УХВАЛА

22 грудня 2025 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1

з участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

заявника ОСОБА_4

представника заявника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засідання в м.Рівне клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна,-

В С Т А Н О В И В:

До Рівненського міського суду з клопотання про скасування арешту майна звернулася ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання зазначено, що на досудовому розслідуванні СУ ГУНП в Рівненській області перебуває кримінальне провадження №0001097 від 25.06.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3, 4 ст. 190 КК України.

14.10.2025 року на підставі ухвали слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 01 жовтня 2025 року було проведено обшук за адресою:

АДРЕСА_1 , яке на праві приватної власності належить ОСОБА_4 із метою виявлення, відшукання та вилучення наступних речей і документів. В ході проведення обшуку було виявлено та вилучено: банківські картки TAC НОМЕР_1 : НОМЕР_2 ; НОМЕР_3 ; НОМЕР_4 : НОМЕР_5 ; НОМЕР_6 , НОМЕР_7 : ІНФОРМАЦІЯ_1 (без номеру, на титульній стороні останні цифри номеру 3929): « ІНФОРМАЦІЯ_2 НОМЕР_8 : НОМЕР_9 ; « ІНФОРМАЦІЯ_3 » НОМЕР_10 , НОМЕР_11 : НОМЕР_12 ; « ІНФОРМАЦІЯ_4 НОМЕР_13 : НОМЕР_14 : « ІНФОРМАЦІЯ_5 : НОМЕР_15 : НОМЕР_16 , « ІНФОРМАЦІЯ_6 » НОМЕР_17 8840: НОМЕР_18 : « ІНФОРМАЦІЯ_7 » НОМЕР_19 ; « ІНФОРМАЦІЯ_8 » НОМЕР_20 : НОМЕР_21 ; « ІНФОРМАЦІЯ_9 НОМЕР_22 : НОМЕР_23 . 4 149 4393 1855 5582, НОМЕР_24 в загальному 28 шт., які поміщені в спец пакет №522608304, грошові кошти 7500 доларів США, які поміщені в спец-пакет №522608304, мобільний телефон Phone-16 pro IMEI НОМЕР_25 ( НОМЕР_26 ), який поміщений в спец-пакет №529608305.

В межах вказаного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду від 15 жовтня 2025 року накладено арешт на вказані вище вилучені банківські картки, мобільний телефон та належні мені грошові кошти в розмірі 7500 доларів США.

Задовольняючи клопотання прокурора про арешт майна, слідчий суддя в ухвалі зазначив, що під час обшуку було встановлено, що дані матеріальні об`єкти були знаряддям та предметом вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, то встановлюються під час кримінального провадження, отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Копію ухвали приєдную.

Вважає, що наявні підстави для часткового скасування арешту на майно. А тому як власник майна грошових коштів, звертаюся із цим клопотанням про скасування арешту на них.

Постановлене слідчим суддею рішення про задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вилучені речі в ході проведення обшуку 14.10.2025 за місцем проживания ОСОБА_4 , не в повній мірі відповідає вимогам ст.ст.170-173 КПК України, що стосується мети накладення арешту на тимчасово вилучене майно фізичної ча юридичної особи, а саме для збереження речових доказів, як встановлює ч.3 ст.170 КПК. України.

Згідно з клопотанням прокурора про арешт майна зазначено, що в ході досудового розслідування кримінального провадження №0001097 виникла необхідність у накладенні арешту на майно, зазначене в ухвалі слідчого судді від 15.10.2025 року, оскільки є об`єктивні підстави вважати, що дане майно є речовими доказами та доказами злочину, а тому наявна необхідність у запобіганні його приховування, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення чи передачі стороннім особам.

Звертає увагу суду на те, що у матеріалах кримінального провадження №0001097 від 25.06.2022 відсутні будь-які докази того, що саме

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , якимось чином причетна до даного злочину та жодних правових підстав, визначених у ст. 170 КПК України для арешту вищевказаного майна не має.

Як, вбачається із клопотання про арешт ОСОБА_4 та будь-яким іншим особам підозра у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2 3,4 ст.190 КК України, не пред`явлена.

Підстав для подальшого зберігання належних її коштів не має. З часу їх вилучення та накладення арешту пройшло більше ніж півтора місяці. Тобто, орган досудового розслідування мав достатньо часу для проведення необхідних слідчих дій, огляду спеціалістом, експертом, тощо та виявлення слідів про обставини вчинення кримінального правопорушення. Будь-яких підстав вважати, що існують ризики пошкодження, знищення, псування коштів не має. За наявною в неї інформації по грошових коштах, вилучених в ході проведення обшуку 14.10.2025 року, жодні експертизи у період з 14.10.2015 по даний час не призначались.

Грошові кошти в розмірі 7500 доларів США, які вилучені в ході проведення обшуку 14.10.2025 року, належать на праві власності ОСОБА_4 . Отримані нею від продажу належного її на праві власності автомобіля AUDI, модель 05, чорного кольору, номерний знак НОМЕР_27 , VIN НОМЕР_28 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_29 . Кошти передані їй покупцем ОСОБА_6 на початку жовтня 2025 року та зберігалися в її будинку.

Крім того, вказана обставина стверджується договором купівлі-продажу №5641/2025/5713192, згідно з яким ОСОБА_4 продала ОСОБА_6 транспортний засіб марки AUDI, модель 05, чорного кольору, VIN НОМЕР_28 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_29 , номерний знак НОМЕР_27 .

Сторона обвинувачення зобов`язана підтвердити суду належними, і допустимими доказами причетність майна, вилученого в ході обшуку 14 жовтня 2025 року, до кримінального провадження №0001077 23.06.2022 та правомірність такого тривалого обмеження права власності ОСОБА_4 , однак такі докази до клопотання не були долучені. Клопотання ґрунтується на припущеннях органу досудового розслідування.

Враховуючи те, що накладення арешту перешкоджає законному власнику ОСОБА_4 користуватися своїм майном, а також, що стороною обвинувачення не надано доказів, і не було доведено розумність та співрозмірність обмеження права власності, які б вказували на необхідність подальшого застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, у подальшому застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження відпала потреба.

Тому ухвала слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 15.10.2025 в частині накладення арешту на грошові кошти в розмірі 7500 доларів США підлягає скасуванню.

Заявник ОСОБА_4 та його представник адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні своє клопотання підтримали в повному обсязі та просили його задоволити.

Прокурор в судовому засіданні заперечив з приводу задоволення клопотання.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, слід прийти до висновку, що клопотання підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що СУ ГУНП в Рівненській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001097 від 25.06.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3, 4 ст. 190 КК України.

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду від 15 жовтня 2025 року накладено арешт на майно, а саме: банківські картки: « ІНФОРМАЦІЯ_1 » НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 ; НОМЕР_30 , НОМЕР_31 ; НОМЕР_4 ; НОМЕР_5 ; НОМЕР_6 ; НОМЕР_7 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 (без номеру, на титульній стороні останні цифри номеру 3929); « ІНФОРМАЦІЯ_11 » НОМЕР_8 ; НОМЕР_9 , « ІНФОРМАЦІЯ_3 » НОМЕР_10 ; НОМЕР_11 ; НОМЕР_12 ; « ІНФОРМАЦІЯ_12 » НОМЕР_13 ; НОМЕР_32 ; « ІНФОРМАЦІЯ_5 » НОМЕР_33 ; НОМЕР_15 ; НОМЕР_16 ; « ІНФОРМАЦІЯ_6 » НОМЕР_34 ; НОМЕР_18 ; « ІНФОРМАЦІЯ_7 » НОМЕР_19 ; « ІНФОРМАЦІЯ_8 » НОМЕР_20 ; НОМЕР_21 ; « ІНФОРМАЦІЯ_13 » НОМЕР_22 ; НОМЕР_23 ; НОМЕР_35 ; НОМЕР_24 , в загальному 28 шт., які поміщені в спецпакет № 522608304, грошові кошти 7500 доларів США, які поміщені в спецпакет № 522608304, мобільний телефон IPhone 16 pro IMEI НОМЕР_25 ( НОМЕР_26 ), який поміщений в спецпакет № 529608305., які були виявлені та вилученні в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 , що за адресою: за адресою: АДРЕСА_1 , позбавити останнього та будь-яких інших осіб які мають відношення до вказаного майна, можливості відчуження, розпорядження та користуватися вказаним майном.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у ІНФОРМАЦІЯ_14 , інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у ІНФОРМАЦІЯ_14 , інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до частини першої статті 174 Кримінального процесуального кодексу України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Як встановлено в судовому засіданні, що у матеріалах кримінального провадження №0001097 від 25.06.2022 відсутні будь-які докази того, що саме ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , якимось чином причетна до даного злочину та жодних правових підстав, визначених у ст. 170 КПК України для арешту вищевказаного майна не має.

Як, вбачається із клопотання про арешт ОСОБА_4 та будь-яким іншим особам підозра у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2 3,4 ст.190 КК України, не пред`явлена.

Крім того, грошові кошти в розмірі 7500 доларів США, які вилучені в ході проведення обшуку 14.10.2025 року, належать на праві власності ОСОБА_4 . Отримані нею від продажу належного її на праві власності автомобіля AUDI, модель 05, чорного кольору, номерний знак НОМЕР_27 , VIN НОМЕР_28 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_29 . Кошти передані їй покупцем ОСОБА_6 на початку жовтня 2025 року та зберігалися в її будинку.

Крім того, вказана обставина стверджується договором купівлі-продажу №5641/2025/5713192, згідно з яким ОСОБА_4 продала ОСОБА_6 транспортний засіб марки AUDI, модель 05, чорного кольору, VIN НОМЕР_28 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_29 , номерний знак НОМЕР_27 .

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінально-процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції», заява 31107/96, п. 58). Вимога, щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994рр.; справа «Кушог проти Болгарії» від 10 травня 2007р.).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982р. у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986р. у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

У рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях в тому числі щодо України констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов"язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановления нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами ( див. п. 46 рішення у справі " Устименко проти України", п.п. 51,52 рішення у справі" Рябих проти Росії", п. 31 рішення у справі " Марушин проти Росії", п. 61 рішення у справі "Брумареску проти Румунії").

Основною метою ст. 1 Першого протоколу до конвенції є запобігання свавільному захопленню власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому (41 L1 постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (рішення у справах Sperrong and Lonnroth v Sweden» від 23.09,82, «новоселецький проти України» від 11.03.2003, «Федоренко проти України» від 1.06.2006).

Відповідно до положень статті 64-2 КПК України, третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи.

Третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.

У свою чергу, право власності в Україні охороняється законом, держава забезпечує стабільність правовідносин власності.

Згідно вимог статті 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Таким чином, необхідність скасування накладеного арешту майна обумовлені такими обставинами як невідповідність майна, на яке накладено арешт, критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України, та (або) накладення арешту на майно особи, яка у кримінальному провадженні не має процесуального статусу підозрюваного або обвинуваченого, не належить до осіб, які в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого, тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З урахуванням викладеного, в цілях не порушення гарантованого права власності особи, слідчий суддя приходить до переконання, що необхідності в подальшій дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна не має, а тому клопотання підлягає до задоволення.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. 170, 171,174 КПК України, -

УХВАЛИВ :

Клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна задоволити.

Скасувати арештна грошові кошти в розмірі 7500 доларів США, які вилучені в ході проведення обшуку 14.10.2025, що належать на праві власності ОСОБА_4 , який накладений на підставі ухвали слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 15.10.2025 (справа №569/13085/22) y кримінальному провадженні №0001097 від 25.06.2022;

Зобов`язати відповідальних осіб СУ ГУНП в Рівненській області передати законному власнику ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 7500 доларів США, які поміщені в спец-пакет №522608304.

Ухвала , відповідно до ст.309 КПК України, оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_8