Дата документу 20.01.2026
Справа № 334/9093/25
Провадження № 1-кс/334/206/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2026 року м. Запоріжжя

Дніпровський районний суд міста Запоріжжя у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СУ ГУНП в в Запорізькій області ОСОБА_4 , погоджене із прокурором Мелітопольської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_7 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пожарське, Приморського краю РФ, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні трьох неповнолітніх дітей, працюючого пекарем у ФОП ОСОБА_8 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше несудимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 209 КК України,

установив:

05.01.2026 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України

16.01.2026 ОСОБА_5 повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 209 КК України за обставин, викладених у клопотанні та повідомлені про підозру.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 209 КК України, на переконання слідчого підтверджується наступним:

- інформацією ГУ ДКСУ в Запорізькій області щодо руху коштів по рахунку КУ « ІНФОРМАЦІЯ_2 »;

- інформацією вилученою в АТ КБ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » щодо руху коштів по банківському рахунку ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_4 »;

- інформацією вилученою в ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » щодо руху коштів по банківському рахунку зазначеного товариства;

- висновком судово економічної експертизи №СЕ-19/108-25/25703-ЕК від 27.11.2025;

- показаннями свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та показаннями представника потерпілого ОСОБА_12 .

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права, а статтею 18 цього Закону встановлено порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.

Так, практика Європейського суду з прав людини, яка викладена у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», встановлено, що факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

На підставі викладеного, сторона обвинувачення вважає, що зібрані в ході досудового розслідування докази, в повному обсязі підтверджують вину ОСОБА_5 , у вчиненні інкримінованих йому злочинів, а вручене йому письмове повідомлення про підозру є обґрунтованим і відповідає вимогам чинного КПК України.

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, за одне з яких передбачено позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених ч.6 та ч.7 ст. 176 КПК України.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Зважаючи на положення ст. 177 КПК України, досудовим розслідуванням встановлено існування ризиків, що підозрюваний ОСОБА_5 :

зважаючи на п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки:

по-перше, підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 209 КК України, два з яких відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України, є тяжкими злочинами із покаранням у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років;

по-друге, будучи обізнаним з тим, що відносно нього здійснюється досудове розслідування та планується повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, на виклик до слідчого на 29.12.2025 не з`явився. Крім того, відповідно до інформації від УІАП ГУНП в Запорізькій області підозрюваний 31.12.2025 о 00:00 разом зі своєю родиною перетнув державний кордон на пункті пропуску « ІНФОРМАЦІЯ_5 »;

Відповідно до ч. 3 ст. 111, ч. 1, ч. 2 ст. 135 КПК України, повістки про виклик останнього о 09 год. 00 хв. 02.01.2026, 09 год. 00 хв. 03.01.2026 та 09 год 00 хв. 05.01.2026 надіслані 30.12.2025 за допомогою месенджерів «Telegram», «WhatsApp» та «Viber» на особистий номер телефону ОСОБА_5 , крім того, скеровані на офіційну електронну пошту ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » в якому останній обіймає посаду директора, скеровані поштовим зв`язком за адресою фактичного місця мешкання, а саме: АДРЕСА_2 .

Письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 05.01.2026 скеровано за допомогою месенджерів «Telegram», «WhatsApp» та «Viber» на особистий номер телефону ОСОБА_5 , крім того, скеровані на офіційну електронну пошту ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » в якому останній обіймає посаду директора, скеровані поштовим зв`язком за адресою фактичного місця мешкання, а також вручені голові ОСББ « ІНФОРМАЦІЯ_6 » за місцем мешкання підозрюваного, а саме: АДРЕСА_2 .

по-третє, з огляду на те, що на утриманні підозрюваного перебувають троє неповнолітніх дітей, він належить до категорії осіб, які відповідно до підпунктів правил перетинання державного кордону, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57 має право на перетин державного кордону під час дії воєнного стану;

зважаючи на п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України може знищити, сховати або спотворити документи, а саме: «акт 1/01-02 (факт) здачі-приймання виконаних робіт від 08.02.2022», «акт 1/02-03 здачі-приймання виконаних робіт від 04.03.2022», «акт 2/01-04 здачі-приймання виконаних робіт від 06.04.2022», які були надані підозрюваним до ІНФОРМАЦІЯ_7 , оскільки, в ході досудового розслідування слідчим суддею Дніпровського районного суду м. Запоріжжя надано дозвіл на тимчасовий доступ до оригіналів вищевказаних документів, проте ОСОБА_5 свідомо проігнорував вимоги вказаного судового рішення та оригіналів документів не надав;

зважаючи на п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, може незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні, оскільки під час здійснення господарської діяльності на території Мелітопольського району Запорізької області він у зв`язку із службовою діяльністю з деякими з них працював та йому відомі їх контактні дані та засоби зв`язку;

зважаючи на п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки досудове розслідування не закінчено та проводиться ряд слідчих (розшукових) дій.

Також, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу до підозрюваного слід звернути увагу на встановлені досудовим розслідуванням обставини, які передбачені ст. 178 КПК України, а саме:

- п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України, встановлено, що всі зібрані докази у кримінальному провадженні є вагомими, підтверджують вчинення підозрюваним ОСОБА_5 інкримінованих кримінальних правопорушень;

- п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України, встановлено тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 209 КК України;

- п. 3 ч. 1 ст. 178 КПК України, встановлено інформацію про вік та стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_5 , що не містить особливостей при обранні запобіжного заходу;

- п. 8 ч. 1 ст. 178 КПК України, встановлено, що судимості у підозрюваного відсутні, проте 29 листопада 2021 року відносно ОСОБА_5 скеровано обвинувальний акт до ІНФОРМАЦІЯ_8 за обвинуваченням останнього у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 197-1 КК України;

- п. 9 ч. 1 ст. 178 КПК України, встановлено, що 22 листопада 2021 року у кримінальному провадженні №0000228 від 06.08.2021 відносно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання;

- п. 11 ч. 1 ст. 178 КПК України, встановлено, що розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 209 КК України складає 577 828,37 гривень.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Разом з тим сторона обвинувачення зауважує, що відповідно до п.п. 61, 62 рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року по справі «Смирнов проти Росії», наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

З урахуванням зазначених положень Європейського суду з прав людини, вивчення особистості підозрюваного ОСОБА_5 , аналізуючи факт скоєних ним кримінальних правопорушень і його поведінку під час досудового розслідування, свідчать не лише про причетність до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а й про свідоме ухилення від виконання передбачених КПК України процесуальних обов`язків. В минулому ОСОБА_5 хоча і не був притягнутий до кримінальної відповідальності, у зв`язку з тимчасовою окупацією Мелітопольського району Запорізької області, однак став на злочинний шлях і обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, відповідальність за які передбачена у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років.

Наявність у підозрюваного місця проживання, не виключає можливість застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не засвідчують відсутність наміру переховування від слідства та суду.

Як зазначає Європейський Суд з прав людини, у кожному випадку суд своїм рішенням повинен забезпечувати не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, а тому, враховуючи вищевикладене, а також вік підозрюваного, його матеріальне положення та обставини, які враховуються під час обрання запобіжного заходу, передбачені ст.178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків, наявність сім`ї та утриманців, репутація, дають підстави вважати, що лише такий запобіжний захід, як тримання під вартою, може запобігти ризикам, передбаченим у п.1, п. 2, п. 3, п. 4 ч.1 ст.177 КПК України, а також забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та створити необхідні умови для встановлення істини у вказаному кримінальному провадженні.

Приймаючи до уваги наведені доводи, на підставі ст.176, ст.177, ст.178, ст.183 КПК України, вважаю, що при застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу більш м`якого ніж взяття під варту строком на 60 діб, запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, неможливо.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання слідчого з підстав, викладених вище.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_6 заперечили проти задоволення клопотання, зазначивши про те, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора (ч. 1 ст. 92 КПК).

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства» («Murrey v. theUnitedKingdom»)). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» («Fox, CampbellandHartley v. theUnitedKingdom»)).

По-перше: Суб`єктивна сторона злочинів, передбачених ч. 4 ст. 191 та ч. 1 ст. 209 КК України, характеризується виключно прямим умислом та корисливим мотивом. Згідно з матеріалами, які має слідство, не встановлено та не доведено жодного прямого умислу ОСОБА_5 на заволодіння коштами чи їх легалізацію. Господарська діяльність ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » здійснювалася у штатному режимі, а акти виконаних робіт відображали реальний стан справ.

По-друге: матеріали кримінального провадження, не вказують на те, що ОСОБА_5 вчиняв дії, спрямовані на розкрадання майна або службове підроблення. Слідство не надало належного фінансового аналізу або результатів будівельно-технічних експертиз, які б підтверджували завищення вартості робіт або фіктивність документів.

Ряд доказів на підтвердження обґрунтованості пред`явленої підозри здобуті в порушення діючого кримінально процесуального кодексу.

Інші документи на які посилаються слідчий не мають в розумінні ст. 84 КПК України значення як доказ, та не можуть дослідженні як саме докази обґрунтованості підозри.

Таким чином, повідомлення про підозру є необґрунтованим, та переслідування є незаконним.

Підстави, зазначені у клопотанні слідчого, вказують, що «...є наявність передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний при обранні йому іншого запобіжного заходу може здійснити наступні дії:

- переховуватися від органів досудового розслідування та суду».

Сторона захисту наголосила на міцних соціальних зв`язках (наявність дружини та трьох неповнолітніх дітей), статус директора підприємства ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » та позитивні характеристики ОСОБА_5 , які вказують на відсутність такого ризику.

У своєму клопотанні слідчий вказує, що : «... будучи обізнаним з тим, що відносно нього здійснюється досудове розслідування та планується повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, на виклик до слідчого на 29.12.2025 не з`явився. Крім того, відповідно до інформації від УІАП ГУНП в Запорізькій області підозрюваний 31.12.2025 о 00:00 разом зі своєю родиною перетнув державний кордон на пункті пропуску « ІНФОРМАЦІЯ_5 ».

Відповідно до ч. 3 ст. 111, ч. 1, ч. 2 ст. 135 КПК України, повістки про виклик останнього о 09 год. 00 хв. 02.01.2026, 09 год. 00 хв. 03.01.2026 та 09 год 00 хв. 05.01.2026 надіслані 30.12.2025 за допомогою месенджерів «Telegram», «WhatsApp» та «Viber» на особистий номер телефону ОСОБА_5 , крім того, скеровані на офіційну електронну пошту ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » в якому останній обіймає посаду директора, скеровані поштовим зв`язком за адресою фактичного місця мешкання, а сам.е: АДРЕСА_2 .

Письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 05.01.2026 скеровано за допомогою месенджерів «Telegram», «WhatsApp» та «Viber» на особистий номер телефону ОСОБА_5 , крім того, скеровані на офіційну електронну пошту TOB « ІНФОРМАЦІЯ_4 » в якому останній обіймає посаду директора, скеровані поштовим зв`язком за адресою фактичного місця мешкання, а також вручені голові ОСББ « ІНФОРМАЦІЯ_6 » за місцем мешкання підозрюваного, а саме: АДРЕСА_2 .».

Проте, повістки та повідомлення про підозру від 05.01.2026 були надіслані через месенджери (Telegram, WhatsApp, Viber) та електронну пошту підприємства. Проте такий спосіб не може вважатися належним підтвердженням вручення:

Стаття 278 КПК України чітко визначає порядок вручення письмового повідомлення про підозру. Надсилання скан-копій через месенджери не передбачено цією нормою як законний спосіб офіційного вручення процесуального документа.

Відповідно до ст. 135 КПК України, особа має бути викликана шляхом вручення повістки, надіслання її поштою, електронною поштою чи засобами зв`язку, але обов`язковою умовою є отримання підтвердження про вручення або ознайомлення особи з її змістом. В даному випадку слідство використовувало способи, не передбачені чинним законодавством для офіційного виклику.

Твердження слідчого про те, що ОСОБА_5 "не з`явився на виклик 29.12.2025", маючи намір переховуватися, спростовується фактами:

На момент надсилання повісток (30.12.2025) та встановлених дат виклику (02.01, 03.01 та 05.01.2026), ОСОБА_5 вже перебував у заздалегідь запланованій відпустці з родиною за межами України.

Перетин кордону 31.12.2025 відбувся законно на пункті пропуску « ІНФОРМАЦІЯ_5 », оскільки на той момент відносно нього не було жодних процесуальних обмежень чи офіційно вручених повідомлень про підозру.

Причиною неявки у зазначені слідчим дати є неможливість термінового повернення з Єгипту через наявність заздалегідь придбаних квитків на зворотний рейс літака, що є поважною причиною в розумінні КПК.

Поведінка підозрюваного свідчить про його сумлінність, а не про спробу втечі:

Як би ОСОБА_5 мав на меті уникнути відповідальності, перебуваючи за кордоном без жодних обмежень, він би не повертався в Україну.

Натомість, одразу після завершення відпустки, підозрюваний повернувся, а також через свого адвоката офіційно повідомив слідство про причини своєї відсутності.

Він виявив повну готовність до співпраці, зобов`язався з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_9 при першій можливості для отримання підозри та надання пояснень, які доводять його невинуватість.

Таким чином, ризики, зазначені слідчим (зокрема щодо переховування), є надуманими. ОСОБА_5 діє як законослухняний громадянин, а факт його добровільного повернення з-за кордону та ініціатива щодо виходу на зв`язок зі слідством повністю нівелюють аргументи сторони обвинувачення про необхідність застосування найсуворішого запобіжного заходу тримання під вартою.

Крім цього, слідчий посилається на тяжкість інкримінованого злочину, але з цього приводу неодноразово висловлювався ІНФОРМАЦІЯ_10 : сама лише тяжкість інкримінованого злочину не може бути єдиною підставою для тримання під вартою і не повинна впливати на слідчого суддю при прийнятті рішення без врахування інших обставин.

В клопотанні слідчий посилається на практику Європейського суду з прав людини що вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановлення істини у справі та переховуватися цієї особи від правосуддя. При цьому конкретно справу не зазначено. Слідчий може використовувати практику Європейського суду з прав людини для обґрунтування своїх рішень, але не для обтяження. Судова практика ЄСПЛ є джерелом права в Україні і може бути використана для тлумачення та застосування норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, але не для введення додаткових обмежень або обтяжень, які не передбачені законом.

Тому не має жодного доказу про існування ризику п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України. А фактичні обставини спростовують доводи зазначені в клопотанні.

Твердження слідчого про ризик знищення актів виконаних робіт за 2022 рік має сумнівний характер. Для досягнення мети кримінального провадження та унеможливлення приховування доказів, слідством вже проведено ряд слідчих дій. Документи, про які згадує слідчий (акти за 2022 рік), були предметом розгляду у господарському суді Запорізької області, їх оригінали або копії зафіксовані в офіційних матеріалах суду, що спростовує ризик їх «знищення» підозрюваним.

Досудове розслідування № 0000038 триває з 25.09.2025. У слідчих було достатньо часу для збору та вилучення всіх необхідних документів у повному обсязі шляхом тимчасового доступу або обшуків.

Необґрунтованим є і ризик щодо незаконного впливу на свідків та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, оскільки такі ризики не доведені і ґрунтуються лише на припущеннях. Слідство триває тривалий час, проте у матеріалах відсутні письмові дані про будь-які спроби ОСОБА_5 впливати на підлеглих чи контрагентів. Крім того, КК України передбачає відповідальність за ст. 386 КК України, і з моменту початку провадження ОСОБА_5 не вчинив жодної дії, яку можна кваліфікувати як вплив.

Так як для досягнення мети забезпечення кримінального провадження, а саме для унеможливлення приховування документів, доказів та іншого за матеріалами провадження проведені вилучення документів та речей, що стосуються зазначеного провадження. Слідство вже зафіксувало всі обставини господарських операцій 2022 року, на підставі яких висунуто підозру. Вилучені речі, які є предметом для знищення, схову або спотворення знаходяться не у підозрюваної, а перебувають у органу досудового розслідування, що спростовує заявлений слідством ризик. Крім цього, необхідно зазначити, що інкриміновані події стосуються господарських правовідносин між ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » та контрагентами, де склад злочину є дискусійним і вимагає глибокого економічного аналізу, а не тримання особи під вартою.

У слідчих, є ряд обов`язків та способів по збору доказів в рамках провадження.

За практикою Європейського суду з прав людини - суд зобов`язаний проаналізувати особисті обставини заявника докладніше та навести на користь тримання його під вартою конкретні підстави, підкріплені доказами, що узгоджується із положеннями ст. 196 КПК України

Вищезазначені ризики нічим не підтверджені. Відсутні як письмові докази про можливість виникнення ризиків так і їх усні пояснення.

Також не враховано:

- ОСОБА_5 є директором ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ), підприємства, що забезпечує м. Запоріжжя критично важливою послугою постачанням пари та гарячої води. Його ізоляція призведе до зупинки господарської діяльності стратегічного підприємства.

- має постійне місце проживання: АДРЕСА_2 .

- має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, які потребують постійного батьківського піклування та матеріального забезпечення: ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_11 (12 років); ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_12 (3 роки); ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_13 (5 років). (Дані підтверджуються доданими копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 , НОМЕР_3 та І-ЖО № 427561).

- характеризується виключно позитивно;

- на його піклуванні перебуває мати ОСОБА_16 , 1950 року народження. Враховуючи її вік (75 років), вона потребує постійної підтримки та допомоги сина, що робить неможливим тривале усунення ОСОБА_5 від виконання синівській обов`язків шляхом тримання під вартою.

- раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався;

- на обліках в наркологічному і психіатричному диспансері не перебуває;

- крім того, сім`я Долгих бере безпосередню участь у захисті державного суверенітету України. Син підозрюваного ОСОБА_17 , з 23 січня 2025 року перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_4 , що підтверджується відповідною довідкою №759 від 21.02.2025. Дана обставина свідчить про високий рівень патріотичного виховання в сім ї та безумовну відданість інтересам держави, що в корені спростовує припущення слідства про намір ОСОБА_5 переховуватися або діяти на шкоду державним інтересам.

Ураховуючи вищенаведене, підозрюваний та захисник просили суд відмовити у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , обрати ОСОБА_5 запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі, покласти на ОСОБА_5 процесуальні обов`язки з`являтись до слідчого та суду по першому виклику, не спілкуватись зі свідками та не покидати місця мешкання.

Заслухавши пояснення учасників та дослідивши надані суду докази, слідчий суддя дійшов до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому, слідчий суддя, надаючи оцінку обґрунтованості підозри, враховує, що на даній стадії кримінального провадження слідчий суддя не вирішує питання, які повинні вирішуватися судом під час судового розгляду кримінального провадження, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, кваліфікації її дій, а лише на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини зауважив, що пункт 3 статті 5 Конвенції містить як процесуальну, так і матеріально правову вимоги. Процесуальна вимога покладає на «посадову особу» обов`язок особисто заслухати доставлену до неї особу; матеріально-правова вимога покладає на неї обов`язок проаналізувати обставини «за» і «проти» рішення про позбавлення свободи, вирішити, посилаючись на юридичні критерії, чи існують підстави для позбавлення свободи, та винести рішення про звільнення, якщо таких підстав немає (див. рішення у справі «Шіссер проти Швейцарії» від 04.12.1979 року).

Надане суду клопотання у сукупності із відповідними матеріалами, зокрема:

- інформацією ІНФОРМАЦІЯ_14 щодо руху коштів по рахунку КУ « ІНФОРМАЦІЯ_2 »;

- інформацією вилученою в АТ КБ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » щодо руху коштів по банківському рахунку ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_4 »;

- інформацією вилученою в ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » щодо руху коштів по банківському рахунку зазначеного товариства;

- висновком судово економічної експертизи №СЕ-19/108-25/25703-ЕК від 27.11.2025;

- показаннями свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та показаннями представника потерпілого ОСОБА_12 .

Підтверджує обгрунтованість підозри, яка повідомлена ОСОБА_5 .

Слідчий суддя, оцінюючи обставини викладені у клопотанні, ураховує той факт, що у підозрюваного наявні сталі соціальні зв`язки, зокрема, наявність дружини, трьох малолітніх дітей, має житло та є працевлаштованим, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, фактів прямих та ініціативних погроз, висловлених у адрес свідків суду не надано. Також слідчим не наведено обґрунтування щодо можливості здійснення підозрюваним тиску на свідків, що перебувають на тимчасово окупованій території України. Перелічені фактори у сукупності на переконання суду спростовують припущення слідчого, викладені у клопотанні стосовно наявності ризиків, передбачених п. 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, адже припустити, що він буде вчиняти інші злочини чи залякувати свідків, складно.

Також, суд відхиляє доводи слідчого щодо можливості спотворення та чи приховування підозрюваним доказів (актів, перелічених у клопотанні), адже, як правомірно зазначила сторона захисту, їхній зміст вже неодноразово зафіксований в судових рішеннях та інших документах.

Однак, суд погоджується із наявністю ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, проте вважає, що за-для його запобігання достатньо застосувати більш м`який запобіжний захід вигляді у виді особистого зобов`язання, що, на думку суду, забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та, ураховуючи особу самого підозрюваного, є достатнім для запобіганню, встановленого судом ризику.

Керуючись ст. 176-178, 181, 183, 184, 194, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:

клопотання слідчого про обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання в межах строків досудового розслідування.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки передбачені ст. 194 КПК України, строком до 16.03.2026 року включно:

1) прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора або суду;

2) не виїжджати за межі м Запоріжжя без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

4) утримуватися від спілкування із свідками.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого та прокурора у кримінальному провадженні.

В частині клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Вступна та резолютивна частини ухвали виготовлені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 20.01.2026 року.

Повний текст ухвали складений та підписаний 22.01.2026 року.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1