Провадження № 1-кс/752/9763/25
У Х В А Л А

19 листопада 2025 року слідчий суддя Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Цетрального регіону ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва клопотання слідчого Голосіївського управління поліції ГУНП в м. Києві, ОСОБА_6 погоджене прокурором Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Цетрального регіону ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0003153 від 17.11.2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

встановив:

слідчий Голосіївського управління поліції ГУНП в м. Києві, ОСОБА_6 за погодженням прокурора Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Цетрального регіону ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0003153 від 17.11.2025 року звернулась до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування заявленого клопотання посилається на те, що с лідчим відділом Голосіївського управління поліції ГУНП у м. Києві за процесуального керівництва Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0003153 від 17.11.2025 за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Досудовим розслідування встановлено, що ОСОБА_4 , повинен керуватися вимогами ст. ст. 6, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, та ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ст. ст. 6, 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» на території України встановлюються заходи контролю за обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, що передбачають окрім іншого: визначення основних умов, вимог, правил і системи заходів, пов`язаних з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин в Україні; ліцензування відповідних видів діяльності з обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів; запровадження системи дозволів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та контролю за дотриманням дозвільних документів; застосування заборон та обмежень щодо обігу окремих наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та встановлення квот, у межах яких здійснюються виробництво, виготовлення, зберігання, ввезення на територію України, вивезення з території України наркотичних засобів і психотропних речовин; відпуск фізичним особам наркотичних засобів, психотропних речовин лише за рецептом лікаря і відповідно до медичних показань; встановлення обмежень, пов`язаних з виконанням окремих видів діяльності (робіт, професій, служби) у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів; запровадження відповідальності за порушення законодавства про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори; інші заходи, передбачені Законом та міжнародними договорами України. Діяльність з обігу наркотичних засобів і психотропних речовин на території України дозволяється лише в цілях і в порядку, встановлених цим Законом, а в передбачених ним випадках - у порядку, що встановлюється нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України та відповідних центральних органів виконавчої влади.

У порушення вищевказаних вимог нормативно-правових актів солдат ОСОБА_4 вчинив злочин у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та інші кримінальні правопорушення проти здоров`я населення.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 17.11.2025 року близько 13 год. 00 хв. ОСОБА_4 , перебував на вулиці Юлії Здановської, 32-а у м. Києві разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В цей час в нього виник умисел на незаконне зберігання при собі особливо небезпечної психотропної речовини, яку останній помістив до власної сумки чорного кольору, яку на той час мав при собі, з метою збуту.

В подальшому, 17.11.2025 року о 13 год. 07 хв., ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_8 , перебуваючи за адресою: м. Київ, Юлії Здановської, 32-а, був зупинений працівниками поліції, які вирішили, відповідно до вимог ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» перевірити його на причетність до вчинення злочинів. В ході проведення поверхневої перевірки, відповідно до ч. 1 ст. 34 ЗУ «Про Національну поліцію», а саме візуального огляду особи та її речей, було встановлено, що останній зберігає при собі заборонену в обігу речовину. З метою вилучення забороненої в обігу речовини, а також для подальшого проведення експертного дослідження, було викликано слідчо-оперативну групу Голосіївського УП ГУНП у м. Києві.

Після цього, 17.11.2025, в ході проведення обшуку затриманої особи відповідно до вимог ст. 208 КПК України, в присутності двох понятих, у ОСОБА_4 у внутрішній частині сумки, яку останній мав при собі на той час, виявлено десять згортків клейкої стрічки в середині з поліетиленовими пакетами з пазовим замком з кристалічною речовиною світлого кольору, які містять у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, яку ОСОБА_4 за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_8 зберігав при собі, з метою збуту.

Згідно висновку експерта надані на дослідження кристалоподібні речовини білого кольору містять у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP.

Загальна маса PVP в речовинах складає 13,733г.

17 листопада 2025 року в порядку ст. 208 КПК затримано ОСОБА_4 , якого 18.11.2025 повідомлено про підозру у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

В порядку ст. 177 КПК України встановлені ризики, що підозрюваний ОСОБА_4 вчинивши тяжкий злочин та може ухилятись від покладених на нього процесуальних обов`язків, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи впливати на свідків та потерпілих у кримінальному правопорушенні, в якому підозрюється.

Слідчий вказує, що враховуючи, що досудовим розслідуванням було встановлено наявність обґрунтованого повідомлення про підозру у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а також те, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, виникла необхідність застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на шістдесят діб.

Під час розгляду клопотання прокурор клопотання підтримав, просив задовольнити з викладених у ньому підстав.

Захисник підозрюваного заперечував проти задоволення клопотання, просив відмовити, посилаючись на те, що повідомлення про підозру є необгрунтованим, ризики відсутні, а їх обгрнтування є формальним.

Підозрюваний у судовому засіданні підтримав позицію захисника.

Заслухавши пояснення прокурора, з`ясувавши думку сторони захисту, підозрюваного, дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, встановлено наступне.

Слідчим відділом Голосіївського управління поліції ГУНП у м. Києві за процесуального керівництва Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0003153 від 17.11.2025 за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

17 листопада 2025 року в порядку ст. 208 КПК затримано ОСОБА_4 .

Цього ж дня, ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України .

З матеріалів клопотання вбачається, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

показаннями свідків;

- протоколом огляду місця події від 17.11.2025 квартири, де проживає ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1

- протоколом затримання особи ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення від 17.11.2025;

- висновком експерта за результатами проведення експертизи матеріалів, речовин і виробів;

- речовими доказами, вилученими за адресою проживання ОСОБА_4 , а саме: АДРЕСА_1 ;

- іншими матеріалами кримінального провадження у сукупності, які своїй у сукупності узгоджуються між собою та свідчать про вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_4 .

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до п. 175 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року), те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Тлумачення наведених вище процесуальних норм у їх логічному зв`язку з положеннями Глави 4 КПК України приводить слідчого суддю до висновку, що під час вирішення питання про застосування до особи запобіжних заходів оцінка наданих сторонами доказів має спрямовуватися не на досягнення остаточного переконання у винуватості особи у вчиненні інкримінованого правопорушення, а має на меті встановити, чи є підозра обґрунтованою.

Так, на переконання слідчого судді на день розгляду клопотання ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, що підтверджується матеріалами, долученими слідчим до клопотання.

Крім того, при вирішенні питання про доцільність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання підозрюваного під вартою, слідчий суддя повинен переконатися, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України та відсутність обставин, які є підставою для застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Зазначаючи про наявність ризиків та необхідність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий в клопотанні та прокурор в судовому засіданні вказують, що підозрюваний може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні шляхом їх вмовлянь або залякування з метою давати покази на свою користь, перебуваючи на місці служби, ОСОБА_4 буде мати безпосередній доступ до зброї та може погрожувати свідкам.

Відповідно до вимог ст. ст. 177 та ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний не виконає покладенні на нього процесуальні обов`язки, а також для запобігання його спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Разом із цим, слід зауважити, що на даному етапі провадження слідчий суддя не має процесуальних повноважень вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Як видно зі змісту рішення ЄСПЛ (В. Проти Швейцарії,14379/88 від 26.01 1993 року) небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з врахуванням низки факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою. При цьому треба враховувати характер обвинуваченого, його моральні якості, його кошти, зв`язки з державою, у якій його переслідували за законом.

У зв"язку з чим, слідчий суддя приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий у своєму клопотанні та, які підтримав прокурор у судовому засіданні, дають достатні підстави вважати, що існують ризики: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи впливати на свідків у кримінальному провадженні в якому підозрюється.

Відтак, враховуючи конкретні обставини справи, дані про особу підозрюваного, а також те, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке, відповідно до положення ст. 12 КК України, віднесено до категорії тяжких, слідчий суддя не знаходить підстав для застосування іншого, більш м`якого, запобіжного заходу.

Разом з цим, слідчий суддя, враховує вимоги ст. 183 КПК України, відповідно до якої при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вважає за можливе визначити розмір застави, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України, щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, розмір застави визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідної до якої розмір застави повинен визначатись тим ступенем довіри, при якому втрата застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

З урахуванням всіх обставин даного кримінального провадження, характеру вчиненого кримінального правопорушення даних про особу підозрюваного, наявність обґрунтованих ризиків, слідчий суддя вважає необхідним визначити розмір застави підозрюваному що становить 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає суму в розмірі 242 240( двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень 00 копійок (у національній грошовій одиниці), яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

На думку слідчого судді саме такий розмір застави здатний забезпечити належне виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків та виконання завдань кримінального провадження.

Разом з цим, обираючи підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із застосуванням застави, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного, у разі внесення застави, обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 32, 40, 113, 132, 176-178, 183, 184, 193, 194, 196, 197, 206 КПК України слідчий суддя,

ухвалив:

клопотання слідчого Голосіївського управління поліції ГУНП в м. Києві, ОСОБА_6 погоджене прокурором Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Цетрального регіону ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0003153 від 17.11.2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0003153 від 17.11.2025 року, громадянина України, уродженки міста Києва, зареєстрованого у встановленому законом порядку за адресою: АДРЕСА_2 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до 13 години 07 хвилин 15 січня 2026 року, включно.

Визначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 заставу в межах, що становить 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає суму в розмірі 242 240 ( двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень 00 копійок (у національній грошовій одиниці), яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) за наступними реквізитами: отримувач: ТУДСАУ в місті Києві; ; МФО: 820172; банк: Державна казначейська служба України м. Київ; р/р 2089; призначення платежу: застава за … (П.І.Б., дата народження особи за яку вноситься застава), згідно ухвали … (назва суду) від … (дата ухвали) по справі № …, кримінальне провадження № …, внесені (П.І.Б. особи, що вносить заставу), згідно квитанції від … (дата та № квитанції).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у разі внесення застави наступні обов`язки: прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що в разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави на розрахунковий рахунок Голосіївського районного суду м. Києва, має бути наданий уповноваженій службовій особі Київського СІЗО № 13.

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Київського СІЗО № 13 негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з-під варти та повідомити усно і письмово Голосіївський районний суд м. Києва.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної в даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави протягом 60 днів.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні застави обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Киїського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1