Справа № 585/3412/25
Номер провадження 1-в/585/182/25
У Х В А Л А

І М Е Н ЕМ У К Р АЇ Н И

18 вересня 2025 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3 ,

представника Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції скаргу ОСОБА_6 про скасування постанови засідання Комісії з розгляду скарг на неналежні умови тримання в установах для попереднього ув`язнення та установах виконання покарань при Північно-Східному міжрегіональному управлінні з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції від 09.06.2025 року № 8,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 звернувся до суду зі скаргою про скасування постанови засідання Комісії з розгляду скарг на неналежні умови тримання в установах для попереднього ув`язнення та установах виконання покарань при Північно-Східному міжрегіональному управлінні з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції від 09.06.2025 року № 8.

В обгрунтування скарги посилається на те, що Рішенням Європейського суду з прав людини від 11 березня 2021року у справі «Дембо та інші проти України», до якої була долучена його заява № 41730/18 від 03.07.2018 р. встановлено, що призначене йому покарання у виді довічного позбавлення волі порушує ст. 3 Конвенції з захисту прав та основоположних свобод (далі - Конвенція) - у зв`язку з відсутністю в законодавстві України зменшуваності довічного покарання, тобто засуджений повинен мати перспективу звільнення та можливість перегляду вироку на основі оцінки того, що існують законні пенологічні підстави для його тривалого ув`язнення.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заходів, спрямованих на поновлення прав засуджених осіб та осіб, взятих під варту, у зв`язку з неналежними умовами тримання» від 21.11.2024 р. № 4093-ІХ КВК України було доповнено, зокрема, пунктом 1 частиною 1 статті 115-1, відповідно до якої належними умовами тримання є умови, що відповідають вимогам Конституції, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу, інших актів законодавства, а саме: недопущення катувань чи нелюдського або такого, що принижує честь і гідність поводження чи покарання.

03 березня 2023 року вступив в силу Наказ Міністерства юстиції України № 631/5 від 16 лютого 2023 року «Про затвердження змін до деяких нормативно-правових актів Міністерства юстиції України», який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 лютого 2023 року за № 296/39352.

Рішенням ЄСПЛ «Медвідь проти України» (заява № 7453/23, від 10.10.2024 р., п.п. 60, 61) встановлено, що в період між остаточним вироком заявника до пожиттєвого ув`язнення (2 жовтня 2003 року) і датою, коли новий механізм умовно-дострокового звільнення вступив в повну силу (3 березня 2023 року) заявник перебував в ситуації невизначеності, і були відсутні будь-які чіткі і реалістичні перспективи дострокового звільнення, що являється порушенням статті 3 Конвенції. Але, після 3 березня 2023 року нещодавно створений механізм умовно-дострокового звільнення надав заявнику реальну можливість переглянути його пожиттєве ув`язнення в межах вищезгаданих добре визначених строках та чітких умовах. Таким чином, після цієї дати порушення статті 3 Конвенції не було.

Аналіз вищезазначеного вказує на те, що в період з 29.07.2003 р. по 03.03.2023 р. він перебував (перебуває) в аналогічній ситуації та умовах, що і ОСОБА_7 , рішення щодо якого встановлено Європейським судом по правам людини від 10.10.2024 р., який так само як і він відбуває покарання в ДУ «Роменська виправна колонія (№ 56)». Отже, має місце порушення щодо нього статті 3 Конвенції, яке додатково встановлено вищезгаданим рішенням ЄСПЛ в справі «Дембо та інші проти України».

Керуючись наведеним та на підставі ст. 19 ч. 2, ст. 24 Конституції України; ст.1, ст. 2, ст. 5, ст. 7 ч. 2. ст. 115-1 Кримінально-виконавчого кодексу України; рішення ЄСПЛ від 11.03.2021 р. в справі «Дембо та інші проти України» (заява № 277/18 та 46 інші), рішення ЄСПЛ від 10.10.2024 р. в справі «Медвідь проти України» (заява № 7453/23): підпункту 1 пункту 6 та пунктами 12, 20, 22 «Положення про Комісію з розгляду скарг на неналежні умови тримання в установах для попереднього ув`язнення та установах виконання покарань» від 31.12.2024 р. № 1579 (далі - Комісія). - він звернувся до Комісії із заявою від 02.06.2025 р. щодо встановлення строку тримання в неналежних умовах в період з 29.07.2003 р. по 03.03.2023 р. (19 років 7 місяців 2 дня) під час попереднього ув`язнення та під час відбування покарання у виді довічного позбавлення волі, призначеного вироком Апеляційного суду Черкаської області від 24.03.2004 р.

Постановою засідання Комісії від 09 червня 2025 р. № 8 йому було відмовлено у задоволенні його заяви мотивуючи тим, що: відповідно Положення, Комісія на час розгляду заяви не має повноважень для застосування заходів відшкодування за неналежні умови тримання у виді скорочення строку, з якого може бути застосовано умовно-дострокове звільнення.

Копія постанови йому була вручення адміністрацією ДУ «Роменська ВК (№56)» 19.06.2025 року.

У своїй заяві від 02.06.2025 р. він не посилався на ч. 4 ст. 115-1 КВК України та не ставив перед Комісією питання про заходи відшкодування за неналежні умови тримання під час попереднього ув`язнення та відбування покарання, призначеного судом. Предметом його заяви є «встановлення строку» перебування в неналежних умовах тримання в період з 29.07.2003 р. по 03.03.2023 р.

З огляду на зазначене, комісія не розглянула його заяву по суті, а зосередила свою увагу на заходах відшкодування за неналежні умови тримання засудженого, що відповідно до пункту 4 та підпунктів 1, 3 пункту 6 Положення про Комісію не входить до завдань Комісії. В цій частині постанови він погоджується з членами Комісії повністю.

Відмовивши йому у задоволенні заяви про встановлення строку перебування в неналежних умовах тримання, Комісія порушила його право та законні інтереси, передбачені п. 20 Положення про Комісію та позбавила його можливості поновити свої права у спосіб, передбачений законом та Конституцією України.

Тому просить: скасувати постанову засідання Комісії з розгляду скарг на неналежні умови тримання в установах для попереднього ув`язнення та установах виконання покарань від 09 червня 2025 року № 8 про відмову у задоволенні його заяви від 02.06.2025 р. щодо встановлення строку тримання в неналежних умовах в період з 29.07.2003 р. по 03.03.2023 р. (19 років 7 місяців 2 дні) під час попереднього ув`язнення та під час відбування покарання у виді довічного позбавлення волі, призначеного вироком Апеляційного суду Черкаської області від 24.03.2004 р.; зобов`язати Комісію розглянути його заяву повторно по суті звернення, не виходячи за межі завдань Комісії, встановлених для неї пунктом 4 та підпунктами 1, 3 пункту 6 «Положення про Комісію з розгляду скарг на неналежні умови тримання в установах для попереднього ув`язнення та установах для відбування покарань», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31.12.2024 р. № 1549.

У поданій до суду скарзі ОСОБА_6 просив справу розглядати в судовому засіданні без його участі (а.с.3).

Від представника Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції - ОСОБА_4 надійшли додаткові пояснення на скаргу, в яких представник зазначає, що скаргу ОСОБА_6 вважає безпідставною та необґрунтованою з наступних підстав.

Так, Міжрегіональне управління, згідно частини другої статті 19 Конституції України, діє лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, відповідно, Комісія діяла виключно в межах і в порядку, визначеному законодавством та чинними нормативними актами.

Твердження заявника, що Комісія нібито не розглянула звернення по суті та прийняла незаконне рішення не відповідає дійсності з таких підстав.

02.06.2025 року до Комісії надійшло звернення ОСОБА_6 , в якому заявник просив встановити строк (а відповідно і факт) тримання в неналежних умовах в період 29.07.2003 р. по 03.03.2023 р. під час попереднього ув`язнення та під час відбування покарання у виді довічного позбавлення волі, призначеного вироком апеляційного суду Черкаської області від 24.03.2004 р.

09.06.2025 року цю заяву (у визначений Положенням строк) було розглянуто на засіданні Комісії із особистою участю заявника.

У своїй заяві ОСОБА_6 посилався, що сам факт відбування покарання у виді довічного позбавлення волі без можливості умовно-дострокового звільнення є підтвердженням неналежних умов відбування покарання. Інших даних про неналежні умови заявник не висловлював та не описував.

Комісією щодо заявника порушень цих умов не встановлено. Посилання в його заяві на рішення Конституційного суду та ЄСПЛ як на підтвердження фактів катувань не може бути взято до уваги. Оскільки, по-перше, в зазначеному рішенні Конституційного суду факти катувань засуджених не встановлені, по-друге, рішення ЄСПЛ не мають прямого преюдиційного характеру, і також не містять посилань на застосування тортур чи неналежного поводження саме відносно заявника, а використання аналогії права в кримінальному судочинстві України заборонено, оскільки Кримінальний кодекс України прямо забороняє застосування кримінального закону за аналогією. Використання аналогії права, тобто вихід із загальних засад законодавства для врегулювання неврегульованих випадків, є припустимим у цивільному та інших галузях права, але не в кримінальному, де діє принцип законності та суворої правової визначеності.

Згідно із статтею Конвенції ООН проти катувань та інших жорстоких, нелюдських або таких, що принижують гідність, видів поводження і покарання для цілей цієї Конвенції термін «катування» означає будь-яку дію, якою будь-якій особі навмисне заподіюються сильний біль або страждання, фізичне чи моральне, щоб отримати від неї або від третьої особи відомості чи визнання, покарати її за дії, які вчинила вона або третя особа чи у вчиненні яких вона підозрюється, а також залякати чи примусити її або третю особу, чи з будь-якої причини, що ґрунтується на дискримінації будь-якого виду, коли такий біль або страждання заподіюються державними посадовими особами чи іншими особами, які виступають як офіційні, чи з їх підбурювання, чи з їх відома, чи за їх мовчазної згоди. В цей термін не включаються біль або страждання, що виникли внаслідок лише законних санкцій, невіддільні від цих санкцій чи спричиняються ними випадково. Таких фактів щодо заявника не доведено.

Отже, з огляду на відсутність підстав для визнання перебування заявника в неналежних умовах, Комісією, після обговорення, щодо заявника було прийнято правомірне рішення, яке викладено у Постанові засідання Комісії від 09.06.2025 року № 8.

Посилання заявника, що Комісія неправомірно розглянула питання щодо компенсаційних заходів, також не відповідає дійсності з таких підстав. Заявник брав безпосередню участь в засіданні і члени Комісії, з метою всебічного з`ясування обставин та аргументів скарги поставили питання щодо прагнення заявника. Заявник висловився також відносно компенсаційних заходів, на що і були надані роз`яснення щодо їх нормативної (на момент розгляду) невизначеності. Це питання також було обговорено і схвалено членами Комісії, згідно Положення та в рамках чинного законодавства, і відповідно, відображено в Постанові засідання Комісії від 09.06.2025 року № 8.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 підтримав доводи скарги, просив її задовольнити. Додати до доводів скарги ОСОБА_6 нічого не побажав.

Представник Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції - ОСОБА_4 підтримала раніше надані нею письмові пояснення. Додатково пояснила, що ОСОБА_6 був присутнім на засіданні Комісії, просив дослідити матеріали лише в аспекті його засудження до довічного позбавлення волі і не посилався на неналежні побутові умови тримання, тому ці обставини Комісією не досліджувалися. Комісія встановила, що у ОСОБА_6 були належні умови тримання. На теперішній час у нього також належні умови тримання, і він цього не заперечував. Дослідити, які були умови тримання ОСОБА_6 в 2003 році вони не мали можливості.

Прокурор ОСОБА_3 вважає скаргу ОСОБА_6 обґрунтованою, оскільки при розгляді заяви Комісією з розгляду скарг на неналежні умови тримання в установах для попереднього ув`язнення та установах виконання покарань, не було вирішено питання щодо строку, про що у своїй заяві просив ОСОБА_6 .. Постановою Комісії у задоволенні заяви ОСОБА_6 було відмовлено з формальних питань - посилання на невнесення змін в законодавство.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (ст. 3 Конституції України). Цією ж нормою закріплюється обов`язок держави утверджувати і забезпечувати права і свободи кожної людини. Це підкреслюється і в міжнародно-правових документах.

Ст.3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), так само і ст. 5 Загальної декларації прав людини і ст. 7 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права чітко проголошує: «Нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню», або «поганого поводження», як узагальнено його визначає Європейський суд з прав людини.

Відповідно ч. 1, ч. 2 ст. 11-2 Закону України «Про попереднє ув`язнення» від 30.06.1993 року належними умовами тримання є умови, що відповідають вимогам Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Закону, інших актів законодавства, а саме: 1) недопущення катувань чи нелюдського або такого, що принижує честь і гідність, поводження чи покарання; 2) надання належної медичної допомоги; 3) забезпечення повноцінним харчуванням; 4) забезпечення житлово-побутових умов (жила площа, вільний доступ до туалетних кімнат, достатнє природне освітлення, нормативний температурний режим, провітрювання приміщень); 5) дотримання державних медико-санітарних правил. Комісія з розгляду скарг на неналежні умови тримання в установах для попереднього ув`язнення та установах виконання покарань встановлює факт та/або строк тримання в неналежних умовах в установі попереднього ув`язнення на підставі цього Закону та положення про Комісію з розгляду скарг на неналежні умови тримання в установах для попереднього ув`язнення та установах виконання покарань, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно ч. 5 ст. 11-2 Закону України «Про попереднє ув`язнення» особа, взята під варту, член її сім`ї або близький родич, захисник мають право звернутися із заявою про встановлення факту та/або строку тримання в неналежних умовах до Комісії з розгляду скарг на неналежні умови тримання в установах для попереднього ув`язнення та установах виконання покарань.

Згідно ч. 2 ст. 11-2 Закону України «Про попереднє ув`язнення» комісія з розгляду скарг на неналежні умови тримання в установах для попереднього ув`язнення та установах виконання покарань встановлює факт та/або строк тримання в неналежних умовах в установі попереднього ув`язнення на підставі цього Закону та Положення про Комісію з розгляду скарг на неналежні умови тримання в установах для попереднього ув`язнення та установах виконання покарань, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно п. 3, п. 4 Положення про Комісію з розгляду скарг на неналежні умови тримання в установах для попереднього ув`язнення та установах виконання покарань, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 грудня 2024 р. № 154 (далі-Положення), комісія у своїй діяльності керується Конституцією України, Кримінально-виконавчим кодексом України, Законом України «Про попереднє ув`язнення», а також цим Положенням. Діяльність Комісії ґрунтується на принципах гласності, демократичності, добровільності, відкритості, прозорості та звітності. Завданням Комісії є встановлення факту та/або строку тримання в неналежних умовах осіб, взятих під варту, і засуджених в установах для попереднього ув`язнення та установах виконання покарань.

Згідно п. 6 Положення, комісія з метою виконання покладеного на неї завдання:

1) здійснює розгляд звернень осіб, взятих під варту, засуджених, членів їх сімей або близьких родичів, захисників на неналежні умови тримання в установах з метою поновлення порушених прав;

2) доручає уповноваженим членам Комісії відвідувати установи з метою вивчення стану дотримання умов тримання осіб, взятих під варту, та засуджених;

3) приймає рішення, в якому встановлює наявність або відсутність факту та/або строку тримання в неналежних умовах осіб, взятих під варту, або засуджених.

Відповідно п. 25 Положення, особа, взята під варту, або засуджений у разі незгоди з рішенням Комісії має право оскаржити це рішення до суду в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України. Скарга на рішення Комісії подається особою, взятою під варту, або засудженим протягом року з дня його прийняття. Комісія не розглядає повторні заяви особи, взятої під варту, засудженого, члена його сім`ї або близького родича, захисника про встановлення факту та/або строку тримання в неналежних умовах, якщо перша заява вирішена по суті.

У судовому засіданні встановлено, що 02.06.2025 року ОСОБА_6 звернувся до Комісії з розгляду скарг на неналежні умови тримання в установах для попереднього ув`язнення та установах виконання покарань при Північно-Східному міжрегіональному управлінні з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції із заявою про встановлення строку тримання в неналежних умовах. У поданій заяві ОСОБА_6 просив встановити, що в період з 29.07.2003 р. по 03.03.2023 р. (19 років 7 місяців 2 дні) під час попереднього ув`язнення та під час відбування покарання у виді довічного позбавлення волі, призначеного вироком Апеляційного суду Черкаської області від 24.03.2004 року, його тримали в неналежних умовах (а.с.4-5).

Постановою Комісії з розгляду скарг на неналежні умови тримання в установах для попереднього ув`язнення та установах виконання покарань при Північно-Східному міжрегіональному управлінні з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції від 09 червня 2025 року, відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо встановлення строку в період з 29.07.2003 р. по 03.03.2023 р. (19 років 7 місяців 2 дні) під час попереднього ув`язнення та під час відбування покарання у виді довічного позбавлення волі, призначеного вироком Апеляційного суду Черкаської області від 24.03.2004 року, в неналежних умовах (а.с.7-12).

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_6 . Комісією в постанові зазначено, що «відповідно Положення, Комісія на час розгляду заяви не має повноважень для застосування заходів відшкодування за неналежні умови тримання у виді скорочення строку, з якого може бути застосовано умовно-дострокове звільнення». Крім того, постанова містить посилання на зміни, внесені до КВК та КК України.

Натомість ОСОБА_6 у своїй заяві від 02.06.2025 року просив: встановити, що в період з 29.07.2003 р. по 03.03.2023 р. (19 років 7 місяців 2 дні) під час попереднього ув`язнення та під час відбування покарання у виді довічного позбавлення волі, призначеного вироком Апеляційного суду Черкаської області від 24.03.2004 р. його тримали в неналежних умовах.

Сама ж постанова про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_6 взагалі не містить будь-яких відомостей про перевірку умов тримання його в установі відбування покарань у період з 29.07.2003 р. по 03.03.2023 р. (19 років 7 місяців 2 дні).

Натомість, відповідно ст. 7 Положення, комісія має право:

1) без спеціального дозволу (акредитації) в будь-який час безперешкодно відвідувати установи для здійснення контролю та проведення перевірок щодо стану дотримання умов тримання осіб, взятих під варту, та засуджених (за бажанням - у супроводі до трьох медичних працівників для медичного огляду осіб, взятих під варту, та засуджених, а також до двох представників медіа);

2) безперешкодно із забезпеченням максимального сприяння працівниками та адміністрацією установи для попереднього ув`язнення або установи виконання покарань: пересуватися територією установ; здійснювати аудіо-, фото- та відеозапис, ознайомлюватися із звітністю, здійснювати інспектування з питань, зазначених у заяві особи, взятої під варту, засудженого, членів їх сімей або близьких родичів, захисника. Отримані під час перевірки документи та матеріали формуються у справи за кожною заявою окремо; подавати письмові запити до установ, міжрегіональних управлінь, Департаменту з питань виконання кримінальних покарань, органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, а також громадських об`єднань з питань, необхідних для виконання покладених на Комісію завдань; перевіряти додержання законодавства; оскаржувати у порядку, встановленому законодавством, до адміністрації установи, міжрегіонального управління, Департаменту з питань виконання кримінальних покарань, окружної прокуратури, в межах територіальної юрисдикції якої особа перебуває під вартою (відбуває покарання), або до суду протиправні дії (бездіяльність) посадових та службових осіб установи, вимагати негайного припинення таких дій (бездіяльності) та притягнення до відповідальності осіб (з подальшим вичерпним письмовим повідомленням Комісії про вжиті (невжиті) заходи відповідальності протягом 10 днів з дня отримання відповідної вимоги); спілкуватися з будь-якими працівниками установи, особами, взятими під варту, та засудженими (у тому числі на умовах анонімності).

3) залучати до участі у своїй роботі експертів та кваліфікованих фахівців у відповідній сфері (за згодою) з метою виконання покладених на Комісію завдань.

Доказів того, що будь-які з перелічених дій проводилися, представником Комісії не надано.

Суд також не може взяти до уваги посилання представника Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції - ОСОБА_4 про те, що заявник брав безпосередню участь в засіданні і члени Комісії, з метою всебічного з`ясування обставин та аргументів скарги поставили питання щодо прагнення заявника, оскільки вказана обставина нічим не підтверджена. Будь-яких відомостей про це Постанова Комісії не містить.

Отже, Постанова Комісії Комісії з розгляду скарг на неналежні умови тримання в установах для попереднього ув`язнення та установах виконання покарань від 09 червня 2025 року № 8, не містить належного обгрунтування та мотивації, в ній не вирішено питання з яким звертався ОСОБА_6 , а саме щодо встановлення строку тримання в неналежних умовах в період з 29.07.2003 р. по 03.03.2023 року (19 років 7 місяців 2 дні) під час попереднього ув`язнення та під час відбування покарання у виді довічного позбавлення волі, призначеного вироком Апеляційного суду Черкаської області від 24.03.2004 року, а отже, тому підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

СУД П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_6 про скасування постанови засідання Комісії з розгляду скарг на неналежні умови тримання в установах для попереднього ув`язнення та установах виконання покарань при Північно-Східному міжрегіональному управлінні з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції від 09.06.2025 року № 8, задовольнити.

Скасувати постанову засідання Комісії з розгляду скарг на неналежні умови тримання в установах для попереднього ув`язнення та установах виконання покарань від 09 червня 2025 року № 8 про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_6 від 02.06.2025 року щодо встановлення строку тримання в неналежних умовах в період з 29.07.2003 р. по 03.03.2023 року (19 років 7 місяців 2 дні) під час попереднього ув`язнення та під час відбування покарання у виді довічного позбавлення волі, призначеного вироком Апеляційного суду Черкаської області від 24.03.2004 року.

Зобов`язати Комісію розглянути заяву ОСОБА_6 повторно по суті звернення, не виходячи за межі завдань Комісії, встановлених для неї пунктом 4 та підпунктами 1,3 пункту 6 «Положення про Комісію з розгляду скарг на неналежні умови тримання в установах для попереднього ув`язнення та установах для відбування покарань», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31.12.2024 р. № 1549.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду через Роменський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 7 днів з дня проголошення повного тексту ухвали, засудженим - з дня отримання копії повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено та проголошено 23 вересня 2025 року о 08 год. 30 хв.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_1