УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.26 селище Оржиця

Оржицький районний суд Полтавської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Оржиця Полтавської області заяву судді Оржицького районного суду Полтавської області ОСОБА_5 про самовідвід у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 369 КК України (справа № 543/2/26),

в с т а н о в и в:

В провадженні Оржицького районного суду Полтавської області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 369 КК України (головуючий суддя ОСОБА_5 ). Головуючий у справі суддя ОСОБА_5 заявив самовідвід. Заява мотивована тим, що постановою судді Оржицького районного суду Полтавської області ОСОБА_5 від 05.01.2026 (справа № 543/1318/25) ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.Частина обставин, які вказані в обвинувальному акті у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0000415 від 19.12.2025, за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 369 КК України (в обвинувальному акті, крім іншого, вказано, що ОСОБА_4 18.12.2025 о 19 год. 13 хв. керував транспортним автомобілем марки «ВАЗ» моделі «2106», від проходження освідування на стан алкогольного сп`яніння відмовився, також встановлено відсутність при собі у водія ОСОБА_4 свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу), є тими ж самими обставинами, які були встановлені суддею ОСОБА_5 при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 ч. 1 ст. 130 КУпАП. Цим обставинам при розгляді відповідної справи про адміністративне правопорушення суддею було дано правову оцінку. Суддя ОСОБА_5 додав до заяви про самовідвід копію постанови від 05.01.2025, згідно якої ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні прокурор не заперечував проти задоволення заяви про самовідвід. В матеріалах провадження є відомості, що суддя ОСОБА_5 повідомлений про місце і час проведення судового засідання належним чином. Обвинувачений не заперечував проти задоволення заяви про самовідвід.

Розглянувши заяву судді ОСОБА_5 про самовідвід, суд приходить до наступних висновків.

Підстави неможливості участі судді у розгляді кримінального провадження, визначені ст. 75, 76 КПК України, зокрема, якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи або якщо суддя брав участі у розгляді цього провадження.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, на якій наголосив суд у справі «Олександр Волков проти України» (Заява № 21722/11) (пункти 104 та 106) існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії» від 24 лютого 1993 року, пп. 28 та 30, «Веттштайн проти Швейцарії», заява № 33958/96, п. 42). У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення від 26 жовтня 1984 року у справі «Де Куббер проти Бельгії»).

Суд приймає до уваги пояснення судді ОСОБА_5 про те, що частина обставин, які вказані в обвинувальному акті у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0000415 від 19.12.2025, за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 369 КК України (в обвинувальному акті, крім іншого, вказано, що ОСОБА_4 18.12.2025 о 19 год. 13 хв. керував автомобілем марки «ВАЗ» моделі «2106», від проходження освідування на стан алкогольного сп`яніння відмовився, також встановлено відсутність при собі у водія ОСОБА_4 свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу), є тими ж самими обставинами, які були встановлені суддею ОСОБА_5 при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 ч. 1 ст. 130 КУпАП та пояснення про те, що ним надано відповідну правову оцінку вказаним обставинам, і приходить до висновку, що є підстави для задоволення заяви судді ОСОБА_5 про самовідвід у даній справі, оскільки у інакшому разі у стороннього спостерігача можуть виникнути обґрунтовані сумніви у безсторонності судді при розгляді вказаної справи, і це, крім іншого, може призвести до зниження рівня довіри, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість.

На підставі викладеного, керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 75, 76, 80, 81 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Заяву про самовідвід судді ОСОБА_5 - задовольнити.

Відвести суддю ОСОБА_5 від участі у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 369 КК України (справа № 543/2/26).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя