т. 2, а.с.69);

- протокол огляду місця події від 14.06.2024 року, який було проведено слідчим СВ Бориспільського РУП ГУНП в Київській області ст. лейтенантом ОСОБА_21 з ілюстрованою таблицею до протоколу. Місцем огляду являється приміщення магазину «Продукти», що знаходиться за адресою; Київська область, м. Бориспіль, вул. Кошового, 4 та прилегла земельна ділянка, яка розташована перед будівлею магазину. В ході цієї слідчої дії виявлено та вилучено відеозаписи із камер відеоспостереження із внутрішньої та зовнішньої сторони приміщення магазину «Продукти», що належить ФОП « ОСОБА_22 » (т. 2 а.с.71-76);

-протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 14.06.2024 року, відповідно до якої ОСОБА_10 повідомив, що 14.06.2024 року, близько 15 год. 30 хв. за адресою: АДРЕСА_2 , невідома особа з кишені сорочки викрала грошові кошти в розмірі 600 грн. (т. 2 а.с.77);

-протокол опитування про зовнішній вигляд особи, яка підлягає впізнанню від 14.06.2024 року, який провів старший слідчий СВ Бориспільського РУП ГУНП в Київській області, у присутності понятих, з метою отримання від потерпілого опису зовнішнього вигляду особи, яку він зможе впізнати та яка відносно нього вчинила кримінальне правопорушення 14.06.2024 року (т. 2 а.с.82,83);

-протокол пред`явлення для впізнання за фотознімками від 14.06.2024 року, яке було проведено старшим слідчим СВ Бориспільського РУП ГУНП в Київській області капітаном поліції ОСОБА_23 у присутності двох понятих, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_10 заявив, що впізнає особу на фотознімку №2, як особу, яка 14.06.2024 року, близько 16 год. відкрито заволоділа його грошовими коштами в розмірі 600 грн. біля магазину по вул. Кошового, 4 в м. Бориспіль. Відповідно Додатку №1 до даного протоколу, на фотознімку №2 зображено ОСОБА_7 (т. 2 а.с.84-87);

- протокол огляду предмету (оптичного диску з відеозаписами) від 14.06.2024 року здійснений слідчим слідчого відділу Бориспільського РУП ГУНП в Київській області капітаном поліції ОСОБА_24 , за участю потерпілого ОСОБА_10 . Під час проведення огляду встановлено, що предметом огляду є оптичний носій (диск формату DVD-R) з відеозаписами, вилученими в магазині «Продукти», що розташований за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Кошового, 4. (т.2 а.с.88-99).

-протокол огляду місця події від 14.06.2024 року, який було проведено ст. слідчим СВ Бориспільського РУП ГУНП в Київській області капітаном поліції ОСОБА_21 , у присутності понятих, з ілюстрованою таблицею. Місцем огляду являється приміщення магазину «Продукти» за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Кошового, 4. В ході даної слідчої дії виявлено та вилучено: грошові кошти купюрою 500 грн. №ЛЗ 6824376 та купюрою 100 грн. №УЕ 1334659, які знаходились на касовій зоні та які відповідно до розписки були повернуті потерпілому ОСОБА_10 (т. 2 а.с.101-109);

-протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 14.06.2024 року, яке було проведено ст. слідчим СВ Бориспільського РУП ГУНП в Київській області капітаном поліції ОСОБА_25 , у присутності захисника ОСОБА_9 , відповідно до якого 14.06.2024 року о 19 год. 00 хв. в м. Борисполі Київської області, по вул. Чайковського, поблизу буд. 20 затримано ОСОБА_7 (т. 2 а.с.123-126);

-протокол огляду від 14.06.2024 року, який було проведено ст. слідчим СВ Бориспільського РУП ГУНП в Київській області капітаном поліції ОСОБА_21 , у присутності понятих, з ілюстрованою таблицею. В ході огляду виявлено та вилучено грошові кошти номіналом: 200, 50, 20, 20, 20, 10 та 5 гривень. (т. 2 а.с.110-121);

-протоколи огляду від 25.06.2024 року, які були проведені ст. слідчим СВ Бориспільського РУП ГУНП в Київській області підполковником поліції ОСОБА_26 , відповідно до якого об`єктами огляду є оптичні носії інформації DVD-R диски «MEDIA» 4,7 ГБ 16х120 мін. Відео файли містить у собі відеозаписи з портативної камери працівників поліції, а саме членів екіпажу «Лемур-Т2» інспекторів БПП ТОР у м. Бориспіль УПП в Київській області ОСОБА_12 та ОСОБА_20 , на яких зафіксовано як ОСОБА_7 із лівої кишені брюк дістає грошові кошти, які з його слів він знайшов. (т. 2 а.с.139-150);

Окрім того, під час судового розгляду кримінального провадження, в присутності обвинуваченого, захисника, прокурора, під час дослідження доказів, було переглянуто DVD-R диск, на якому є два відео файли «1» та «2». При огляді відеофайлу з назвою «1» встановлено, що на відеозаписі відображено дату та час початку зйомки «06-14-2024 15:40:57», тривалість відеозапису складає 01 хв. 14 сек. Відеофіксація здійснюється на вході до магазину «Продукти», розташованого за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Кошового, 4. На початку відеозапису відображено як до входу вказаного магазину підходить потерпілий ОСОБА_10 , біля входу до магазину вже перебуває ОСОБА_7 , разом із невстановленою особою. Як тільки потерпілий ОСОБА_10 підходить ближче до ОСОБА_7 о 15 год 40 хв 59 сек, останній вітається з потерпілим за руку і одразу дістає щось із правої кишені потерпілого, потерпілий зазначив що це були грошові кошти в сумі 600 грн. (номіналом «500» та «100» грн). В подальшому потерпілий підходить до ОСОБА_7 та починає (зі слів потерпілого) просити в нього повернути грошові кошти, в цей час невстановлена особа йде з місця події в невідомому напрямку. Далі потерпілий відвертається від ОСОБА_7 та починає відходити від входу до магазину. В цей час ОСОБА_7 підходить до потерпілого який стоїть до нього спиною та намагається дістати щось із рюкзака потерпілого, проте нічого не дістає. Після цього повертається невстановлена особа і потерпілий, ОСОБА_7 та невстановлена особа заходять до приміщення вказаного магазину. На цьому відеозапис закінчується. При огляді відеофайлу з назвою «2» встановлено, що на відеозаписі відображено дату та час початку зйомки «06-14-2024 15:42:09», тривалість відеозапису складає 03 хв. 52 сек. Відеофіксація здійснюється у приміщенні магазину «Продукти» за вищевказаною адресою. Потерпілий підходить до каси, ОСОБА_7 підходить разом з ним, а невстановлена особа стоїть позаду біля холодильника. В подальшому ОСОБА_7 надає можливість потерпілому поверхнево обшукати його одяг, щоб ОСОБА_10 самостійно знайшов куди ОСОБА_7 сховав його гроші. Після цього ОСОБА_7 наносить потерпілому удар по обличчю, від чого у останнього з голови злетіла кепка. Потім ОСОБА_7 починає ходити по магазину та повертається до каси, де щось розповідає продавцю та потерпілому. Потім обіймає потерпілого. Після цього потерпілий та ОСОБА_7 ходять по магазину та про щось розмовляють. Згодом потерпілий виходить з магазину, а ОСОБА_7 підходить до каси та знімає штани. Далі в магазин заходить потерпілий і починає про щось розмовляти з ОСОБА_7 . Після цього ОСОБА_7 передає продавцю грошові кошти і відео закінчується.

Під час перегляду вказаного відео обвинувачений не заперечував той факт, що це саме він є тією особою чоловічої статі, яка зафіксована на відео та яка підходить до потерпілого та дістає із його кишені грошові кошти. Проте, такі свої дії обвинувачений тлумачить як повернення йому боргу потерпілим, а не викрадення.

В той же час, таке твердження обвинуваченого повністю спростовуються показами потерпілого ОСОБА_10 , який зазначив, що саме обвинувачений викрав з його кишені грошові кошти в сумі 600 грн. При цьому, ніякого боргу у нього перед ОСОБА_7 не має, раніше ніде з ним не працював, щодо роботи по перенесенню меблів нічого не знає, ніколи ОСОБА_7 ні про що не просив. Також покази потерпілого узгоджуються з показами свідка ОСОБА_11 , яка зазначила, що в магазині потерпілий казав ОСОБА_7 , щоб той віддав йому гроші, а на її запитання що сталось, потерпілий повідомив, що обвинувачений вкрав у нього грошові кошти в розмірі 600 грн.

Таким чином, із отриманих у судовому засіданні показань потерпілого ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_11 , а також досліджених письмових доказів судом встановлено, що ОСОБА_7 вчинив умисні дії, які виразились у відкритому викраденні чужого майна, а саме грошових коштів у розмірі 600 грн., які належали потерпілому.

Так, показання потерпілого суд визнає належними та допустимими, оскільки вони отримані в ході безпосереднього допиту в суді, за участю обвинуваченого та його захисника. Цей доказ повністю підтверджує винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

При цьому дані показання потерпілого є конкретними, послідовними, а також підтверджуються сукупністю досліджених судом доказів, зокрема: протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками від 14.06.2024 року, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_10 заявив, що впізнає особу на фотознімку №2, як особу, яка 14.06.2024 року, близько 16 год. відкрито заволоділа його грошовими коштами в розмірі 600 грн. біля магазину по вул. Кошового, 4 в м. Бориспіль; переглянутим в судовому засіданні DVD-R диском з відеозаписами від 14.06.2024 року, вилученими в магазині «Продукти», що розташований за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Кошового, 4, який долучено до протоколу огляду предмету від 14.06.2024 року та з якого вбачається, як обвинувачений ОСОБА_7 відкрито викрадає у потерпілого з кишені грошові кошти.

За таких обставин, суд критично відноситься до показань обвинуваченого в частині заперечення відкритого викрадення чужого майна та розцінює їх як бажання виправдати свою протиправну поведінку, оскільки вони повністю спростовані дослідженими судом доказами, аналіз яких наведено вище.

Таким чином, зазначені вище докази підтверджують снування та перебіг самої події кримінального правопорушення, її місце, спосіб та інші істотні обставини вчинення злочину, а також наявність в діях ОСОБА_7 складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

По епізоду умисного тяжкого тілесного ушкодження, обвинувачений ОСОБА_7 свою вину визнав частково. При цьому, не оспорюючи фактичних обставин, місця та часу події, про які зазначено в обвинувальному акті, а також тяжкості тілесних ушкоджень, вважає, що такі дії ним вчинені з підстав самозахисту. Під час допиту в судовому засіданні обвинувачений показав, що біля магазину «Продукти», точної дати не пам`ятає, вживав із знайомими, в тому числі з ОСОБА_14 , алкогольні напої протягом півтори години. Після цього між ними виник конфлікт, з приводу чого не пам`ятає. Останні почали на нього нападати. Після цього він направився до місця свого проживання, де знайшов палицю та повернувся назад. Один з трьох чоловіків втік, двоє залишились і між ними почалась бійка. Під час бійки хтось із тих двох, що залишились, попав йому кулаком по голові. Він бив палицею переважно по руках, проте один раз вдарив потерпілого по голові.

Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_7 визнав себе винним частково, його вина у вчиненні кримінального правопорушення повністю підтверджується, дослідженими в судовому засіданні, доказами.

Так, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показав, що працює старшим дільничним Бориспільського РУП ГУНП в Київській області та знає обвинуваченого з 2011 року. 24.08.2024 року в обідню перерву знаходився за адресою місця проживання обвинуваченого, з метою перевірки дотримання ОСОБА_7 цілодобового домашнього арешту. Проте, обвинуваченого там не виявив та направився в сторону вул. Ватутіна. В цей час він побачив двох невідомих йому осіб, які бігли зі сторони вул. Ватутіна між буд. 73-а та магазином, який знаходився навпроти цього будинку. Бігли вони в напрямку магазину. В цей час також побачив ОСОБА_7 , який перебував біля магазину. Він запитав у обвинуваченого у зв`язку з чим він тут перебуває, на що останній нічого не відповів та направився в сторону свого місця проживання. Двоє невідомих чоловіків, які підійшли до магазину сказали, що у них з ОСОБА_7 виник конфлікт, у зв`язку з чим, йому не відомо. Через деякий час, ОСОБА_7 знову повернувся до магазину з якимось предметом в руках, замотаним в ганчірку та підійшов до них. Побачивши, що ОСОБА_7 в руках тримає дерев`яну палицю, схожу на ніжку від стола чи стільця, він попередив останнього, щоб той ніяких дій не вчиняв, проте обвинувачений не реагував на нього. Після цього на розі магазину між обвинуваченим та двома невідомими почалась суперечка, яка згодом перейшла в бійку. На його зауваження припинити бійку чоловіки не реагували. Бійка відбувалась між обвинуваченим та потерпілим, інший чоловік не підходив. Під час бійки ОСОБА_7 розмахував палицею. Він бачив, як останній кілька разів попав потерпілому по голові в праву скроневу частину, а також наносив потерпілому удари по руках, оскільки останній ними закривався. При цьому він не бачив, чи наносив потерпілий обвинуваченому удари. Після цього, він відійшов в сторону та зателефонував на 102, щоб зафіксувати даний факт. Коли повернувся вже нікого біля магазину не було, хто з них куди пішов йому не відомо.

Крім показань свідка ОСОБА_13 вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України підтверджується також письмовими доказами, долученими стороною обвинувачення до матеріалів судової справи та дослідженими під час судового розгляду. Зокрема, такими є:

- витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000870 від 03.09.2024 року, відповідно до якого внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України (т. 1, а.с.209);

- повідомлення про злочин №170609287 від 24.08.2024 року, яке надійшло до чергової частини Бориспільського РУП ГУНП в Київській області (т. 1, а.с.211);

- довідка стаціонарного відділення КНП «Бориспільська багатопрофільна лікарні інтенсивного лікування» від 24.08.2024 року, видана Бориспільському відділу поліції в Київській області, відповідно до якої ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 була надана медична допомога в травмпункті КНП «ББЛІЛ», діагноз: ЧМТ?, забій правого колінного суглобу (т. 1, а.с.211);

- повідомлення про злочин №176348226 від 05.09.2024 року, яке надійшло до чергової частини Бориспільського РУП ГУНП в Київській області (т. 1, а.с.213);

- рапорт пом. чергового Красноградського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_27 про отримання повідомлення від приймального відділення Красноградської ЦРЛ по телефону щодо отримання ОСОБА_14 24.08.2024 року в м. Бориспіль тілесних ушкоджень у виді ЗЧТМ, перелом кісток черепа та реєстрації ЄО №5863 від 03.09.2024 року (т. 1, а.с.215);

- рапорт старшого інспектора чергового Красноградського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_28 , відповідно до якого 05.09.2024 року отримано заяву та зареєстровано ЄО №5931 від 05.09.2024 року як: ТТУ (ст. 121 ч. 1). В результаті опрацювання вказаної інформації встановлено наступне: 05.09.2024 року надійшло повідомлення про злочин №176345900 відносно ОСОБА_14 , якому 24.08.2024 року в м. Бориспіль по вул. Старокиївській завдано тілесних ушкоджень у виді ЗЧТМ, перелом кісток черепа (т. 1, а.с.217);

- висновок експерта № 12-14/127-КР/24 від 06.09.2024 року, відповідно до якого на підставі даних з урахуванням наданої медичної документації, на ім`я ОСОБА_14 , 1988р.н., згідно медичної карти стаціонарного хворого № 5715 останньому встановлений діагноз: ЗЧМТ з забоєм головного мозку, перелом правої скроневої кістки. Набряк головного мозку. По ступеню тяжкості закрита черепно-мозкова травма відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, що були небезпечними для життя згідно п.п.2.1.1.а 2.1.2, 2.1.3 б, в «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.1995р (т. 1, а.с.220, 221);

- висновок експерта № 127д від 31.10.2024 року, відповідно до якого при вивченні медичних документів ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 виявлено ушкодження: ЗЧМТ з забоєм головного мозку, перелом правої скроневої кістки, набряк головного мозку. При вивченні протоколу допиту свідка ОСОБА_13 та відеозапису слідчого експерименту за участю ОСОБА_13 від 26.10.2024 року описані вище тілесні ушкодження могли утворитися за обставин викладених у протоколі допиту свідка та відеозапису слідчого експерименту за його участю (т. 1, а.с.222-224);

- висновок судово-психіатричного експерта №416 від 20.11.2024 року відділення амбулаторних судово-психіатричних експертиз КНП КОР «ОПНМО» відносно ОСОБА_7 , відповідно до якого останній у період вчинення інкримінованих йому діянь страждав і в даний час страждає на емоційно нестабільний розлад особистості. У період вчинення інкримінованих йому дій в тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності не перебував. За своїм психічним станом у період вчинення інкримінованих йому дій міг і в даний час може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (т. 1 а.с.232,233);

- протокол огляду документа від 27.11.2024 року, проведений старшим слідчим СВ Бориспільського РУП ГУНП в Київській області підполковником поліції ОСОБА_29 . Під час проведення огляду встановлено, що предметом огляду є оптичний носій-диск формату DVD-R. На вказаному диску міститься інформація з нагрудних відеокамер працівників УПП в м. Бориспіль під час спілкування поліцейських з ОСОБА_14 в приміщенні КНП «ББЛІЛ». (т.2 а.с.16-21).

-протокол опитування про зовнішній вигляд особи, яка підлягає впізнанню від 31.10.2024 року, яке провів старший слідчий СВ Бориспільського РУП ГУНП в Київській області підполковник поліції ОСОБА_29 , у присутності понятих, з метою отримання від потерпілого опису зовнішнього вигляду чоловіка, який 24.08.2024 року біля території ПрАТ «ДТЕК» в м. Бориспіль заподіяв йому тілесні ушкодження (т. 2 а.с.22,23);

-протокол пред`явлення для впізнання за фотознімками від 31.10.2024 року, яке було проведено старшим слідчим СВ Бориспільського РУП ГУНП в Київській області підполковником поліції ОСОБА_29 у присутності двох понятих, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_14 заявив, що впізнає особу на фотознімку №3, а саме ОСОБА_30 , який 24.08.2024 року, в м. Борисполі наніс йому удар дерев`яною палицею по голові, чим спричинив тілесні ушкодження. Відповідно Додатку №1 до даного протоколу, на фотознімку №3 зображено ОСОБА_7 (т. 2 а.с.24-27);

-протокол проведення слідчого експерименту від 31.10.2024 року, який було проведено слідчим СВ Бориспільського РУП ГУНП в Київській області підполковником поліції ОСОБА_29 , за участю потерпілого ОСОБА_14 з метою перевірки та уточнення його показів (т. 2 а.с.28-31).

-довідка про освідування особи з метою виявлення слідів кримінального правопорушення або особливих прикмет (на підставі ст. 241 КПКУ) від 05.09.2024 року видана лікарем КНП «Красноградська центральна районна лікарня», відповідно до якої у ОСОБА_14 виявлено ЗЧМТ та перелом правої скроневої кістки (т. 2 а.с.32);

-медична документація, зокрема: медична карта стаціонарного хворого КНП «Красноградська центральна районна лікарня» №5715 від 05.09.2024 року, відповідно до якої 03.09.2024 ОСОБА_14 госпіталізовано до КНП «Красноградська центральна районна лікарня»; виписка із медичної карти амбулаторного хворого №8038/371 КНП «Бориспільська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» від 26.08.2024 року відповідно до якої ОСОБА_14 перебував у стаціонарі з 24.08.2024 по 26.08.2024 з діагнозом: ВЧМТ. Забій головного мозку. Перелом великого крила клиноподібної кістки, скроневої кістки та виличкової дуги справа. Субдуральні нашарування зліва; виписка із медичної карти амбулаторного хворого №5715, відповідно до якої у ОСОБА_14 діагностовано стан після тяжкої ЗЧМТ з забоєм головного мозку, перелом правої скроневої кістки та крила клиноподібної кістки, вестибуло-атактичний синдром та набряк головного мозку; виписка із медичної карти амбулаторного хворого №9.16956 КНП Харківської обласної ради «Обласна клінічна лікарня» від 20.09.2024 року, відповідно до якої ОСОБА_14 перебував у стаціонарі з 05.09.2024 по 20.09.2024 з діагнозом: гостра закрита тяжка черепно-мозкова травма. Забій головного мозку з формуванням субдуральної гематоми лівої гемісфери мозку. Фрагментарний перелом правої скроневої кістки. Забій тканин правої області. Набряк головного мозку. (т. 2 а.с.33-50);

-протокол опитування про зовнішній вигляд особи, яка підлягає впізнанню від 25.10.2024 року, яке проведено ст. слідчим СВ Бориспільського РУП ГУНП в Київській області підполковником поліції ОСОБА_29 , у присутності понятих, за участю свідка ОСОБА_31 , про змогу останнього впізнати особу, шляхом з`ясування питань про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, а також про обставини, яких він бачив таку особу (т.2 а.с.52,53);

-протокол пред`явлення для впізнання за фотознімками від 25.10.2024 року, яке було проведено старшим слідчим СВ Бориспільського РУП ГУНП в Київській області підполковником поліції ОСОБА_29 у присутності двох понятих, відповідно до якого свідок ОСОБА_32 заявив, що впізнає особу на фотознімку №2, а саме ОСОБА_30 , який 24.08.2024 року приходив на підприємство ДТЕК в м. Борисполі до ОСОБА_33 , і який зі слів ОСОБА_14 заподіяв йому удар дерев`яною палицею по голові. Відповідно Додатку №1 до даного протоколу, на фотознімку №2 зображено ОСОБА_7 (т. 2 а.с.54-57);

-протокол проведення слідчого експерименту від 26.10.2024 року, який було проведено слідчим СВ Бориспільського РУП ГУНП в Київській області підполковником поліції ОСОБА_29 , за участю свідка ОСОБА_13 , з метою перевірки та уточнення його показів (т. 2 а.с.58-62);

- протокол проведення слідчого експерименту від 19.11.2024 року, який було проведено слідчим СВ Бориспільського РУП ГУНП в Київській області підполковником поліції ОСОБА_29 , за участю підозрюваного ОСОБА_7 , з метою перевірки та уточнення його показів (т. 2 а.с.63-66).

Потерпілий ОСОБА_34 , за погодженням між сторонами кримінального провадження, не допитувався судом, у зв`язку з його неможливістю прибути в судове засідання. Сторона захисту з цього приводу не наполягала на допиті останнього.

Окрім того, свідок обвинувачення ОСОБА_32 , по даному епізоду, судом не допитувався, оскільки сторона обвинувачення відмовилась від його подальшого виклику та допиту у зв`язку з неможливістю його явки до суду з поважних причин.

Указані обставини, на думку суду, не перешкоджають завершенню судового розгляду в кримінальному провадженні.

Таким чином, із отриманих у судовому засіданні показань свідка ОСОБА_13 , а також досліджених письмових доказів судом встановлено, що ОСОБА_7 вчинив умисні дії, які виразились в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння.

Так, показання свідка ОСОБА_13 суд визнає належними та допустимими, оскільки вони отримані в ході безпосереднього допиту в суді, цей доказ повністю підтверджує винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Показання даного свідка узгоджуються з іншими письмовими доказами у справі, дослідженими в ході судового розгляду, зокрема такими є: протокол проведення слідчого експерименту за участю потерпілого від 31.10.2024 року, де останній зазначив, що 24.08.2024 року перебував у відрядженні в м. Бориспіль, де познайомився ОСОБА_7 , з яким спільно вживали спиртні напої. Через деякий час між ними відбувся словесний конфлікт. В подальшому він направився до продуктового магазину, де зустрів дільничного інспектора поліції та почав з ним спілкуватись. Після цього ОСОБА_7 підбіг до нього та наніс йому зверху один удар дерев`яною палицею по голові, чим заподіяв тілесні ушкодження. Під час слідчого експерименту ОСОБА_14 відтворив заподіяння удару палицею. Окрім того, показання свідка ОСОБА_13 узгоджуються з його поясненнями наданими під час проведення за його участі слідчого експерименту від 26.10.2024 року, де останній повідомив як і де зустрів потерпілого та ОСОБА_7 , та як обвинувачений приніс дерев`яну палицю, якою почав розмахувати перед потерпілим та після цього наносив ОСОБА_14 удари палицею по голові та руках, якими потерпілий захищав голову.

Таким чином, показання свідка ОСОБА_13 , як в цілому, так і в окремих деталях узгоджуються з іншими доказами у справі, що свідчить про те, що вони є правдивими та такими, що відповідають дійсності, а тому підстав сумніватися в їх правдивості судом не встановлено.

Обвинувачений по даному епізоду не заперечує факту нанесення потерпілому тілесних ушкоджень, як і їх тяжкість, проте стверджує, що діяв з метою необхідної оборони та захисту від останнього. В той же час, такі показання ОСОБА_7 суд вважає безпідставними та необґрунтованими, виходячи з наступного.

Згідно ст. 36 КК України, необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Згідно сталої судової практики та роз`яснень, які містяться в Постанові № 1 Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про необхідну оборону" від 26.04.2002 року, суди при з`ясуванні наявності створення реальної загрози заподіяння шкоди особі, мають враховувати поведінку нападника, зокрема спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну.

Право на необхідну оборону виникає лише за наявності для цього певної підстави. Така підстава характеризується двома елементами: 1) вчинення особою суспільно небезпечного посягання; 2) необхідністю його негайного відвернення або припинення.

Стан необхідної оборони утворює лише таке посягання, яке заподіює (здатне заподіювати) істотну шкоду фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі. Достатньо, щоб подібні посягання за об`єктивними своїми ознаками відповідали суспільній небезпечності відповідного злочину. Суспільно небезпечне посягання може виражатися лише в активній поведінці людини, тобто в діях особи, яка посягає.

Під час судового розгляду не встановлено жодних об`єктивних доказів, що потерпілий ОСОБА_14 заподіяв будь-яку моральну чи фізичну шкоду обвинуваченому. ОСОБА_7 не перебував у стані раптової небезпеки, яка б вимагала необхідної оборони. Дії обвинуваченого були активними та ініціативними, оскільки він сам узяв дерев`яну палицю, що за своїми властивостями є знаряддям для нанесення ударів. При цьому потерпілий на момент події не вчиняв дій, що становили б реальну небезпеку життю чи здоров`ю обвинуваченого, а відтак, поведінка обвинуваченого не має ознак необхідної оборони, а навпаки свідчить про умисне заподіяння тілесних ушкоджень. З цього приводу, суд вважає, що ОСОБА_7 надав неправдиві показання в цій частині, з метою введення суду в оману, переслідуючи, при цьому, мету уникнення більш суворого покарання.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в діях ОСОБА_7 наявні всі ознаки суб`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, що узгоджується з матеріалами кримінального провадження, оскільки, як встановлено судом, умисел останнього був направлений саме на умисне заподіяння шкоди здоров`ю потерпілого ОСОБА_14 . Тому ОСОБА_7 повинен відповідати за фактично спричинені його протиправними діями наслідки, а саме заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень.

Таким чином, зазначені вище докази підтверджують існування та перебіг самої події кримінального правопорушення, її місце, спосіб та інші істотні обставини вчинення злочину, а також наявність в діях ОСОБА_7 складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Також в судовому засіданні судом були дослідженні докази, що свідчать про особу обвинуваченого, речові докази та процесуальні витрати у справі.

Інші документи з матеріалів провадження (постанови слідчих, ухвали слідчих суддів, супровідні листи, листи та інші), свідчать про рух провадження, не дозволяють суду встановити наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження, зокрема, не підтверджують і не спростовують винуватість обвинуваченого ОСОБА_30 в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях.

Достовірність та об`єктивність наведених доказів у суду сумніву не викликає, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, належні, допустимі та достатні, у зв`язку з чим суд їх прийняв. Матеріали досудового розслідування були відкриті сторонам кримінального провадження, відповідно до ст. 290 КПК України, про що свідчить відповідні протоколи та не заперечувалось ними в судовому засіданні.

Отже, оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством, узгоджуються один з одним, у зв`язку з чим суд їх прийняв та покладає їх в основу саме обвинувального вироку.

Істотних порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочинів, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію дій або перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, судом не встановлено.

Під час судових дебатів прокурор, вважаючи вину обвинуваченого доведеною достатніми доказами, що узгоджуються між собою, просив суд визнати останнього винним за ч. 4 ст. 186 КК України та ч. 1 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України у виді позбавлення волі строком на вісім років.

Захисник просила виправдати обвинуваченого по епізоду відкритого викрадення чужого майна, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 186 КК України. Зазначила, що ставиться критично до свідчень ОСОБА_10 , оскільки ОСОБА_7 не мав на меті грабувати останнього. Щодо призначення обвинуваченому покарання за ч. 1 ст. 121 КК України, вважає, що мінімальний строк передбачений санкцією даної статті буде достатнім за вчинені обвинуваченим дії по даному епізоду. В той же час, вважає, що слідчий експеримент за участю ОСОБА_7 , з метою перевірки та уточнення його показів по епізоду умисного тяжкого тілесного ушкодження, є неналежним доказом, оскільки проведений у відсутності захисника.

З цього приводу суд зазначає, що доводи захисника щодо неналежності доказу протоколу слідчого експерименту від 19.11.2024 рок за участю підозрюваного ОСОБА_7 , з огляду на його проведення без участі захисника, не ґрунтуються на вимогах закону.

З матеріалів кримінального провадження, зокрема безперервного відеозапису вказаної слідчої дії вбачається, що старшим слідчим Бориспільського РУП ГУНП в Київській області підполковником ОСОБА_29 , який проводив слідчий експеримент, були роз`яснені ОСОБА_7 права та обов`язки відповідно до ст. 42 КПК, в тому числі про право на участь захисника. Водночас ОСОБА_7 свідомо та добровільно відмовився від участі адвоката, про що зазначив на відеокамеру, у зв`язку з чим слідчим було проведено слідчий експеримент без участі захисника.

Відповідно до ст.52 КПК участь захисника в кримінальному провадженні не є обов`язковою, а мати захисника та отримувати правову допомогу є правом підозрюваного, обвинуваченого.

Відповідно до ч. 1 ст. 54 КПК України, обвинувачений має право відмовитися від захисника у будь-який момент кримінального провадження. Така відмова є дійсною, якщо вона є добровільною, свідомою та зафіксованою у встановленому законом порядку.

Таким чином, проведення слідчого експерименту без участі захисника відбулося виключно з волі самого обвинуваченого, і жодних процесуальних порушень при цьому допущено не було. Отже, зазначений доказ отриманий у передбаченому КПК порядку, є належним і допустимим.

При цьому суд враховує, що стороною захисту інші письмові докази, якими підтверджується вина обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень у даному кримінальному провадженні не оспорювалися, сторона захисту не ставила їх під сумнів та не клопотала про визнання доказів неналежними або недопустимими.

З цього приводу, кваліфікація дій ОСОБА_7 , на думку суду, за ч. 4 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно в умовах воєнного стану, а також за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння є вірною.

З огляду на ці обставини суд дійшов до переконання, що ОСОБА_7 повинен бути засуджений за ч. 4 ст. 186 та ч. 1 ст. 121 КК України.

Сумнівів в тому, що саме обвинувачений вчинив дані кримінальні правопорушення у суду не виникло.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, обставини їх вчинення, характер суспільної небезпеки скоєного ним, вартість завданих ним збитків, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують відповідальність та наявність обтяжуючої відповідальність обставини як вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

За змістом ст. ст. 50, 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

У роз`ясненнях, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року №7 (зі змінами), зокрема в п. 1, звертається увага на те, що суди при призначенні покарання мають суворо дотримуватися вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через них реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а в п. 3 наголошується на тому, що, встановлюючи ступінь тяжкості злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його скоєння (зокрема форми вини, мотиву й мети, способу, стадії скоєння, кількості епізодів злочинної діяльності, характеру і ступеня тяжкості наслідків, що настали).

Так, ОСОБА_7 вчинив злочини, які згідно ст. 12 КК відносяться до категорії тяжких злочинів, є умисними та посягають на право власності, а також на життя та здоров`я особи.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , у відповідності до ст. 66 КК України, не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, у відповідності до ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Аналіз даних про особу обвинуваченого ОСОБА_7 вказує на те, що останній раніше неодноразово судимий, на обліку у лікаря нарколога за місцем проживання та реєстрації не перебуває. Згідно довідки лікаря психіатра від 29.10.2024 року ОСОБА_7 надавалась психіатрична допомога у період 3 2000 по 2007 рік. В даний час амбулаторна психіатрична допомога останньому не надається. За місце проживання ОСОБА_7 характеризується негативно, схильний до порушення громадського порядку, зловживає спиртними напоями, на шлях виправлення не стає, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності.

Указані обставини потребують додаткового врахування при призначенні покарання обвинуваченому, оскільки мають істотне значення щодо вивчення особистості та його відношення до скоєного, та підстави для визначення самого виду покарання.

Обвинувачений не є інвалідом, не досяг пенсійного віку, та не є військовослужбовцем.

Підстави для застосування положення ст. 69 КК України судом не встановлені.

З цього приводу, суд вважає за доцільне призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк сім років, а за вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, слід визначити ОСОБА_7 остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді 7 (семи) років позбавлення полі.

Дана міра покарання щодо обвинуваченого є необхідною і достатньою для виправлення та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, враховуючи тяжкість вчинених злочинів та його особу.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 слід рахувати з моменту оголошення вироку, зарахувавши йому в строк відбування покарання термін його попереднього ув`язнення в період з 14.06.2024 року по 17.06.2024 року та з 19.11.2024 року по 29.07.2025 року відповідно до ст. 72 КК України з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Цивільний позов не заявлявся. Процесуальні витрати відсутні.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

До набрання вироком суду законної сили, запобіжний захід відносно ОСОБА_7 необхідно залишити попередній у вигляді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор».

На підставі викладеного та керуючись ст. 100, 124, 318, 322, 342-352,356, 358, 368-371, 373, 374, 376 КПК України, ст. 49, 50, 65-67, 70, 71, 74, ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 186 КК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_7 визнати винним у вчинені кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 1 ст. 121 та ч. 4 ст. 186 КК України, призначити покарання:

- за ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;

- за ч. 4 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.

Строк відбування покарання рахувати з моменту оголошення вироку 29 липня 2025 року.

Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_7 термін попереднього ув`язнення останнього в період з14.06.2024 року по 17.06.2024 року та з 19.11.2024 року по 29.07.2025 року відповідно до ст. 72 КК України з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

До набрання вироком суду законної сили, запобіжний захід відносно ОСОБА_7 залишити попередній у вигляді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор».

Після набрання вироком суду законної сили, речові докази в кримінальному провадженні, а саме: ДВД диски із записами з камер спостереження з місця події, - залишити зберігати при матеріалах судової справи.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Вирок суду набирає законної сили по завершенню строку на його апеляційне оскарження, а у разі оскарження вироку в апеляційному порядку після постановлення судом апеляційної інстанції рішення за наслідками перегляду такого вироку суду.

Копія вироку суду негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченому та захиснику, направити потерпілим.

Суддя Бориспільського міськрайонного суду ОСОБА_1