Номер провадження 1-кс/754/3452/25
У Х В А Л А

Іменем України

22 жовтня 2025 року слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого СВ Деснянського УП ГУНП в місті Києві ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про продовження строку тримання під вартою по матеріалах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001622 від 24.05.2025 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч.2 ст. 115 КК України стосовно підозрюваної

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Чапаєвка, Таращанського району, Київської області, громадянки України, пенсіонерки, незаміжньої, без зареєстрованого місця проживання, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

В С Т А Н О В И В:

20 жовтня 2025 року до Деснянського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого СВ Деснянського УП ГУНП в місті Києві ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Деснянської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч.2 ст. 115 КК України.

Клопотання слідчим подане в рамках кримінального провадження №0001622 від 24.05.2025 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч.2 ст. 115 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий посилається на те, що строк запобіжного заходу, стосовно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, закінчується 24.10.2025 року, однак завершити досудове розслідування до вказаного строку неможливо.

Тому ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2025 року строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до 24.11.2025 року. Одночасно існують обґрунтовані ризики того, що підозрювана може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні - тобто існують реальні ризики, передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, натомість, більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти виникненню наведених ризиків.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 24.05.2025 приблизно о 01 год. 00 хв., знаходячись у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , вступила у попередню змову зі своєю донькою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , направлену на умисне вбивство ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на ґрунті довготривалих неприязних стосунків.

Так, ОСОБА_5 у вказаний час та місці, реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на заподіяння смерті потерпілій ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, тримаючи в руці предмет схожий на молоток, завдала потерпілій чисельну кількість ударів в область життєво важливого органу - голови, в потиличну ділянку із заходом на тім`яну ділянку, чим спричинила дефект кісток черепа, в глибині якого розірвана тверда мозкова оболонка та зруйнований мозок. Від отриманих тілесних ушкоджень смерть ОСОБА_8 настала на місці події.

24.05.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч.2 ст.115 КК України.

Прокурор в судовому засіданні підтримала клопотання, просила його задовольнити та продовжити ОСОБА_5 строк тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, посилаючись на те, що завершити досудове розслідування до закінчення строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою не є можливим у зв`язку зі складністю кримінального провадження, необхідністю отримати висновки судово-медичної (криміналістичної) експертизи, необхідністю скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, а також виконати інші процесуальні та слідчі розшукові дії, необхідність в яких може виникнути в ході досудового розслідування. ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, наявні ризики, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання цим ризикам буде недостатнім.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечив проти продовження ОСОБА_5 строку тримання під вартою та просив змінити на інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме, цілодобовий домашній арешт, посилаючись на необґрунтованість підозри. Зокрема вказував, що підозрювана не причетна до інкримінованого правопорушення, оскільки конфлікт стався на побутовому ґрунті між потерпілою ОСОБА_8 та дочкою підозрюваної - ОСОБА_7 . Внаслідок чого саме донька підозрюваної завдала потерпілій ОСОБА_8 ударів молотком. Натомість, ОСОБА_5 , яка до того ж недочуває, перебувала у своїй кімнаті та у конфлікті участі не брала. Коли ж ОСОБА_7 повідомила підозрюваній, що вбила ОСОБА_8 , підозрювана сказала, що візьме вину на себе й порадила ОСОБА_7 виїхати з країни. Також захисник посилався на відсутність заявлених прокурором ризиків.

Підозрювана підтримала доводи захисника та заперечила проти продовження їй строку тримання під вартою, просила змінити їй запобіжний захід на будь-який інший, не пов`язаний з триманням під вартою.

Вислухавши думку прокурора, підозрюваної та захисника, дослідивши клопотання та долучені докази, слідчий суддя доходить до такого висновку.

Так, відповідно до ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовженим слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК України. Строк дії ухвали слідчого судді про продовження строку тримання під вартою не може перевищувати 60 днів.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливу на свідків, потерпілого; перешкоджання кримінальному провадженню іншим способом; вчинити інше правопорушення.

Відповідно до ч.1-5 статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, дослідженими слідчим суддею та наявними в матеріалах доданих до клопотання, а саме:

повідомленням про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч.2 ст.115 КК України, від 24.05.2025; ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва від 17.10.2025 року про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 24.10.2025; протоколами огляду від 24.05.2025; протоколами допиту свідків; протоколом слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_9 від 24.05.2025; висновками судово молекулярно генетичних експертиз: № СЕ-19/11-25/34238-БД, № СЕ-19/11-25/35315-БД, № СЕ-19/11-25/35314-БД, № СЕ-19/11-25/36520-БД, № СЕ-19/11-25/35337-БД, № СЕ-19/11-25/36184-БД, № СЕ-19/11-25/35317-БД, № СЕ-19/11-25/35316-БД; висновками судово медичних експертиз (імунологічної), №081-395-2025, №081-396-2025, №081-397-2025; висновками судово-медичних ( цитологічної) експертиз №091-220-2025, №0914-219-2025; висновками судово- психіатричної експертизи №1118; висновком судово-медичної експертизи №042/81-190-2025; іншими матеріалами кримінального провадження.

Таким чином, зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах.

Слідчий суддя зауважує, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочинів, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального провадження є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, тому не вирішуючи наперед питання про доведеність вини. Слідчий суддя приходить до висновку, що причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення достатньою мірою для даної стадії кримінального провадження доводиться доказами, що долучені прокурором в судовому засіданні.

У зв`язку з наведеним, слідчий суддя критично оцінює доводи сторони захисту щодо непричетності ОСОБА_5 до скоєного правопорушення, оскільки вони спростовуються доданими до клопотання доказами, зокрема, протоколами допиту свідків: ОСОБА_10 , яка повідомила, що в ніч з 23.05.2025 на 24.05.2025 чула крики двох осіб жіночої статі, схожих на голоси ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , зазначила, що зазвичай потерпіла сварилась із підозрюваною і навіть зверталась з цього приводу до поліції; ОСОБА_9 , яка повідомила, що чула крики потерпілої за стіною та крик, схожий на голос підозрюваної, що вона зараз її доб`є, також підозрювана кричала, що вона сяде, але її уб`є; свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та інших. Більшість свідків є сусідами підозрюваної та потерпілої та чули події, що відбувались у квартирі АДРЕСА_2 увечері 23.05.2025 року. При цьому показання свідків є досить схожими, що з великою вірогідністю вказує на їх правдивість.

Отже, в наданих до суду матеріалах наявні вагомі докази про причетність підозрюваної ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч.2 ст. 115 КК України, який є особливо тяжким злочином, вона обґрунтовано підозрюється у вчиненні вказаного злочину, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років позбавлення волі або довічне позбавлення волі.

Крім того відповідно до ч.2 ст. 177 КПК України обов`язковою підставою застосування запобіжного заходу, окрім обґрунтованої підозри, є також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високий ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи. КПК України покладає на слідчого, прокурора обов`язок обґрунтувати ризики кримінального провадження.

На переконання сторони обвинувачення, в цьому провадженні існують ризики, що підозрювана може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків.

Слідчий суддя враховує вимоги ст. 5 Конвенції, правову позицію ЄСПЛ у рішенні від 12.01.2012 у справі «Тодоров проти України», відповідно до якої «для продовження тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку». У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Враховуючи особу підозрюваної ОСОБА_5 , яка раніше не судима, підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, санкцією якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років позбавлення волі або довічне позбавлення волі, офіційно не працює, не одружена, пенсіонерка, не має постійного зареєстрованого місця проживання, - існує цілком реальний ризик переховування від органів досудового розслідування та суду, який на даний час не зменшився.

Щодо ризику впливу на свідків слідчий суддя зазначає таке.

КПК не вимагає доказів того, що підозрювана обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вона має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Більшість свідків є сусідами підозрюваної, їй відомі їх адреси та анкетні дані, що може спонукати підозрювану до здійснення впливу на них шляхом вмовлянь чи погроз з метою зміни їх свідчень у суді.

Також слідчий суддя зауважує, що ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання судом показань. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України. Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Щодо більш м`яких запобіжних заходів, то слідчий суддя приходить до таких висновків.

Особиста порука не може бути застосована до ОСОБА_5 у зв`язку із відсутністю письмових зобов`язань осіб, які заслуговують на довіру суду.

Особисте зобов`язання не може бути достатнім та дієвим, не сприятиме виконанню покладених на підозрювану процесуальних обов`язків та обмежень.

Домашній арешт не може бути застосований, оскільки характер пред`явленої ОСОБА_5 підозри та стадія, на якій перебуває кримінальне провадження, вимагають перебування підозрюваної під постійним візуальним контролем.

Зважаючи на необхідність виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, запобігти зазначеним ризикам, а також зважаючи на доведеність прокурором наявності всіх обставин, передбачених ч.1 ст. 194 КПК України, вважаю необхідним продовжити строк тримання під вартою підозрюваній ОСОБА_5 оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Обставини, які зазначені підозрюваною та захисником, не можуть бути підставою для відмови в продовження строку тримання під вартою, оскільки вони не виключають наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя також враховує правову позицію ЄСПЛ у рішенні у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року, згідно з якою продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я людини, вчинений із застосуванням фізичного насильства, що, на переконання слідчого судді, свідчить про високий ступінь суспільної небезпечності підозрюваної.

При цьому, тяжкість кримінального правопорушення, що інкримінується ОСОБА_5 , у даному випадку, пов`язана з очікуванням можливого суворого покарання.

Слідчий суддя враховує практику Європейського Суду, згідно з якою врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за особливо тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства (рішення ЄСПЛ у справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993).

Наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Слідчий суддя виходить з того, що у даній справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Ураховуючи стадію досудового розслідування та інкриміноване підозрюваній правопорушення, а саме за п.12 ч.2 ст. 115 КК України, що є злочином, вчиненим із застосування насильства, суд не вбачає підстав для визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Слідчий суддя переконався у судовому засіданні, що закінчити досудове розслідування неможливо у межах раніше обраного запобіжного заходу унаслідок виконання великого обсягу процесуальних та слідчих дій, а також особливої складності кримінального провадження.

З урахуванням викладеного, саме запобіжний захід у виді тримання під вартою забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного, виконання ним процесуальних обов`язків, натомість, більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України та доведеним прокурором у судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 176-179, 183, 184, 193, 194, 196, 198 199, 309, 376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ Деснянського УП ГУНП в місті Києві ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою по матеріалах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001622 від 24.05.2025 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч.2 ст. 115 КК України, стосовно підозрюваної

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Продовжити обраний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, а саме - до 24.11.2025 року, включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_16