СНІГУРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

іменем України

29 грудня 2025 року м. Снігурівка

справа №485/1508/25

провадження № 1-кс/485/443/25

Слідча суддя Снігурівського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_4 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000265,

установила:

22 грудня 2025 року адвокат ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , звернулася до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Снігурівського районного суду Миколаївської області від 30 липня 2025 року на майно у кримінальному провадженні №0000265, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, а саме на автомобіль марки «ГАЗ 31105», синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

На обґрунтування поданого клопотання представниця заявника зазначає, що ухвалою слідчої судді Снігурівського районного суду Миколаївської області від 30 липня 2025 року накладено арешт на автомобіль марки ГАЗ 31105, синього кольору, з реєстраційним номером НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_3 , однак фактичним користувачем є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із забороною користуватися вказаним автомобілем шляхом його вилучення та подальшого зберігання на території майданчику СПД №1 ВП №2 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області до проведення інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.2 «Дослідження технічного стану транспортних засобів», інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.4 «Транспортно-трасологічні дослідження», оскільки автомобіль має значення речового доказу у кримінальному проваджені № 0000265 від 27.07.2025. На теперішній час усі вищезазначені експертизи проведені, проведені відповідні слідчі дії. Жодних підстав для продовження цього арешту не існує. Наявність арешту заважає власнику користуватися та розпоряджатися вказаним майном. При цьому зазначає, що ОСОБА_3 не є підозрюваним або обвинуваченим у даному кримінальному провадженні і тому по відношенню до його майна повинно бути застосована належна правова процедура у найкоротші строки.

23 грудня 2025 року до суду від прокурора надійшли заперечення на клопотання.

29 грудня 2025 року до суду від прокурора надійшла заява, в якій останній зазначає, що на даний час необхідні експертизи у вказаному провадженні проведенні, а тому не заперечують щодо скасування арешту.

У судове засідання учасники кримінального провадження не з`явилися. Адвокат ОСОБА_4 надала заяву, в якій просила суд справу розглянути у її відсутність та у відсутність заявника. Прокурор Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_6 також надав заяву, в якій просив суд клопотання розглянути у його відсутності.

У відповідності до ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття учасників кримінального провадження не перешкоджає розгляду клопотання.

Слідча суддя перевіривши матеріали клопотання, матеріали кримінального провадження, дійшла до таких висновків.

Ухвалою слідчого судді Снігурівського районного суду Миколаївської області від 30 липня 2025 року у кримінальному провадженні №0000265 накладено арешт на автомобіль марки ГАЗ 31105, синього кольору, з реєстраційним номером НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_3 , однак фактичним користувачем є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із забороною користуватися вказаним автомобілем шляхом його вилучення та подальшого зберігання на території майданчику СПД №1 ВП №2 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області до проведення інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.2 «Дослідження технічного стану транспортних засобів», інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.4 «Транспортно-трасологічні дослідження»,

При вирішенні питання щодо пропорційності заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя враховує положення ч.3 ст.132 КПК України, відповідно якої застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Накладення арешту на майно становить втручання у право особи мирно володіти своїм майном, передбачене ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, тому при його застосуванні суд повинен оцінювати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. При цьому втручання у права та свободи осіб завжди повинно бути мінімально необхідним для досягнення мети цього втручання.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. При цьому обмеження права власності повинно бути розумним та спів розмірним завданням кримінального провадження.

Згідно ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини критеріями сумісності заходу втручання у право власності із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції є такі обставини:

- чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі. Тобто втручання держави у право власності повинно мати нормативну основу у національному законодавстві, яке є доступним для заінтересованих осіб, чітким, а наслідки його застосування - передбачуваними;

- чи переслідувало легітимну мету, що випливає зі змісту зазначеної статті. Якщо можливість втручання у право власності передбачена законом, Конвенція надає державам свободу розсуду щодо визначення легітимної мети такого втручання: або з метою контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів, або для забезпечення сплати податків, інших зборів або штрафів;

- чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право. Втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає втручання в її право власності.

ЄСПЛ неодноразово наголошував, що продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

З огляду на викладене, на підставі наведених аргументів представника власника майна викладених у клопотанні, досліджених документів кримінального провадження, зокрема висновку судової автотехнічної експертизи експерта №3567-34-25 від 05.12.2025, висновку судової транспортно-трасологічної експертизи від 05.12.2025, неоголошення підозри з часу винесення відомостей до ЄРДР, того що фактичний користувач автомобіля марки ГАЗ 31105, реєстраційний номер НОМЕР_1 військовослужбовець ОСОБА_5 , який керував вказаним автомобілем 26.07.2025, зник безвісті 11 жовтня 2025 року, слідча суддя вважає, що подальше втручання у частині користування майном вже не відповідає завданням кримінального провадження, у зв`язку з чим слід дійти висновку, що у подальшому застосуванні такого обмеження права володільця на мирне володіння майном як накладення арешту на автомобіль у частині заборони користування вказаним майном відпала потреба.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено у разі скасування арешту.

У силу ч.3 ст.169 КПК України слідчий, прокурор після отримання судового рішення про відмову в задоволенні або про часткове задоволення клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, судового рішення про повне або часткове скасування арешту тимчасово вилученого майна повинні негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.

На підставі викладеного та керуючись ст. 174, 309 КПК України, слідча суддя

постановила:

Клопотання ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_4 про скасування арешту майна - задовольнити.

Скасувати арешт на майно, а саме: автомобіль марки ГАЗ 31105, синього кольору, з реєстраційним номером НОМЕР_1 , накладений ухвалою слідчого судді Снігурівського районного суду Миколаївської області від 30 липня 2025 року у кримінальному провадженні №0000265 від 27 липня 2025 року, власником якого є ОСОБА_3 та фактичним користувачем є ОСОБА_5 .

Автомобіль марки марки «ГАЗ 31105», синього кольору, з реєстраційним номером НОМЕР_1 повернути ОСОБА_3 .

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим ВП №2 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області з обов`язковим повідомленням слідчого судді про вжиті заходи у порядку ч. 3 ст. 169 КПК України.

Копію ухвали не пізніше наступного робочого дня направити ОСОБА_3 , слідчому та прокурору.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідча суддя ОСОБА_1