Провадження № 1-кп/537/333/2025
Справа № 537/6341/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.10.2025 року м. Кременчук

Крюківський районний суд м.Кременчука в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні із застосуванням відеоконференцзв`язку в залі судових засідань в приміщенні суду в м. Кременчук кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.04.2025 року за №0000165, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчука Полтавської області, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, який є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 солдат, не одружений, не має на утриманні непрацездатних, малолітніх, неповнолітніх дітей, не є інвалідом, депутатом, учасником бойових дій, зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України раніше судимий:

-05.08.2025 року Кременчуцьким районним судом Полтавської області за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 2 роки,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

у с т а н о в и в :

06.04.2025 року близько 04:00 год. ОСОБА_4 перебував поруч із багатоквартирним будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_2 , де на першому поверсі розташоване нежитлове приміщення, в якому проводилися ремонтні роботи. В цей час у ОСОБА_4 виник прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, поєднане з проникненням у приміщення.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, вважаючи, що його дії непомітні для оточуючих, керуючись корисливим мотивом та метою таємного викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, за допомогою підручних інструментів відкрив замок вхідних дверей, через які проник до нежилого приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав лазерний нівелір «Bosch GLL 2-10», вартістю 2097,25 грн., болгарку «Makita DGA504Z» з АКБ 5 Ампер, вартістю 9417,15 грн., що належать потерпілому ОСОБА_5 , а також відбійний молоток «Dnipro M SH45 1850W», вартістю 9960,75 грн., що належить потерпілому ОСОБА_6 .

У подальшому ОСОБА_4 зник з місця вчинення злочину, викраденим чужим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілим матеріальну шкоду в загальному розмірі 21475,15 грн., з яких потерпілому ОСОБА_5 11514,40 грн., потерпілому ОСОБА_6 9960,75 грн.

Таким чином ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у приміщення, вчинене в умовах воєнного стану.

Відповідно до ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, наведених в обвинувальному акті. ОСОБА_4 додав, що щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю злочину. Має постійне місце проживання в житловому приміщенні батьків, розлучений, є батьки та повнолітній син, з якими він підтримує дружні стосунки. Після ухвалення попереднього вироку з 14.08.2025 проходить військову службу у ЗСУ у військовій частині НОМЕР_1 під час воєнного стану за мобілізацією, солдат. Не мав можливості відшкодувати спричинену шкоду потерпілим за відсутністю коштів. До мобілізації не мав постійної роботи, а відповідно і грошових коштів для утримання себе та своїх рідних, які потребували утримання. З цих підстав намагався заробити тимчасовими підробітками, але цього не вистачало на життя. Тому мав борги, які стягуються з нього в примусовому порядку державним виконавцем. Викрадене за відсутністю доходів майно здав в ломбард, а отримані кошти витратив на власні потреби. Після мобілізації ще перебуває в учбовій частині, не отримував ще оплати. Й нараховані йому кошти будуть стягуватися з нього в примусовому порядку у відкритих виконавчих провадженнях. ОСОБА_4 просив суд не карати його суворо, не позбавляти волі, оскільки він бажає стати на шлях виправлення, проходити військову службу у період воєнного стану та виконати свій обов`язок захисту Батьківщини.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, суд при встановлені фактичних обставин справи за клопотанням прокурора, з яким погодився обвинувачений, обмежився допитом обвинуваченого ОСОБА_4 та дослідженням доказів, які характеризують його особу.

Вина обвинуваченого підтверджується його особистими поясненнями в істинності та добровільності яких сумнівів у суду не виникає. А тому суд вважає вину обвинуваченого доведеною.

Таким чином суд приходить до висновку про те, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у приміщення, в умовах воєнного стану, а тому його дії правильно кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України.

В ст. 50 КК України встановлено, що покарання є заходом примусу, який застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

В ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права». Так, у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Відповідно до ст.65 КК України, реалізуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд при призначенні покарання враховує ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, але лише один епізод, загальний розмір заподіяної шкоди (21475,15 грн.), яка добровільно не відшкодована за браком коштів у обвинуваченого, відсутність тяжких наслідків від кримінального правопорушення.

Потерпілі не з`явилися в судове засідання, подали письмові заяви, в яких просили розглянути справу без їх участі.

Разом з тим суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який не одружений, проте має рідних, з якими підтримує стосунки (проживає у житловому приміщенні батьків, спілкується з сином), що вказує на наявність у нього стійких соціальних зв`язків. Не мав постійної роботи, а відповідно і легальних доходів для задоволення потреб себе та своєї родини, що поставило його у скрутне матеріальне становище. Не перебуває на обліку у неврологічному чи наркологічному диспансері. Раніше судимий вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 05.08.2025 року у справі 536/1660/25 за вчинення у травні 2025 року злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України. Й після постановлення вироку встановлено, що він вчинив 06.04.2025 року ще один епізод кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, який розглядається в цьому кримінальному провадженні. Після ухвалення попереднього вироку від 05.08.2025 року до повідомлення про підозру в цьому кримінальному провадженні (26.09.2025 року) з 14.08.2025 року ОСОБА_4 проходить військову службу у Збройних Силах України під час мобілізації у період воєнного стану. Під час проходження служби не ухилявся від органів досудового слідства і суду, сприяв розслідуванню та розгляду справи в судів, отримав повідомлення про підозру та обвинувальний акт, приймав участь в судовому засіданні навіть із застосуванням відеоконференцзв`язку з суду, найближчого до місця проходження ним служби, навіть не подавав клопотань про зупинення провадження з підстав проходження ним військової служби в період воєнного стану, чим надав допомогу органам досудового розслідування та суду у встановленні істини у справі, з`ясуванні фактичних обставин, які мають істотне значення для розкриття злочину, що також вказує на його критичну оцінку своєї протиправної поведінки, визнання своє провини, жаль з приводу вчиненого, бажання виправити ситуацію, що склалася, а також готовністю підлягати кримінальній відповідальності, бажання стати на шлях виправлення

Суду не подані негативні характеристики ОСОБА_4 .

З огляду на наведене суд вбачає наявними обставини, які в силу ст.66 КК України пом`якшують покарання, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, вчинення злочину внаслідок тяжких особистих обставин, виконання свого обов`язку захисту Батьківщини у період воєнного стану.

Обставини, які в силу ст.67 КК України обтяжують покарання, відсутні.

З огляду на наведене, враховуючи положення ст.69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за вчинене ним кримінальне правопорушення, а саме позбавлення волі на строк 4 роки 11 місяців.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного у даному кримінальному провадженні за правопорушення, вчинене 06.04.2025 року, більш суворим покаранням, призначеним вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 05.08.2025 року у справі №536/1660/25, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст.75 КК України, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, обставини справи та особу обвинуваченого, думку прокурора, а також думку потерпілих, які в своїх заявах не просили суворо карати обвинуваченого, навіть не заявили цивільні позови у кримінальному провадженні, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливо із звільненням від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк з покладанням обов`язків, визначених п.1, п.2 ч.1, п.2, п.4 ч.3 ст.76 КК України.

А тому суд вважає за необхідне на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення з випробуванням на іспитовий строк 3 роки з покладанням обов`язків, визначених п.1, п.2 ч.1, п.2, п.4 ч.3 ст.76 КК України.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Речові докази у справі відсутні.

На підставі ст.124 КПК України, стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експертів Полтавського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України в загальному розмірі 17843,95 грн.

Під час досудового розслідування щодо підозрюваного ОСОБА_4 не застосовувалися запобіжні заходи. Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 виконав свої процесуальні обов`язки, не ухилявся від суду. А тому враховуючи процесуальну поведінку обвинуваченого, який не чинив перешкод у встановленні істини у справі, не ухилявся від органів досудового розслідування та суду, обставини, які характеризують його особу, зокрема проходження ним військової служби у ЗСУ в період воєнного стану, а також звільнення його від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк, суд не вбачає ризиків, передбачених ст.177 КПК України, для застосування щодо обвинуваченого запобіжних заходів до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та із застосуванням ст.69 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 11 (одинадцять) місяців.

На підставі ч.4 ст.70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного у даному кримінальному провадженні за правопорушення, вчинене 06.04.2025 року, більш суворим покаранням, призначеним вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 05.08.2025 року у справі №536/1660/25, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 3 (три) роки, відповідно до п.1, п.2 ч.1, п.2, п.4 ч.3 ст.76 КК України поклавши на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

На підставі ст.124 КПК України стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експертів Полтавського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України в загальному розмірі 17843,95 грн.

Вирок суду може бути оскаржений в апеляційному порядку з особливостями, наведеними у ч.2 ст.394, ч.3 ст.349 КПК України, до Полтавського апеляційного суду через Крюківський районний суд м. Кременчука у строк 30 днів з моменту його проголошення

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вручити учасникам процесу копію вироку негайно, після його проголошення. Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, направити копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Роз`яснити, що учасники судового провадження мають право подати клопотання про помилування, ознайомлення з журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Протягом строку апеляційного оскарження учасники судового провадження за їх клопотанням можуть ознайомитись з матеріалами кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1