Справа№ 953/5578/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" лютого 2026 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Київського районного суду в м. Харкова кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з повною вищою освітою, який є пенсіонером за інвалідності, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України та кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,-

встановив:

Органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України та кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Так, згідно обвинувального акту, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , перебуваючи у невстановленому в ході досудового розслідування місця та період часу, але не пізніше 15.07.2020, діючи всупереч врегульованим чинним законодавством нормам, переслідуючи мету незаконного використання завідомо підробленого документа, вступивши в злочинну змову з іншими невстановленими в ході досудового розслідування особами, відносно яких виділене окреме кримінальне провадження, усвідомлюючи суспільно-небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, домовився про підроблення та надав свої персональні анкетні дані та документи, вказаним невстановленим особам, з метою подальшого виготовлення цими особами підробленого «Виконавчого напису», в якому мало йтись про стягнення на користь ОСОБА_5 з ОСОБА_6 грошових коштів у розмірі 1550000 грн. ніби-то невиплачених в строк за договором позики.

Невстановлені досудовим розслідуванням особи, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, у невстановленому в ході досудового розслідування місці та у невстановлений час, виготовили завідомо підроблений документ, який посвідчується нотаріусом і надає права - «Виконавчий напис» від 15 липня 2020 року нотаріальний бланк серія/номер: НОР 529503, наче-то посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 щодо стягнення на користь ОСОБА_5 з ОСОБА_6 грошових коштів у розмірі 1550000 грн. ніби-то не виплачені в строк за договором позики.

В подальшому, ОСОБА_5 , у невстановленому в ході досудового розслідування місці та у невстановлений час, отримав від вказаних невстановлених осіб офіційний документ: «Виконавчий напис» від 15 липня 2020 року нотаріальний бланк серія/номер: НОР 529503, наче-то посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 щодо стягнення на користь ОСОБА_5 з ОСОБА_6 грошових коштів у розмірі 1550000 грн. ніби-то не виплачені в строк за договором позики.

Згідно листа приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 на нотаріальному бланку НОР 529503 вчинена інша нотаріальна дія, а не виконавчий напис.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , перебуваючи у невстановленому місці та період часу, але не пізніше 04.03.2021, діючи умисно, всупереч врегульованим чинним законодавством нормам, маючи прямий злочинний умисел, направлений на використання завідомо підробленого документа, набув у володіння «Виконавчий напис» від 15 липня 2020 року нотаріальний бланк серія/номер: НОР 529503, наче-то посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 ».

Згідно листа приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 на нотаріальному бланку НОР 529503 вчинена інша нотаріальна дія, а не виконавчий напис.

В подальшому, ОСОБА_5 , діючи умисно, протиправно, повною мірою розуміючи, що «Виконавчий напис» від 15 липня 2020 року нотаріальний бланк серія/номер: НОР 529503», являється підробленим офіційним документом направився до Київського відділу Державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального Управління міністерства юстиції (м. Харків), розташованого за адресою: м. Харків, вул. Студентська, 5/4.

В подальшому, 04.03.2021, більш точного часу під час досудового розслідування не встановлено, діючи умисно, протиправно, ОСОБА_5 здійснив подачу «Виконавчого напису» від 15 липня 2020 року нотаріальний бланк серія/номер: НОР 529503» до канцелярії Київського відділу Державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального Управління міністерства юстиції (м. Харків), розташованого за адресою: м. Харків, вул. Студентська, 5/4, тим самим використав завідомо підроблений документ.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України та кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України не визнав, просив виправдати, від надання свідчень відмовився з посиланням на ст. 63 Конституції України, пояснивши при цьому, що ніякого кримінального правопорушення він не вчиняв, виконавчого напису не підробляв та не використовував.

Суд у відповідності до ст. 94 КПК України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, виходячи з приписів ст. 373 ч.3 КПК України, відповідно до яких, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, прийшов до висновку, що обставини обвинувачення ОСОБА_5 , викладені у зміненому обвинувальному акті не знайшли свого об`єктивного підтвердження, а тому ОСОБА_5 підлягає виправданню виходячи з наступного.

В судовому засіданні була допитана свідок з боку обвинувачення.

Свідок ОСОБА_8 на запитання прокурора повідомила суду, що вона з червня 2021 року по травень 2023 року працювала діловодом в канцелярії Київського відділу Державної виконавчої служби у м. Харкові. До початку війни в канцелярії їх працювало двоє, а з 2023 року вона була єдиною працівницею в канцелярії. До їх обов`язків входило прийом кореспонденції, її реєстрація та передача в подальшому начальнику. Кореспонденцію або здавали особисто або приносили листоноші. Електронна пошта почала у відділі працювати з вересня 2021 року. Якщо заявник особисто приносив заяви або документи до ВДВС, то вони перевіряли його паспорт. Якщо документи приносили за довіреністю, то вони перевіряли паспорт довіреної особи. Довіреність до заяв вони не прикладали. Кореспонденція, яка надходила поштою, підлягала обов`язковій реєстрації та до заяви прикладався конверт. Ліпського вона ніколи не бачила, оскільки у Київському ВДВС працювала з червня 2021 року, а заява від імені Ліпського надійшла до відділу у березні 2021 року.

Інші докази, які зібрані органом досудового слідства та надані прокурором, і досліджені в судовому засіданні, а саме:

-лист т.в.о. начальника УСБУ в Харківській області ОСОБА_9 № 70/1-2263 від 24.03.2021 на ім`я керівника Київської окружної прокуратури м. Харкова, в якому повідомлено, що управлінням в ході проведення оперативно-пошукових заходів отримані дані щодо шахрайських дій з боку громадянина ОСОБА_5 , направлених на заволодіння майном та грошовими коштами громадянина ОСОБА_6 шляхом підробки та використання виконавчого напису приватного нотаріуса. Зокрема, встановлено, що на підставі підробленого виконавчого напису за №1232 (бланк Міністерства юстиції України НОP-529503), нібито наданого 15.07.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 04.03.2021 року, державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного регіонального управління Міністерства юстиції ОСОБА_10 було відкрите виконавче провадження НОМЕР_9. 05.03.2021 року ним же було винесено постанови про арешт майна та коштів боржника ОСОБА_6 (код НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_3 ), на користь стягувача ОСОБА_11 (код НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1 ). За наявною інформацією, фактично бланк Міністерства юстиції У країни НОP-529503 було використано приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 09.07.2020 року для іншого правочину. Таким чином, в діях громадянина ОСОБА_11 та державного виконавця ОСОБА_10 вбачаються окремі ознаки складу злочинів, передбачених ст. 190, ст.358 КК України. У зв?язку з викладеним та відповідно до ст. 216 Кримінального процесуального Кодексу України, інформуємо для подальшого розгляду та прийняття відповідного процесуального рішення. (т. 2 а.с. 4);

-рапорт прокурора Київської окружної прокуратури м. Харкова від 26.03.2021 на на ім`я керівника Київської окружної прокуратури м. Харкова, в якому зазначено, що відповідно до листа т.в.о. начальника УСБУ в Харківській області ОСОБА_9 № 70/1-2263 від 24.03.2021 , в діях невстановлених осіб вбачаються ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190 КК України та повідомлено про необхідність внесення відомостей до ЄРДР. (т. 2 а.с. 1);

- копія постанови державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) ОСОБА_10 від 04.03.2021 про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_10 на підставі виконавчого напису № 1232 виданого 15.07.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 грошових коштів у розмірі 1568775, 00 грн.(т. 2 а.с. 5);

- копія постанови державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) ОСОБА_10 від 04.03.2021 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № НОМЕР_10. (т. 2 а.с. 6);

- копія постанови державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) ОСОБА_10 від 05.03.2021 про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні № НОМЕР_10, відповідно до якої накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкрити після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса - АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , в межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 1725809, 5 грн.(т. 2 а.с. 7);

-копія постанови державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) ОСОБА_10 від 05.03.2021 про арешт майна боржника у виконавчому провадженні № НОМЕР_10, відповідно до якої накладено арешт на нерухоме майно: квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 , яка належить боржнику ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 . (т. 2 а.с. 8-9);

-копія виконавчого напису від 15.07.2022, на бланку НОР 529503, зареєстрованого в реєстрі за № 1232, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 , відповідно до якого пропоновано стягнути на користь ОСОБА_12 - який є «Позикодавець», ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , з ОСОБА_6 - який є «Позичальник», ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , невиплачені в строк на підставі договору позики грошових коштів посвідченого ОСОБА_13 , приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 17.07.2018 за реєстровим № 3096 грошові кошти за договором позики, строк повернення яких настав 20.06.2020: стягнути грошові кошти у розмірі 1550000 (один мільйон п`ятсот п`ятдесят тисяч гривень) 00 коп.; пеню у розмірі 3% річних - 3275 (три тисячі двісті сімдесят п`ять гривень) нараховану за 26 днів прострочення платежу; витрати пов`язані із вчиненням виконавчого напису нотаріуса в розмірі 15500 (п`ятнадцять тисяч п`ятсот гривень. Разом сума боргу складає 1568775 (один мільйон п`ятсот шістдесят вісім тисяч сімсот сімдесят п`ять гривень, 00 копійок - стягнути з боржника. Цей виконавчий напис набирає чинності з дня його вчинення - 15.07.2020 і має бути пред`явлений до виконання до відділу (підрозділу) державної виконавчої служби для примусового виконання протягом 1 (одного) року.(т. 2 а.с. 11);

-лист начальника УСБУ в Харківській області на ім`я слідчого СВ ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області № 70/1-9079 від 22.11.2021, в якому зазначено, що за результатами проведення заходів, спрямованих на виконання доручення слідчого в порядку ст. 36 КПК України в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000007 від 26.03.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч. 3 ст. 190 КК України, Управлінням вжито заходів з встановлення свідків вказаного правопорушення. Так, встановлений громадянин України ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований та мешкає АДРЕСА_4 , який у період з 2014-2015 років активно спілкувався з ОСОБА_6 , знайомий з його колом спілкування та фінансовим становищем. Також, за наявною інформацією, ОСОБА_14 обізнаний про прояви зацікавленості з боку громадянина ОСОБА_11 до квартири за адресою АДРЕСА_3 ., що належала ОСОБА_6 . У разі отримання іншої інформації, яка має значення для повного, об?єктивного та всебічного розслідування кримінального провадження, будемо повідомляти додатково. (т. 2 а.с. 12);

-додатки до листа № 70/1-9079 від 22.11.2021, а саме:

-копія свідоцтва про право власності на житло, виданого 27.11.1997 Відкритим акціонерним товариством «Укргіпроруда» № НОМЕР_3 , відповідно до якого квартира за адресою: АДРЕСА_3 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_6 та членам його сім`ї ОСОБА_15 ;

-копія довідки № 215 від 05.08.2019 видана ФО-П ОСОБА_16 ОСОБА_6 для подання нотаріусу на запит № 1052/02-14 від 01.08.2019 щодо квартири АДРЕСА_5 ;

копія довідки МіськБТІ № 1066187 від 06.08.2019, видана 08.08.2019 ОСОБА_6 для подання нотаріусу на запит № № 1052/02-14 від 01.08.2019 щодо квартири АДРЕСА_5 ;

-копія свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.11.2019, посвідченого державним нотаріусом 5 ХМДНК ОСОБА_17 , відповідно до якого спадщина, на яку видано свідоцтво складається з: 1/2 (однієї другої) частки у праві спільної власності на квартиру АДРЕСА_6 уточнено згідно Реєстру назв урбанонімів в м. Харкові, затвердженому рішенням IX сесії міської ради XXIV скликання від 25.12.2002), будинок АДРЕСА_7 (один дріб три), належної спадкодавиці на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Відкритим акціонерним товариством «Укргіпроруда» від 27.11.1997 записаного у реєстрову книгу за №2-97-116 (розпорядження від 27.11.1997 №116), заресстрованого у Державному комунальному підприємстві Харківського міського бюро технічної інвентаризації №l від 28.11.1997, записаного у ресстрову книгу за №B-31376. За даними довідки КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради від 08.08.2019 за №1066187, довідки ФО-П ОСОБА_16 від 05.08.2019 за №215 та технічного паспорту виготовленого ФО-П ОСОБА_16 від 05.08.2019, ця квартира АДРЕСА_8 , загальною площею 64,5 кв. м.. жиловою площею 36,5 кв. м. Право власності на вищевказану частину квартири підлягає державній реєстрації;

-копія листа 4 ХМДНК № 41/02-14 від 11.01.2021 ОСОБА_18 , в якому зазначено, що за матеріалами спадкової справи № 422/2020, заведеної в ІНФОРМАЦІЯ_5 конторі після смерті ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка була заресстрована за адресою: АДРЕСА_3 , наявні дані про те, що до складу спадкоємців ОСОБА_6 входить: - двоюрідний племінник спадкодавця ОСОБА_18 . ІНФОРМАЦІЯ_7 ; Ця інформація надана для реєстрації права власності за померлим ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_6 , що необхідно після оформлення спадкових прав його спадкоємцем;

витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відсуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна;

-лист приватного нотаріуса ОСОБА_7 № 49/01-16, в якому зазначено, що виконавчий напис щодо стягнення на користь ОСОБА_5 з ОСОБА_6 від 15.07.2020 за реєстровим №1232 мною, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 , - ніколи не складався та не реєструвався. На спеціальному бланку нотаріального документа НОР529503 був викладений текст Рішення учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «КАРБОН СОЛАР» (ідентифікаційний код 42320999) ОСОБА_19 , справжність підпису на якому було засвідчено мною, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 , 15.07.2021 за записом в Реєстрі для реєстрації нотаріальних дій №1232. Одночасно повідомляю, що ні ОСОБА_5 , ні ОСОБА_6 , ні їх повноважні представники, взагалі ніколи не звертались до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 ;

-копія бланку нотаріального документа НОР529503 - Рішення учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «КАРБОН СОЛАР» (ідентифікаційний код 42320999) ОСОБА_19 , засвідчине приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 15.07.2021 за записом в Реєстрі для реєстрації нотаріальних дій №1232. (т. 2 а.с. 13-27);

-протокол тимчасового доступу до речей і документів від 10.06.2021, відповідно до якого у період часу з 17-40 годин до 18-00 годин у приміщенні Київського відділу державної виконавчої служби міста Харкова Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції вилучено матеріали виконавчого провадження № НОМЕР_10 на 34 аркушах.(т. 2 а.с. 30-32);

-висновок експерта ННЦ «Інститут судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса» № 16919/8177-8183 від 27.02.2023 судової оціночно-будівельної експертизи, відповідно до якого ринкова вартість об`єкта нерухомого майна - квартири АДРЕСА_5 , станом на 04.03.2021 складає 1 587 422 грн.(т. 2 а.с. 33-44);

-протокол отримання зразків для експертизи від 06.04.2023, відповідно до якого у період часу з 10-10 годині по 15-20 годині за участю захисника, ОСОБА_5 погодився надавати експерементальні зрразки свого підпису. Після чого ОСОБА_20 було надано 5 (п`ять) аркушів білого кольору формату А4 без позначок та смуг, та 5 (п`ять) аркушів білого кольору формату А4 з горизонтальними смугами, на яких ОСОБА_5 поставив зразки свого підпису. (т. 2 а.с. 48);

-заява ОСОБА_5 слідчому про долучення для проведення експертизи шлюбного договору від 15.07.2019 на 1 аркуші, заповіту від 29.12.2021. (т. 2 а.с. 49);

- висновок експерта УНДІСТ та СЕ № 49 від 09.06.2023 судової почеркознавчої експертизи, з відповідно до якого, ДОСЛІДЖЕННЯ: Наданий на дослідження документ - Заява Про примусове виконання виконавчого документа» від 04.03.2021 виконаний на аркуші паперу білого кольору формату А-4. На документі є друкований текст, що виконаний барвною речовиною чорного кольору, рукописні записи та підпис, що виконані барвною речовиною синього кольору. У правому верхньому куті є цифровий запис, що виконаний барвною речовиною синього кольору. Дослідженню підлягає підпис від імені ОСОБА_5 . Дослідження об`єктів проводилося візуально за допомогою лупи зі збільшення до 15х, лінейки ДЕСТ 427-56, ноутбука «ACER Aspire 3» з периферійним пристроєм - сканером «Canon Scan Lide 300», принтера «Samsung Xpress M2070W». 1. Підпис від ОСОБА_5 , що досліджується в документі «Заява Про примусове виконання виконавчого документа» від 04.03.2021 має змішану транскрипцію та складається з: «літери «Э»+літери «Л» - малих безлітерних штрихів +розчерку». Підпис характеризується середнім ступенем виробленості, середнім темпом виконання, середньою координацією рухів, спрощений за ступенем складності, в ньому переважають дугоподібно-прямолінійні форми рухів та їх правоокружні напрямки. Підпис має середній розмір, нахил -нестійкий від лівого до правого, розгін -середній, ступінь зв`язності - середня. Розташування підпису відносно горизонтальних зрізів аркушу паперу - низхідне, форма лінії підпису - дугоподібна - вогнута. Порівняльним дослідженням підпису, що зазначений вище, зі зразками підписів ОСОБА_5 , що надані для порівняння, встановлено як часткові збіги загальних та окремих ознак, так і розбіжності загальних та окремих ознак. Виявлені ознаки, що збігаються, малочисельні, їх ідентифікаційна значимість незначна, що може бути зумовлено, як їх належністю до таких, які часто зустрічаються в підписах різних осіб, так і до власне ознак наслідування справжньому підпису ОСОБА_5 . Тому вони, за наявності ознак, що розрізняються, не можуть бути підставою для висновку про наявність тотожності. Ознаки, що розрізняються також малочисельні і не утворюють сукупності, достатньої для висновку про відсутність тотожності. Через конструктивну простоту досліджуваного підпису; обмежену кількість в ньому графічного (почеркового) матеріалу та відсутність у розпорядженні експерта достатньої кількості вільних зразків підпису ОСОБА_5 близьких до дати виконання досліджуваного підпису неможливо перевірити їх стійкість та дати їм однозначну оцінку неможливо: чи вони є варіантами ознак підпису одного й того ж самого виконавця, які зумовлені дією на процес письма «збиваючих» факторів (при виконанні підписів з наслідуванням), чи ці ознаки є ознаками почерку різних осіб. Вказане вище унеможливлює вирішити питання, чи виконаний підпис від імені ОСОБА_5 , що досліджується в документі «Заяві про примусове виконання виконавчого документу» від 04.03.2021, у строчці «04.03.2021 (підпис) ОСОБА_5 ні в категорічній, ні у ймовірній формі. Тому вирішити питання про те, ким, ОСОБА_5 , чи іншою особою виконаний підпис у «Заяві про примусове виконання виконавчого документу» від 04.03.2021, у строчці «04.03.2021 (підпис) ОСОБА_5 не виявилося можливим. ВИСНОВКИ: Відповісти на питання: ким, ОСОБА_5 , чи іншою особою, виконаний підпис у «Заяві про примусове виконання виконавчого документу» від 04.03.2021, у строчці «04.03.2021 (підпис) ОСОБА_5 не виявилося можливим за причиною вказаною в дослідницькій частині.(т. 2 а.с. 50-52);

-постанова прокурора Київської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_21 від 21.06.2023 про виділення матеріалів досудового розслідування, відповідно до якої з кримінального провадження № 0000007 від 26.03.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України, виділені належним чином завірені копії документів, в окреме кримінальне провадження, а саме: належним чином завірена копія виконавчого провадження; належним чином завірена копія повідомлення про зміну підозри ОСОБА_5 , протокол допиту підозрюваного ОСОБА_5 . Відповідні відомості про вчинення кримінального правопорушення внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань. (т. 2 а.с. 76-78);

-рішення Київського районного суду м. Харкова від 14.07.2022, яким визнано відумерлою спадщиною квартиру АДРЕСА_5 , яка відкрилася після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 . Передано відумерлу спадщину - квартиру АДРЕСА_5 у комунальну власність територіальної громади м. Харкова в особі Харківської міської ради. Рішення набуло законної сили 16.08.2022.(т. 2 а.с. 79-80);

-постанова слідчого від 09.02.2022, якою мобільний телефон марки «Samsung» моделі «Galaxy» (2018) IMEI1: НОМЕР_4 , IMEI2: НОМЕР_5 із сім-картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» з номером: НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_5 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, на який ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 18.02.2022 накладено арешт, та мобільний телефон марки «Galaxy А51», IMEI1: НОМЕР_7 , IMEI2: НОМЕР_8 , який належить ОСОБА_22 , визнано речовими доказами у кримінальному провадженні. На мобільний телефон марки «Samsung» моделі «Galaxy» (2018) IMEI1: НОМЕР_4 , IMEI2: НОМЕР_5 із сім-картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» з номером: НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_5 ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 18.02.2022 накладено арешт. (т. 2 а.с. 81-87);

-висновок експерта ХНДЕКЦ № СЕ-19/121-23/13459-ДД від 15.08.2023 судової технічної експертизи документів з ілюстративною таблицею до нього, відповідно до якого: 1. Запитання «Чи відповідає нотаріальний бланк серія/номер: НОР 529503 на якому виконано виконавчий напис від 15.07.2020, аналогічним документам, які знаходяться в офіційному обігу на території України? Якщо ні, то яким способом воно виготовлено?» судовим експертом не вирішувалось. 2. Відбиток круглої гербової печатки приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 на лицьовому боці бланка Міністерства юстиції України з серійним номером НОР 529503, на якому виконаний «ВИКОНАВЧИЙ НАПИС» від 15.07.2020, зареєстрований в реєстрі за № 1232 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 , нанесений контактним способом за допомогою рельєфного еластичного кліше печатки. Відбиток круглої гербової печатки Міністерства юстиції України Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Ідентифікаційний код НОМЕР_11 на зворотньому боці бланка Міністерства юстиції України з серійним номером НОР 529503, на якому виконаний «ВИКОНАВЧИЙ НАПИС» від 15.07.2020, зареєстрований в реєстрі за № 1232 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 , нанесений контактним способом за допомогою рельєфного еластичного кліше печатки.(т. 2 а.с. 90-98).

У судовому засіданні оглянуті матеріали виконавчого провадження № НОМЕР_10.(т. 2 а.с. 33).

За клопотанням сторони захисту в судовому засіданні було допитано свідка ОСОБА_22 , яка повідомила суду, що ОСОБА_23 її колишній чоловік. Вона пам`ятає, що 04.03.2021 він був вдома з чотирирічним сином, який захворів. Цю дату вона пам`ятає добре, оскільки 04.03.2021 у дитини повинно було бути ранкове свято у дитсадку з приводу 8 березня, але вночі у нього була висока температура і він залишився вдома.

На запитання захисника свідок відповіла, що 04.03.2021 її колишній чоловік ОСОБА_24 весь день був вдома з хворою дитиною, оскільки їй треба було поїхати по роботі.

На запитання прокурора свідок відповіла, що оскільки їй треба було поїхати по роботі, її чоловік ОСОБА_24 залишився дома з хворою дитиною та залишити дитину, якій було 4 роки саму він не міг. На той час вони з Ліпським ще мешкали разом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 338 КПК України з метою зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення прокурор має право змінити обвинувачення, якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа. Дійшовши до переконання, що обвинувачення потрібно змінити, прокурор після виконання вимог статті 341 цього Кодексу складає обвинувальний акт, в якому формулює змінене обвинувачення та викладає обґрунтування прийнятого рішення. Копії обвинувального акта надаються обвинуваченому, його захиснику, потерпілому, його представнику та законним представникам, а також представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Обвинувальний акт долучається до матеріалів кримінального провадження.

Так, 03.07.2023 було затверджено обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України та кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Потерпілим у кримінальному провадженні визнано Територіальну громаду м. Харкова в особі Харківської міської ради.

Під час судового розгляду, після з`ясування обставин та перевірки їх доказами, прокурором змінено обвинувачення стосовно ОСОБА_5 з ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України на ч. 3 ст. 358 КК України та складено обвинувальний акт, в якому сформульоване змінене обвинувачення, який згідно вимог ч.1 ст. 341 КПК України погоджено 09.12.2025 з прокурором вищого рівня.

Тобто, дії ОСОБА_5 кваліфіковано, зокрема, за ч. 3 ст. 358 КК України - підроблення офіційного документа, який посвідчується нотаріусом, і який надає права, з метою його використання, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Якщо в обвинувальному акті зі зміненим обвинуваченням ставиться питання про застосування закону України про кримінальну відповідальність, який передбачає відповідальність за менш тяжке кримінальне правопорушення, чи про зменшення обсягу обвинувачення, головуючий зобов`язаний роз`яснити потерпілому його право підтримувати обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі.( ч. 3 ст. 338 КПК України).

09.12.2025 на адресу Харківської міської ради було надіслано обвинувальний акт зі зміненим обвинуваченням у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України та кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, який отримано уповноваженою особою ХМР 10.12.2025.

Головуючим роз`яснено право потерпілого підтримувати обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі, однак представник потерпілого в судове засідання не з`явився, ніяких повідомлень та/або зауважень на адресу суду та прокурору щодо зміненого обвинувачення ОСОБА_5 не надав, що надає підстави вважати суду як згоду з його зміною.

Так, ОСОБА_5 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України та кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

При цьому, згідно обвинувального акту, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 358 КК України вчинене не пізніше 15.07.2020, а кримінальний проступок, передбачений ч. 4 ст. 358 КК України - не пізніше 04.03.2021.

Відповідно до ст. 12 КК України в редакції, яка діяла на момент скоєння, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України, є кримінальним проступком, за який передбачено покарання у вигляді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 358 КК України, відповідно до ст. 12 КК України в редакції, яка діяла на момент скоєння, є нетяжким злочином, за який передбачено покарання у вигляді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.

Статтею 49 КК України (в редакції яка діяла на момент скоєння злочину та кримінального проступку), передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули:

- три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;

- п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

За ст. 284 ч.2 КПК України кримінальне провадження закривається судом, в тому числі і у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, частинами 1, 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК суди першої інстанції мають обов`язок відповідно роз`яснити особі, яка притягується до кримінальної відповідальності те, що на момент судового розгляду закінчились строки давності притягнення цієї особи до кримінальної відповідальності, що є правовою підставою, передбаченою ст. 49 КК, для звільнення особи від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому КПК, і таке звільнення є підставою для закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК, а також право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави та наслідки такого заперечення.

Судом роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_5 , що на момент судового розгляду закінчились строки давності притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, що є правовою підставою, передбаченою ст. 49 КК, для звільнення особи від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому КПК.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник заперечували проти звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України у зв`язку з закінченням строків давності та закриття кримінального провадження.

За змістом вимог ч. 8 ст. 284 КПК, якщо особа заперечує щодо закриття кримінального провадження з підстав звільнення від кримінальної відповідальності, зокрема на підставі ст. 49 КК України, то закриття кримінального провадження не допускається. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому КПК.

З рішення ВСУ у справі № 5-205кс15 випливає, що Кримінальним процесуальним законом України визначається порядок провадження в кримінальних справах, тобто порядок вчинення процесуальних дій і прийняття кримінальних процесуальних рішень.

Таким чином, суд не вбачає підстав для закриття кримінального провадження з підстав звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, на підставі ст. 49 КК України.

Так, відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод, законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За ч. 2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення " поза розумним сумнівом". Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах" Ірландія проти Сполученого Королівства","Яременко проти України", "Йонкало проти України", "Кобець проти України").

Розумний сумнів - це такий непереборний сумнів, який залишається у слідчого , прокурора, слідчого судді, суду щодо винуватості обвинуваченого чи підсудного після всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи. Наявність розумного сумніву, щодо обґрунтованості обвинувачення не дозволяє будь-якій неупередженій людині, яка міркує з належним розумом і сумлінням, визнати обвинуваченого винним.

Норми ст. 22 КПК України визначають, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, а тому суд не може перебирати на себе функцію обвинувачення або захисту.

Відповідно до ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення /за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого/ або в разі надходження заяви /повідомлення/ про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Крім того, саме на них законом покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень відповідно до ст. 9 КПК України.

Так, відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

За ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні.

За практикою тлумачення Європейським судом з прав людини національний суд має оцінити представлені йому докази і вагомість будь-яких доказів, які сторона хоче долучити до справи. Однак, суд має пересвідчитися, чи провадження в цілому, включаючи спосіб збирання доказів, було справедливим, як того вимагає п. 1 статті 6 (mutatis mutandis, рішення у справі «Шенк проти Швейцарії» (Schenk v. Switzerland) від 12 липня 1988 р., серія A № 140, с. 29, п. 46).

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Частиною 1 ст. 94 КПК України визначено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

В силу вимог частин 1, 3 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється в разі, якщо не доведено, що: вчинено кримінальне правопорушення в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим; в діях обвинуваченого є склад злочину кримінального правопорушення. Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умов доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 року (п.146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип призумції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину: обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного. (Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain).

Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) ст. 368-2 КК України зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип "indubioproreo", згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачиться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, обґрунтованим є рішення ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

При цьому, згідно з ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили. При постановленні вироку суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності, керуючи законом, повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення та для вирішення питань, зазначених у ст. 374 КПК України.

Усі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь обвинуваченого. Коли зібрані у справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

Відповідно до ст.85 КПК України - належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність, чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до ст.86 КПК України - доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Відповідно ст.87 КПК України - недопустимими, зокрема, є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав і свобод людини. Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов; отримання доказів внаслідок катування; порушення права особи на захист; отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитись від давання показань та відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права; порушення права на перехресний допит; отримання показань від свідка, який надалі буде визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні.

При вирішенні питання про винуватість ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, суд виходить з наступного.

Оцінивши показання свідка ОСОБА_8 , судом встановлено, що вона, працюючи діловодом в канцелярії Київського відділу Державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального Управління міністерства юстиції (м. Харків) не була безпосереднім свідком подій, оскільки, як повідомила свідок, у Київському ВДВС працювала з червня 2021 року, а заява від імені Ліпського надійшла до відділу у березні 2021 року, зазначивши при цьому, що Ліпського вона ніколи не бачила.

Інші свідки обвинувачення в судові засідання не заявлялись, будучі повідомленими належним чином.

Разом з цим, одним із принципів національного кримінального процесу є змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (п. 15 ч. 1 ст. 7 КПК України).

Реалізуючи вказаний принцип законодавець зобов`язав суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створити необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (ч. 6 ст. 22 КПК України).

Однак, як вбачається із змісту вказаної норми згаданий обов`язок не носить абсолютного характеру та містить обмеження, які полягають у збереженні судом об`єктивності і неупередженості.

Положеннями ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Одночасно згідно ч. 3 ст. 23 КПК України сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом.

Відповідні висновки викладені у Постанові Верховного суду від 11.08.2020 у справі № 288/113/15-к.

Так, ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 29.09.2025 доручено ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області встановити місцезнаходження свідків, зокрема, ОСОБА_10 , ОСОБА_25 , ОСОБА_14 та здійснити їх привід у судове засідання.

Разом з цим, до суду надійшов рапорт про неможливість встановлення місцезнаходження вказаних свідків.

Отже, суд вважає, що сприяв виклику свідків, а не забезпечення їх явки та/або участі в судових засіданнях в режимі відео конференції, та невиконання ухвали суду спрямовано на штучне створення тяганини по справі.

Крім того, обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України та кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України надійшов до Київського районного суду м. Харкова 05.07.2023.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.07.2023 справу розподілено судді ОСОБА_26 .

Під час судового розгляду кримінального провадження у складі суду під головуванням судді ОСОБА_26 09.05.2025 було допитано свідка ОСОБА_10 .

Згідно інформації, внесеної в систему повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.06.2025, справу перерозподілено судді ОСОБА_1 у зв`язку з достроковим закінченням відрядження та відрахування зі штату судді ОСОБА_26 .

Так, Верховний суд висновками, викладеними у Постанові від 14.02.2024 у справі №459/874/20, зазначив, що відповідно до п. 16 ст. 7 КПК України безпосередність дослідження показань є загальною засадою кримінального судочинства, а ст. 23 цього Кодексу визначає, що показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, а відомості, що містяться в показаннях, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, не можуть бути визнані доказами, крім випадків, передбачених цим Кодексом. При цьому суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених КПК України.

Частиною 4 статті 95 КПК України передбачено, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 цього Кодексу.

Однак, ця вимога сформульована як принцип, яким має керуватися суд, приймаючи процесуальні рішення в конкретній ситуації, у тому числі рішення щодо допустимості або недопустимості доказів.

Принцип безпосередності дослідження доказів спрямований передусім на найкраще забезпечення права сторін уточнити показання особи та поставити під сумнів ті чи інші повідомлення або її репутацію.

Верховний Суд у постанові від 19 листопада 2019 року у справі № 750/5745/15-к (провадження № 51-10195 км 18) зазначив, що засаді безпосередності, як і

будь-якій іншій загальній засаді, притаманна певна гнучкість при застосуванні в конкретних обставинах. В залежності від обставин ця засада реалізується в різних формах, оскільки суд має узгоджувати її з іншими засадами кримінального процесу та/або легітимними інтересами суспільства чи окремих осіб. Наприклад, принцип безпосередності зазнає певних легітимних обмежень у випадку допиту особи, до якої застосовані заходи безпеки або яка відсутня безпосередньо в залі судового засідання (ст. 232 КПК України), і такі легітимні обмеження не можна вважати порушенням принципу безпосередності. Також суди апеляційної інстанції в більшості випадків ґрунтують свої висновки на показаннях, які були надані в суді першої інстанцій, оскільки багаторазовий допит особи в судах різних інстанцій без вагомих причин не тільки був би обтяжливим для такої особи, учасників і суспільства, але й суперечив би самому змісту інстанційності.

Таким чином, положення «суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання» (ч. 4 ст. 95 КПК України), не може тлумачитися як безумовна заборона використання показань, які особа давала перед іншим складом суду у тій же справі.

Разом з цим, прокурор, зважаючи на неможливість встановлення місцезнаходження свідка ОСОБА_10 та забезпечення його явки до суду, відповідних клопотань про відтворення технічних записів показань вказаного свідка, наданих під час судового розгляду у судовому засіданні 09.05.2025, не заявляв.

Статтею 2 КК України встановлено, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Елементами складу злочину є: об`єкт злочину; об`єктивна сторона злочину; суб`єкт злочину; суб`єктивна сторона злочину.

Ч. 3 ст. 358 КК України передбачена відповідальність за підроблення посвідчення або іншого офіційного документа, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, громадянином-підприємцем, приватним нотаріусом, аудитором чи іншою особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою або збут такого документа, а також виготовлення підроблених печаток, штампів чи бланків підприємств, установ чи організацій незалежно від форми власності, інших офіційних печаток, штампів чи бланків з тією самою метою або їх збут, вчинене, зокрема, за попередньою змовою групою осіб.

З об`єктивної сторони злочин виражається в таких альтернативних діях: а) підроблення посвідчення або іншого офіційного документа; б) збут підробленого офіційного документа; в) виготовлення підроблених печатки, штампа чи бланка підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, а так само інших офіційних печатки, штампа чи бланка; г) збут підроблених печатки, штампа чи бланка.

Підроблення посвідчення або іншого офіційного документа - це: а) повне виготовлення фальшивого документа, схожого на справжній (відтворення як матеріальної форми, так і змісту носія інформації); б) внесення у справжній з точки зору форми документ неправдивих відомостей (наприклад, бездоганно оформлений листок тимчасової непрацездатності, виданий завідомо здоровій людині); в) зміна змісту або характеру документа шляхом механічних маніпуляцій (дописування, підтирання, підчистка, витравлення тексту тощо); г) підроблення відбитків штампа, печатки як необхідного реквізиту документа.

Злочин вважається закінченим з моменту вчинення хоча б однієї із зазначених у диспозиції ч. 1 ст. 358 КК дій.

Суб`єктивна сторона злочину характеризується прямим умислом і спеціальною метою - використання підробленого документа, штампа, печатки чи бланка за призначенням як самим підроблювачем, так і іншою особою. Мета використання підробленого документа означає бажання винного набути певних суб`єктивних прав або звільнитися від юридичних обов`язків (приховати наявність вищої освіти, щоб за рахунок бюджетних коштів одержати другу вищу освіту). Якщо мета інша (продемонструвати майстерність, поповнити колекцію та ін.), склад злочину відсутній.

Бланк - це стандартна форма документа з частково надрукованим текстом (наприклад, бланки паспортів, посвідчень, облікових та інших документів), яка вимагає для остаточного його складання доповнення необхідними реквізитами. Після оформлення належним чином (внесення необхідних даних, наявність печатки, штампа, підпису уповноваженої особи) бланки стають документами.

Бланки призначені для офіційних листів, організаційно-розпорядчих, фінансових, поштово-телеграфних, облікових, статистичних та інших документів.

Існують бланки суворого обліку, які містять номер (інколи серію), підлягають обов`язковій реєстрації і мають спеціальний режим використання

Бланки документів можуть бути у формі паперового аркуша, книжечки або картки з полімерних матеріалів.

Підроблення посвідчень та інших предметів злочину для їх наступного використання з метою заволодіння чужим майном слід кваліфікувати за ст. 358 КК та як готування до розкрадання такого майна (якщо йдеться про злочин принаймні середньої тяжкості).

Предметом злочину, передбаченого ст. 358 КК України, є: 1) посвідчення або інший офіційний документ, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією незалежно від форми власності, громадянином-підприємцем, приватним нотаріусом, аудитором чи іншою особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, та який надає права або звільняє від обов`язків; 2) печатка, штамп, бланк підприємства, установи, організації незалежно від форми власності, інші офіційні печатка, штамп або бланк.

Поняття «офіційний документ» визначено на законодавчому рівні у примітці до ст. 358 КК.

Так, під офіційним документом у цій статті та статтях 357 і 366 цього Кодексу слід розуміти документи, що містять зафіксовану на будь-яких матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, чи може бути використана як документи - докази у правозастосовчій діяльності, що складаються, видаються чи посвідчуються повноважними (компетентними) особами органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, юридичних осіб незалежно від форми власності та організаційно-правової форми, а також окремими громадянами, у тому числі самозайнятими особами, яким законом надано право у зв`язку з їх професійною чи службовою діяльністю складати, видавати чи посвідчувати певні види документів, що складені з дотриманням визначених законом форм та містять передбачені законом реквізити. Предметом розглядуваного злочину не є документи, які хоч і мають певне юридичне значення, але не надають конкретних прав або не звільняють від обов`язків.

Злочин визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), які заздалегідь, тобто до початку злочину, домовилися про спільне його вчинення.

Ч. 4 ст. 358 КК України передбачена відповідальність за використання завідомо підробленого документа.

З об`єктивної сторони використання полягає у наданні підробленого документа підприємствам, установам або організаціям незалежно від форми власності (документ передається уповноваженим особам) або пред`явленні їх (для ознайомлення з його змістом, але сам підроблений документ залишається у володінні винного, наприклад, пред`являється підроблене посвідчення контролеру при користуванні громадським транспортом; надання фальшивого посвідчення учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС для одержання пільг). Під ознаки цієї статті підпадає також використання справжнього, але чужого документа (наприклад, пред`явлення з метою безкоштовного проїзду міліцейського посвідчення, що належить іншій особі).

Злочин вважається закінченим з моменту пред`явлення (надання) підробленого документа незалежно від того, чи вдалося винному досягти поставленої мети.

Суб`єктивна сторона злочину характеризується прямим умислом.

Суб`єктом злочину є приватна особа, яка досягла 16-річного віку.

Так, суть обвинувачення ОСОБА_5 зводилась до того, що він не пізніше 15.07.2020, вступивши в злочинну змову з іншими невстановленими в ході досудового розслідування особами, домовився про підроблення та надав свої персональні анкетні дані та документи, вказаним невстановленим особам, які виготовили завідомо підроблений документ, який посвідчується нотаріусом і надає права - «Виконавчий напис» від 15 липня 2020 року нотаріальний бланк серія/номер: НОР 529503, наче-то посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 щодо стягнення на користь ОСОБА_5 з ОСОБА_6 грошових коштів у розмірі 1550000 грн. ніби-то не виплачені в строк за договором позики, який в подальшому отримав від невстановлених осіб та подав до канцелярії Київського відділу Державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального Управління міністерства юстиції (м. Харків), розташованого за адресою: м. Харків, вул. Студентська, 5/4, тим самим використав завідомо підроблений документ.

В даному випадку офіційним документом є «Виконавчий напис» від 15 липня 2020 року нотаріальний бланк серія/номер: НОР 529503, наче-то посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 щодо стягнення на користь ОСОБА_5 з ОСОБА_6 грошових коштів у розмірі 1550000 грн.

Згідно висновку експерта ХНДЕКЦ № СЕ-19/121-23/13459-ДД від 15.08.2023 судової технічної експертизи документів, відбиток круглої гербової печатки приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 на лицьовому боці бланка Міністерства юстиції України з серійним номером НОР 529503, на якому виконаний «ВИКОНАВЧИЙ НАПИС» від 15.07.2020, зареєстрований в реєстрі за № 1232 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 , нанесений контактним способом за допомогою рельєфного еластичного кліше печатки та відбиток круглої гербової печатки Міністерства юстиції України Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Ідентифікаційний код НОМЕР_11 на зворотньому боці бланка Міністерства юстиції України з серійним номером НОР 529503, на якому виконаний «ВИКОНАВЧИЙ НАПИС» від 15.07.2020, зареєстрований в реєстрі за № 1232 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 , нанесений контактним способом за допомогою рельєфного еластичного кліше печатки.

Разом з цим, згідно листа приватного нотаріуса ОСОБА_7 № 49/01-16, виконавчий напис щодо стягнення на користь ОСОБА_5 з ОСОБА_6 від 15.07.2020 за реєстровим №1232 нею ніколи не складався та не реєструвався, а на спеціальному бланку нотаріального документа НОР529503 був викладений текст Рішення учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «КАРБОН СОЛАР» (ідентифікаційний код 42320999) ОСОБА_19 , справжність підпису на якому було нею засвідчено 15.07.2021 за записом в Реєстрі для реєстрації нотаріальних дій №1232.

Отже, суд погоджується зі стороною обвинувачення, що «Виконавчий напис» від 15 липня 2020 року нотаріальний бланк серія/номер: НОР 529503 наче-то посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 є завідомо підробленим офіційним документом.

Разом з цим, твердження сторони обвинувачення, що саме ОСОБА_5 домовився про підроблення, надавши свої персональні анкетні дані та документи невстановленим особам, які виготовили завідомо підроблений документ, тобто за попередньою змовою групою осіб підробив офіційний документ, а саме «Виконавчий напис» від 15 липня 2020 року нотаріальний бланк серія/номер: НОР 529503, та в подальшому 04.03.2021 подав до канцелярії Київського відділу Державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального Управління міністерства юстиції (м. Харків), розташованого за адресою: м. Харків, вул. Студентська, 5/4, тим самим використав завідомо підроблений документ, не знайшло свого підтвердження під час судового розгляду кримінального провадження, а докази надані стороною обвинувачення не доведені перед судом щодо їх переконливості.

Так, в матеріалах виконавчого провадження № НОМЕР_10 міститься заява від імені ОСОБА_5 про примусове виконання виконавчого документа датована 04.03.2021, яка у строчці 04.03.2021 - ОСОБА_5 має відповідний підпис, в якій зазначено, зокрема: «Прошу прийняти на примусове виконання виконавчий напис виданий Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 15.07.2020 року № 1232 про стягнення з ОСОБА_6 ( АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_5 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) суму боргу у розмірі 1550000, 00 грн., пеню в сумі 3275, 00 грн., витрати пов`язані із вчиненням виконавчого напису нотаріуса в розмірі 1550000, 00 грн., в загальному розмірі 1568775, 00 грн.»; «Додаток: Виконавчий напис, виданий Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 15.07.2020 року за № 1232; Копія договору позики грошових коштів».

На підставі вищевказаної заяви та додатного до неї «Виконавчого напису» від 15 липня 2020 року нотаріальний бланк серія/номер: НОР 529503 державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) ОСОБА_10 винесено постанову від 04.03.2021 про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_10 на підставі виконавчого напису № 1232 виданого 15.07.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 грошових коштів у розмірі 1568775, 00 грн.

Разом з цим, згідно висновків судово почеркознавчої експертизи № 49 від 09.06.2023, проведеної в ході досудового розслідування, відповісти на питання: ким, ОСОБА_5 , чи іншою особою, виконаний підпис у «Заяві про примусове виконання виконавчого документу» від 04.03.2021, у строчці «04.03.2021 (підпис) ОСОБА_5 не виявилося можливим за причиною вказаною в дослідницькій частині.

Так, експерт, при проведенні судової почеркознавчої експертизи, у дослідницькій частині зазначив, зокрема: «Дослідженню підлягає підпис від імені ОСОБА_5 . Дослідження об`єктів проводилося візуально за допомогою лупи зі збільшення до 15х, лінейки ДЕСТ 427-56, ноутбука «ACER Aspire 3» з периферійним пристроєм - сканером «Canon Scan Lide 300», принтера «Samsung Xpress M2070W». 1. Підпис від ОСОБА_5 , що досліджується в документі «Заява Про примусове виконання виконавчого документа» від 04.03.2021 має змішану транскрипцію та складається з: «літери «Э»+літери «Л» - малих безлітерних штрихів +розчерку». Підпис характеризується середнім ступенем виробленості, середнім темпом виконання, середньою координацією рухів, спрощений за ступенем складності, в ньому переважають дугоподібно-прямолінійні форми рухів та їх правоокружні напрямки. Підпис має середній розмір, нахил -нестійкий від лівого до правого, розгін -середній, ступінь зв`язності - середня. Розташування підпису відносно горизонтальних зрізів аркушу паперу - низхідне, форма лінії підпису - дугоподібна - вогнута. Порівняльним дослідженням підпису, що зазначений вище, зі зразками підписів ОСОБА_5 , що надані для порівняння, встановлено як часткові збіги загальних та окремих ознак, так і розбіжності загальних та окремих ознак. Виявлені ознаки, що збігаються, малочисельні, їх ідентифікаційна значимість незначна, що може бути зумовлено, як їх належністю до таких, які часто зустрічаються в підписах різних осіб, так і до власне ознак наслідування справжньому підпису ОСОБА_5 . Тому вони, за наявності ознак, що розрізняються, не можуть бути підставою для висновку про наявність тотожності. Ознаки, що розрізняються також малочисельні і не утворюють сукупності, достатньої для висновку про відсутність тотожності. Через конструктивну простоту досліджуваного підпису; обмежену кількість в ньому графічного (почеркового) матеріалу та відсутність у розпорядженні експерта достатньої кількості вільних зразків підпису ОСОБА_5 близьких до дати виконання досліджуваного підпису неможливо перевірити їх стійкість та дати їм однозначну оцінку неможливо: чи вони є варіантами ознак підпису одного й того ж самого виконавця, які зумовлені дією на процес письма «збиваючих» факторів (при виконанні підписів з наслідуванням), чи ці ознаки є ознаками почерку різних осіб. Вказане вище унеможливлює вирішити питання, чи виконаний підпис від імені ОСОБА_5 , що досліджується в документі «Заяві про примусове виконання виконавчого документу» від 04.03.2021, у строчці «04.03.2021 (підпис) ОСОБА_5 ні в категорічній, ні у ймовірній формі. Тому вирішити питання про те, ким, ОСОБА_5 , чи іншою особою виконаний підпис у «Заяві про примусове виконання виконавчого документу» від 04.03.2021, у строчці «04.03.2021 (підпис) ОСОБА_5 не виявилося можливим».

Отже, на переконання суду, стороною обвинувачення не доведено поза розумним сумнівом, що саме ОСОБА_5 підписав заяву про примусове виконання виконавчого документа на підставі якої та доданого до неї «Виконавчого напису» від 15 липня 2020 року нотаріальний бланк серія/номер: НОР 529503 державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) ОСОБА_10 винесено постанову від 04.03.2021 про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_10.

Не знайшло також свого підтвердження посилання сторони обвинувачення, що ОСОБА_5 особисто та/або поштовим відправленням 04.03.2021 подав до канцелярії Київського відділу Державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального Управління міністерства юстиції заяву про примусове виконання виконавчого документа та додатний до неї «Виконавчий напис» від 15 липня 2020 року нотаріальний бланк серія/номер: НОР 529503.

Суд вважає дані посилання зроблені на припущеннях та не підтверджуються жодним доказом, наданим до суду.

Так, свідок ОСОБА_22 повідомила суду, що ОСОБА_23 її колишній чоловік. Вона пам`ятає, що 04.03.2021 він був вдома з чотирирічним сином, який захворів. Цю дату вона пам`ятає добре, оскільки 04.03.2021 у дитини повинно було бути ранкове свято у дитсадку з приводу 8 березня, але вночі у нього була висока температура і він залишився вдома. Оскільки їй треба було поїхати по роботі, її чоловік ОСОБА_24 залишився дома з хворою дитиною та залишити дитину, якій було 4 роки саму він не міг.

При цьому, свідок ОСОБА_8 повідомила суду, що кореспонденція, яка надходила до Київського відділу Державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального Управління міністерства юстиції поштою, підлягала обов`язковій реєстрації та до заяви прикладався конверт.

Дані свідчення, стороною обвинувачення спростовані не були, свідки були попереджені судом про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів, і підстав сумніватися у показах свідків суд не вбачає.

Разом з цим, дослідивши матеріали виконавчого провадження, судом не встановлено наявність конверту на підтвердження припущень прокурора, що заява про примусове виконання виконавчого документа могла бути надіслана ОСОБА_5 засобами поштового зв`язку.

Крім того, злочин визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), які заздалегідь, тобто до початку злочину, домовилися про спільне його вчинення.

Однак, з огляду на вищезазначене, жодним доказом не підтверджується, окрім припущень сторони обвинувачення, що саме ОСОБА_5 заздалегідь, тобто до початку злочину, вступив в злочинну змову з іншими невстановленими особами, домовився про підроблення та надав свої персональні анкетні дані та документи, вказаним невстановленим особам, які виготовили завідомо підроблений документ, який посвідчується нотаріусом і надає права - «Виконавчий напис» від 15 липня 2020 року нотаріальний бланк серія/номер: НОР 529503, отримав його, тобто підробив офіційний документ.

Крім того, процес доказування має місце практично на всіх стадіях кримінального провадження, а кожна наступна стадія передбачає способи і форми перевірки правильності рішення, яке було прийняте на попередній стадії.

Для пізнання обставин кримінального правопорушення характерною є повторність, циклічність сприйняття, що гарантує досягнення правильного результату та знижує вірогідність помилок в діяльності органів досудового розслідування, прокуратури та суду.

Формування доказів - це процес перетворення доказової інформації на форму доказів, що передбачена кримінальним процесуальним законом

Фіксація доказів є обов`язковим елементом процесу збирання доказів і складається із системи дій з процесуального закріплення фактичних даних, що мають значення для правильного вирішення кримінального провадження, є складовою частиною проведення слідчих дій, а способами їх фіксації є складання протоколів слідчих дій; застосування технічних засобів фіксування кримінального провадження, в тому числі фотографування; виготовлення фототаблиць.

Статтями 84, 99 КПК України встановлено, що під документом як одним із процесуальних джерел доказів розуміється спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Джерелом доказів у кримінальному провадженні є лише той документ, який відповідає вимогам допустимості, містить відомості про фактичні обставини, що мають значення для кримінального провадження.

Протоколи процесуальних дій та додатки до них, а також носії інформації, на яких за допомогою технічних засобів зафіксовано процесуальні дії, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 99 КПК України, відносяться до документів як процесуальних джерел доказів, за умови наявності в них відомостей, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Додатками до протоколу, відповідно до ст. 105 КПК України можуть бути фото-таблиці, та інші матеріали, які пояснюють зміст протоколу, вони повинні бути належним чином виготовлені, а також засвідчені підписами слідчого, та інших осіб, які брали участь у їх виготовленні.

Термін «показання» в контексті ч. 4 ст. 95 КПК України використовується для позначення відомостей, які надаються в судовому засіданні під час судового провадження. Правило, закріплене в цій нормі, має застосовуватися лише до відомостей, що відповідають ознакам показань як самостійному процесуальному джерелу доказів за вимогами ст. 95 цього Кодексу.

Якщо відомості повідомлено під час проведення процесуальних дій, то вони є складовим компонентом змісту документа як окремого процесуального джерела доказів, зокрема протоколу впізнання за фотознімками, де фіксуються його хід та результати. Отже, показання і протокол впізнання є окремими самостійними процесуальними джерелами доказів, які суд оцінює за правилами ст. 94 КПК України.

За встановленим КПК України порядком, належна правова процедура проведення впізнання за фотознімками містить низку процесуальних гарантій, дотримання яких виключає обґрунтовані сумніви щодо правомірного отримання відомостей від суб`єкта, за його волею та вільним волевиявленням. До системи таких гарантій належить участь понятих, здійснення фотофіксації слідчої дії як складові судового контролю за дотриманням засад кримінального провадження, роз`яснення прав та процесуальних наслідків участі в проведенні впізнання особи.

Відповідно до нормативного змісту засади безпосередності, визначеному ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо з метою встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, де протокол впізнання є предметом оцінки суду за правилами визначеними ст. 94 цього Кодексу, і після його оцінки судом із точки зору належності, допустимості й достовірності, набуває значення судового доказу.

Суд зазначає, що твердження сторони обвинувачення про доведеність вини обвинуваченого ґрунтуються виключно або переважно на показаннях свідків, що свідчить про те, що ці показання є єдиними та вирішальними доказами у кримінальному провадженні.

При цьому, під час судового розгляду була допитана свідок ОСОБА_8 , яка між іншим повідомила суду, що Ліпського вона ніколи не бачила, оскільки у Київському ВДВС працювала з червня 2021 року, а заява від імені Ліпського надійшла до відділу у березні 2021 року.

Інших слідчих розшукових дій, зокрема, дій пред`явлення особи для впізнання за фото-знимками, слідчих експериментів, тощо, органом досудового проведено не було.

Крім того, органом досудового розслідування не надано оцінку договору позики грошових коштів у розмірі 1550000, 00 грн. від 17.07.2018, укладеному між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Отже, надані стороною обвинувачення докази, самі по собі, за відсутності інших належних доказів не є достатніми доказами для доведення винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України та кримінального проступку, передбаченому ч. 4 ст. 358 КК України.

Відповідно до рішення Конституційного суду України №12 рп/2011 від 20 жовтня 2011 року, визнаватися допустимими й використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав й свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.п. 18 та 19 своєї Постанови № 9 від 01 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», суди при розгляді кримінальних справ мають суворо додержуватись закріпленого у ч. 1 ст. 62 Конституції принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Визнати особу винною у вчиненні злочину можливо тільки за умови доведеності її вини. При цьому необхідно мати на увазі, що в силу ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.3 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на користь підсудного.

Таким чином, суд, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, а саме верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, проаналізувавши в сукупності всі докази досліджені в судовому засіданні по даному кримінальному провадженню, враховуючи положення презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини за ст. 17 КПК України, а саме, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом, та усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на користь такої особи; положення ст. 62 Конституції України, та положення ст. 5 «Право на свободу та особисту недоторканість» Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вважає, що ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України необхідно виправдати через недоведеність вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення.

Суд звертає увагу, що судовий розгляд проведено у відповідності з вимогами ст. 337 КПК України, усі клопотання учасників судового розгляду розглянуто у відповідності до вимог КПК України, при цьому суд зберігав об`єктивність та неупередженість, створював необхідні умови для реалізації їх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Суд, відповідно до ч. 6 ст. 22 КПК України, лише створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

За приписами ч. 1 ст. 28 КПК України, кримінальне провадження повинно здійснюватися в розумні строки.

Суд наголошує також, що дане кримінальне провадження призначалось до судових засідань 11 разів, свідки заявлені прокурором в судові засідання не з`явились, доручення суду на встановлення місцезнаходження свідків та їх примусовий привід не виконані , контроль прокурора за виконанням ухвал суду здійснювався не сумлінно.

Крім того , досудове розслідування проведено поверхово , в супереч положенням ст. 91 КПК України , не надано оцінки підробленого виконавчого напису але ж він виконаний нотаріусом на офіційному бланку з QR кодом , номером , голографічними та водяними знаками , має мокру печатку та підпис нотаріуса, тобто є суворої звідності, крім того він виданий на підставі реального договору позики, який також посвідчений нотаріусом, тоді які перешкоди були у Ліпського в отриманні реального виконавчого напису , відповіді слідчим не надано , не перевірено ані справжність мокрої печатки нотаріуса та підпису нотаріуса , з урахуванням того що жоден свідок не вказав на Ліпського як на особу , яка подала виконавчий напис для виконання , ніяких впізнань не проводилось , то всі доводи та докази прокурора основані на припущеннях або «highly likely». Відповідно до ст. 373 ч.3 КПК України обвинувальний вирок суду не може ґрунтуватися на припущеннях ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Таким чином, матеріали кримінального провадження доводять, що суд створив усі необхідні умови для реалізації стороною обвинувачення, так і стороною захисту процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

ОСОБА_5 є осудною особою, пенсіонером за інвалідності, з вищою освітою, раніше не судимий, характеризується позитивно, має малолітнього сина ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 03.04.2023 на нерухоме майно, а саме: тип об`єкта: земельна ділянка, кадастровий номер: :13:009:0513, опис об`єкта: площа (га): 0.0032, частка власності 1/1;тип об`єкта: гараж боксового типу, об`єкт житлової нерухомості: опис об`єкта: гараж літ. »Б1»-шл.блок, боксового типу з льохом та оглядовою ямою, розміром загальної площі - 28,4 кв.м. розташований за адресою: АДРЕСА_9 , частка власності 100%;тип об`єкта: земельна ділянка кадастровий номер: :03:006:0121, опис об`єкта: площа (га): 0.0579, частка власності 100%;тип об`єкта: квартира, об`єкт житлової нерухомості: опис об`єкта: загальна площа (кв.м): 57.7, житлова площа (кв.м): 29.9, опис: квартира складається з 2-х (двох) житлових кімнат адреса: АДРЕСА_10 , частка власності 100%;тип об`єкта: квартира, об`єкт житлової нерухомості: опис об`єкта: загальна площа (кв.м): 20, житлова площа (кв.м):18, адреса: АДРЕСА_2 , частка власності 100%;тип об`єкта: житловий будинок, з надвірними будівлями, об`єкт житлової нерухомості: адреса: АДРЕСА_11 , частка власності 1/2, тип об`єкта: квартира, у будинку готельного типу, об`єкт житлової нерухомості: опис об`єкта: загальна площа (кв.м): 22.4, житлова площа (кв.м): 11.7, опис: однокімнатна квартира Адреса: АДРЕСА_12 , частка власності, частка власності 100 %;тип об`єкта: квартира, об`єкт житлової нерухомості: опис об`єкта: загальна площа (кв.м): 45.1, житлова площа (кв.м):27.7,опис:двохкімнатна квартира, адреса: АДРЕСА_13 , частка власності: 1/3, 1/6;тип об`єкта: квартира, 3-кімнатна, об`єкт житлової нерухомості: опис об`єкта: Загальна площа (кв.м): 61.6, житлова площа (кв.м):44.6, адреса: АДРЕСА_16, частка власності: 61/100;тип об`єкта: кімната у гуртожитку No209, об`єкт житлової нерухомості: опис об`єкта: загальна площа (кв.м): 16.9, житлова площа (кв.м):11.2, адреса: АДРЕСА_17 частка власності: 100%;тип об`єкта: кімната, об`єкт житлової нерухомості: опис об`єкта: загальна площа (кв.м): 17.7, житлова площа (кв.м): 11, опис: кімната розташована у будинку готельного типу, на шостому поверсі шести поверхового будинку, адреса: АДРЕСА_14 , частка власності: 100%;, яке належить на праві власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони відчуження, підлягає скасуванню.

Долю речових доказів суд вважає за необхідне вирішити на підставі ст. 100 КПК України, при цьому скасувавши арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 18.02.2022, у відповідності до ч. 4 ст. 174 КПК України, а саме: мобільний телефон марки «Samsung» моделі «Galaxy» (2018) IMEI1: НОМЕР_4 , IMEI2: НОМЕР_5 , із сім-картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» з номером: НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_15 .

Виконавче провадження № НОМЕР_10 слід зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Судові витрати за проведення експертиз слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 100, 368, 370-371, 373-374, 376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України та кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, визнати невинним та по суду виправдати у зв`язку з недоведеністю вчинення ним зазначених кримінальних правопорушень.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 03.04.2023 на нерухоме майно, а саме: тип об`єкта: земельна ділянка, кадастровий номер: :13:009:0513, опис об`єкта: площа (га): 0.0032, частка власності 1/1;тип об`єкта: гараж боксового типу, об`єкт житлової нерухомості: опис об`єкта: гараж літ. »Б1»-шл.блок, боксового типу з льохом та оглядовою ямою, розміром загальної площі - 28,4 кв.м. розташований за адресою: АДРЕСА_9 , частка власності 100%;тип об`єкта: земельна ділянка кадастровий номер: :03:006:0121, опис об`єкта: площа (га): 0.0579, частка власності 100%;тип об`єкта: квартира, об`єкт житлової нерухомості: опис об`єкта: загальна площа (кв.м): 57.7, житлова площа (кв.м): 29.9, опис: квартира складається з 2-х (двох) житлових кімнат адреса: АДРЕСА_10 , частка власності 100%;тип об`єкта: квартира, об`єкт житлової нерухомості: опис об`єкта: загальна площа (кв.м): 20, житлова площа (кв.м):18, адреса: АДРЕСА_2 , частка власності 100%;тип об`єкта: житловий будинок, з надвірними будівлями, об`єкт житлової нерухомості: адреса: АДРЕСА_11 , частка власності 1/2, тип об`єкта: квартира, у будинку готельного типу, об`єкт житлової нерухомості: опис об`єкта: загальна площа (кв.м): 22.4, житлова площа (кв.м): 11.7, опис: однокімнатна квартира Адреса: АДРЕСА_12 , частка власності, частка власності 100 %;тип об`єкта: квартира, об`єкт житлової нерухомості: опис об`єкта: загальна площа (кв.м): 45.1, житлова площа (кв.м):27.7,опис:двохкімнатна квартира, адреса: АДРЕСА_13 , частка власності: 1/3, 1/6;тип об`єкта: квартира, 3-кімнатна, об`єкт житлової нерухомості: опис об`єкта: Загальна площа (кв.м): 61.6, житлова площа (кв.м):44.6, адреса: АДРЕСА_16, частка власності: 61/100;тип об`єкта: кімната у гуртожитку No209, об`єкт житлової нерухомості: опис об`єкта: загальна площа (кв.м): 16.9, житлова площа (кв.м):11.2, адреса: АДРЕСА_17 частка власності: 100%;тип об`єкта: кімната, об`єкт житлової нерухомості: опис об`єкта: загальна площа (кв.м): 17.7, житлова площа (кв.м): 11, опис: кімната розташована у будинку готельного типу, на шостому поверсі шести поверхового будинку, адреса: АДРЕСА_14 , частка власності: 100%;, яке належить на праві власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони відчуження.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 18.02.2022, а саме: мобільний телефон марки «Samsung» моделі «Galaxy» (2018) IMEI1: НОМЕР_4 , IMEI2: НОМЕР_5 , із сім-картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» з номером: НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_15 .

Речовий доказ: мобільний телефон марки «Samsung» моделі «Galaxy» (2018) IMEI1: НОМЕР_4 , IMEI2: НОМЕР_5 , із сім-картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» з номером: НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повернути власнику, після набуття вироком законної сили.

Виконавче провадження № НОМЕР_10 зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Судові витрати за проведення експертиз віднести за рахунок держави.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Харкова.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1