УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2025 року м.Рівне

Колегія суддів Рівненського міського суду Рівненської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 (в режимі відеоконферненції),

обвинуваченого ОСОБА_6 (в режимі відеоконферненції),

захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконферненції),

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Рівне клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000715 від 11.06.2025 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше несудимого,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

1. Суть клопотання

На розгляді Рівненського міського суду Рівненської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000715 від 11.06.2025 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Прокурор подав клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Звертаючись до суду із клопотанням про продовження строку тримання під вартою прокурор дійшов висновку про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які виправдовують тримання ОСОБА_6 під вартою, а саме: 1) переховуватися від суду; 2) незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; 4) іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню; 5) вчинити інші кримінальні правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. При визначенні ймовірності переховування обвинуваченого від суду прокурор просив врахувати тяжкість покарання. Ризик незаконного впливу на свідків прокурор обґрунтовувував можливістю впливати на свідків. При встановленні ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином прокурор просив врахувати те, що у кримінальному провадженні не встановлено осіб, з якими підтримував стосунки обвинувачений та яким можуть бути відомі обставини вчинення кримінального правопорушення, а ризик вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити те, у якому обвинувачується, обґрунтовував характером злочинних дій, які мали системний характер, в умовах воєнного стану.

2. Позиція учасників судового засідання

Прокурор ОСОБА_5 клопотання підтримав з наведених у ньому мотивів.

Обвинувачений ОСОБА_6 , захисник захисника ОСОБА_7 заперечували проти задоволення клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з огляду на те, що сторона обвинувачення на підтвердження обґрунтованості підозри та ризиків не надала належних та допустимих доказів, просили застосувати іншій запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

3. Мотиви суду

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу суд виходить із такого.

Ухвалою Слом`янського районного суду м.Києва від 03.09.2025 ОСОБА_6 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 01.11.2025.

У відповідності до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право продовжити запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. Вирішення питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України. Прокурор має право подати клопотання про продовження строку тримання під вартою не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, при цьому виклавши обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшились або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання під вартою. При вирішенні питання про продовження тримання під вартою суд керується загальними приписами, які регулюють застосування запобіжного заходу, однак з урахуванням додаткових відомостей і стадії кримінального провадження.

У відповідності до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно зі ст.178 КПК України суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі стосовно індивідуальних особливостей підозрюваного/обвинуваченого.

Згідно з положеннями ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.ч. 6, 8 ст. 176 цього Кодексу.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Це кримінальне провадження знаходиться на стадії підготовчого судового засідання, ОСОБА_6 вручений обвинувальний акт і він має процесуальний статус обвинуваченого.

Колегія суддів зауважує, що у клопотанні прокурора порушено питання про обґрунтованість пред`явленого обвинувачення з посиланням на відповідні докази, зібрані органом досудового розслідування. Однак, з огляду на стадію кримінального провадження питання обґрунтованості обвинувачення не може бути предметом вирішення, оскільки докази, які, на думку сторони обвинувачення, його підтверджують, будуть досліджуватися в порядку §3 глави 28 КПК України, і лише за наслідком судового розгляду буде вирішено питання стосовно доведеності обвинувачення.

У зв`язку із цим колегія суддів надаватиме оцінку винятково питанню продовженню існування заявлених прокурором ризиків.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що обвинувачений однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити в майбутньому. Отже, ризики слід вважати наявними за умови встановлення їх імовірності. Як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому. При встановленні ризиків суд застосовує стандарт достатності підстав вважати, що обвинувачений може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню.

Колегія суддів враховує, що згідно практикою Європейського суду з прав людини, повторне зазначення в ухвалі про продовження запобіжного заходу одних і тих самих ризиків, з обґрунтуванням продовження їх існування, не становитиме порушення права на свободу та на особисту недоторканість (рішення ЄСПЛ «Штепа проти України», «Войкін проти України»).

На думку колегії суддів, ризик переховування обвинуваченого від суду досі є реальним з огляду на тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , та суворість можливого покарання. Так, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, яке зважаючи на санкцію відноситься до особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення на строк п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна. Отже, усвідомлюючи тяжкість покарання та невідворотність кримінальної відповідальності у випадку визнання його винуватим у майбутньому, обвинувачений може вчиняти дії, спрямовані на переховування від суду.

Це твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Співставлення можливих негативних для обвинуваченого наслідків переховування у вигляді потенційного ув`язнення у невизначеному майбутньому, із можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі, у перспективі робить цей ризик достатньо високим.

Оцінюючи можливість впливу на свідків колегія суддів виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч.ч.1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного ст. 615 цього Кодексу (ч.4 ст. 95 КПК України).

Відтак, ризик впливу на свідків існує не лише на етапі досудового розслідування при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідка та дослідження їх судом.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, існує реальна можливість безпосереднього впливу ОСОБА_8 на свідків з метою схилити їх до зміни показань чи відмови від дачі показань.

На обґрунтування ризику вчинити інші кримінальні правопорушення колегія суддів приймає доводи прокурора про характер злочинної діяльності ОСОБА_8 , яка мала системний характер, в умовах воєнного стану та триваючої збройної агресії рф. Вказані обставини дають підстави вважати, що продовжує існувати ризик вчинення ОСОБА_6 інших кримінальних правопорушень.

Станом на дату розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою досудове розслідування у кримінальному провадженні завершено, направивши обвинувальний акт до суду для розгляду по суті, прокурор тим самим вважав, що у справі зібрано достатньо доказів для складання обвинувального акту відносно ОСОБА_8 , а тому, наразі колегія суддів констатує факт відсутності ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, який прокурор обґрунтовував тим, що у кримінальному провадженні не встановлено осіб, з якими підтримував стосунки обвинувачений та яким можуть бути відомі обставини вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на те, що досудове розслідування закінчилось і справа перебуває на розгляді в суді, колегія суддів вважає неспроможними доводи прокурора про наявність ризику продовжити кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_8 .

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

За змістом ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442-1 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений п. 5 ч.1 цієї статті, тобто тримання під вартою.

Враховуючи те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, колегія суддів вважає за необхідне при продовженні строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначити розмір застави.

З огляду на обставини вчинення кримінального правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_6 , актуальність ризиків та їх характер, колегія суддів дійшла висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не здатен на належному рівні забезпечити належне виконання процесуальних обов`язків і запобігти будь-якому прояву окреслених ризиків. Таким чином, колегія суддів вважає виправданим подальше тримання ОСОБА_6 під вартою строком на шістдесят днів.

З метою забезпечення ОСОБА_6 можливості приймати участь у судових засіданнях безпосередньо, колегія суддів вважає за необхідне здійснити етапування обвинуваченого ОСОБА_6 з Державної установи «Київський слідчий ізолятор» до Державної установи «Рівненський слідчий ізолятор».

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 193, 194, 196, 197, 199, 314, 315, 372, 376, 392 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання від вартою обвинуваченому ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Рівне, українцю, громадянину України, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , раніше несудимому, строк тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів без визначення розміру застави у Державній установі «Київський слідчий ізолятор», тобто до 26 грудня 2025 року включно.

Здійснити етапування обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з Державної установи «Київський слідчий ізолятор» до Державної установи «Рівненський слідчий ізолятор».

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору негайно після її оголошення, а також направити керівнику ДУ «Київський слідчий ізолятор».

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а обвинуваченим - в цей же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3