Провадження № 11-сс/4823/501/25 Слідчий суддя ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2025 рокум. Чернігів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

участю: прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Бобровицького районного суду Чернігівської області від 22 вересня 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ ВП №2 Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_10 про застосування до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді застави, та застосовано до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, на строк до 02 листопада 2025 року, з покладенням певних обов`язків, визначених ч.5 ст.194 КПК України. Слідчий суддя вказав на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_9 інкримінованого кримінального правопорушення та існування ризиків переховування від органів досудового розслідування та вплив на свідків. Попри те, послався на недоведеність прокурором обставин, які б вказували, що застосування більш м`якого виду запобіжного заходу неможливе для запобігання тим ризикам, які суд визнав доведеними.

Не погодившись із рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді як незаконну та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 грн. Вказує, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, тому з метою уникнення покарання може переховуватися від органу досудового розслідування. Також існують ризики впливу підозрюваного на свідків; іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, створюючи штучні докази та підбурювати осіб, які не були свідками кримінального правопорушення, до дачі завідомо неправдивих показань; вчинити нове кримінальне правопорушення, у тому числі з метою приховування вчиненого. З огляду на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_9 у разі доведення його вини, наявність ризиків, зазначених вище, запобіжний захід у вигляді застави, є єдиним, виключним і достатнім запобіжним заходом, який гарантуватиме належну процесуальну поведінку підозрюваного на час досудового розслідування кримінального провадження та його судового розгляду.

Заслухавши доповідь судді; думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; підозрюваного ОСОБА_9 та його захисників, котрі просили ухвалу слідчого судді залишити без змін; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, 13 червня 2025 року до ЄРДР за №0000033 були внесені відомості про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.191, ч.1 ст.364 КК України.

02 вересня 2025 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України, тобто, у розтраті чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини, зазначені у ч.1 ст.178 КПК України.

Зі змісту ст.179 КПК України убачається, що особисте зобов`язання полягає у покладенні, зокрема, на підозрюваного зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені ст.194 цього Кодексу. Підозрюваному письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, слідчим суддею у відповідності до вимог ч.1 ст.194 КПК України встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_9 кримінального правопорушення та достатніх підстав про існування ризиків можливого переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків.

Водночас, згідно з ч.1 ст.194 КПК України прокурором не було доведено ризики, передбачені п.п.4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, та що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти встановленим ризикам.

Частиною 4 ст.194 КПК України передбачено, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 ч.1 ст.194 КПК України, але не доведе обставини, передбачені пунктом три частини першої цієї статті, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Отже, при розгляді клопотання слідчий суддя з`ясував усі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, та на підставі пояснень сторін кримінального провадження і наданих ними матеріалів обґрунтовано дійшов висновку, що для забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_9 достатнім буде застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Колегія суддів вважає, що обраний ОСОБА_9 вид запобіжного заходу - особисте зобов`язання, та покладення на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, є співмірним з існуючими ризиками; тяжкості пред`явленої йому підозри та відповідає особі підозрюваного, який раніше до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання та роботи, міцні соціальні зв`язки.

Усупереч твердженням прокурора, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що сама по собі тяжкість злочину і міра покарання, яка загрожує підозрюваному, не свідчать про те, що ОСОБА_9 може вчинити дії, які обумовлюють настання ризиків, про які вказує апелянт.

Отже, вимога прокурора про необхідність застосування запобіжного заходу саме у вигляді застави, є необґрунтованою, не підтверджена доказами, не зазначено з яких підстав прокурор вважає, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки ОСОБА_9 .

А тому, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги прокурора та застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді застави.

Відтак, ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, постановленою з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ч.3 ст.407, ст.422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Бобровицького районного суду Чернігівської області від 22 вересня 2025 року щодо ОСОБА_9 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4