ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2026 року

м. Хмельницький

Справа № 686/1935/26

Провадження № 11-сс/820/57/26

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

третьої особи ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому апеляційну скаргу прокурора Окружної прокуратури міста Хмельницького ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 січня 2026 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Хмельницького ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000115, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.01.2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України,та

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені слідчим суддею обставини

19 січня 2026 року прокурор Окружної прокуратури міста Хмельницького ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду із клопотанням про накладення арешту на транспортний засіб марки «Volkswagen», моделі «Golf», 2012 року випуску, VIN-код НОМЕР_1 , сірого кольору із д.н.з. НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із позбавленням права відчуження, розпорядження та користування.

Під час досудового розслідування встановлено, що 16.01.2026 близько 10:18 год. до чергової частини ВнП №1 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області надійшло повідомлення про те, що по вул. Тернопільській, 42 у м. Хмельницькому працівниками УПП зупинено транспортний засіб марки «Volkswagen» моделі «Golf» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який позбавлений права керування транспортними засобами постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області терміном на 1 рік.

16.01.2026 у ході проведення огляду місця події за участі ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1, виявлено та вилучено: транспортний засіб марки «Volkswagen», моделі «Golf», 2012 року випуску, VIN-код НОМЕР_1 , сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , який поміщено на майданчик тримання транспортних засобів ЦЗ ГУНП в Хмельницькій області по вул. Романа Шухевича, 120Д у м. Хмельницький; свідоцтво про реєстрацію ТЗ серія № НОМЕР_3 , ключ від замка запалювання, які поміщено до сейф-пакету NPU6090758.

16.01.2026 слідчим СВ Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області визнано речовим доказом транспортний засіб марки «Volkswagen», моделі «Golf», 2012 року випуску, VIN-код НОМЕР_1 , сірого кольору із д.н.з. НОМЕР_2 .

Для забезпечення проведення досудового розслідування виникла необхідність проведення криміналістичного дослідження транспортного засобу з метою встановлення вартості завданого збитку та права належності майна, а тому виникла необхідність у вилученні вказаного майна та накладення на нього арешту.

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 січня 2026 року у задоволенні клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Хмельницького ОСОБА_5 відмовлено.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із рішенням слідчого судді, прокурор Окружної прокуратури міста Хмельницького ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді про відмову у накладені арешту на майно скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання про арешт майна задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що підставою арешту майна є те, що транспортний засіб марки «Volkswagen», моделі «Golf»; 2012 року випуску, Д.Н.3. НОМЕР_4 , VIN-код: НОМЕР_1 , сірого кольору, є знаряддям скоєння кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні та являється речовим доказом, який міг зберегти на собі сліди вчиненого кримінального правопорушення або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, а також позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення.

Необхідністю накладення арешту саме на це майно є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження, а також, за необхідності, проведення з ним експертних досліджень.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , позбавлений права керування транспортними засобами терміном на 1 рік згідно постанови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області №686/20405/25 від 25.07.2025.

Таким чином, вказані факти підтверджують те, що майно, зокрема вищезазначений транспортний засіб марки «Volkswagen», моделі «Golf», вилучений 16.01.2026 під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1, обґрунтовано визнаний слідчим речовим доказом та може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження.

У разі не накладення арешту на вище зазначене майно з подальшим поверненням їх власнику, володільцю у сторони обвинувачення наявні обґрунтовані сумніви щодо повного знищення слідової інформації і неможливості здобуття стороною обвинувачення основоположних доказів і встановлення об?єктивної істини у кримінальному провадженні, як того вимагає кримінальний процесуальний закон.

Позиції учасників судового провадження

Прокурор у судовому засідання просив задовольнити подану ним апеляційну скаргу, на зазначених у ній підставах. Зазначив, що автомобіль є знаряддям вчинення злочину, а тому є необхідність у накладені арешту на таке майно.

Третя особа ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вважала ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, перевіривши надані матеріали судового провадження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви Суду

Згідно зі ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до приписів ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним,обґрунтованим і вмотивованим.

При розгляді апеляційної скарги колегія суддів перевіряє дотримання слідчим суддею вимог ст.ст. 98, 132, 170-173 КПК України і бере до уваги сукупність усіх чинників і обставин, передбачених зазначеними нормами кримінального процесуального закону.

Прокурор, звертаючись з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме на на транспортний засіб марки «Volkswagen», моделі «Golf», 2012 року випуску, VIN-код НОМЕР_1 , сірого кольору із д.н.з. НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із позбавленням права відчуження, розпорядження та користування зазначав, що виникла необхідність проведення криміналістичного дослідження транспортного засобу з метою встановлення вартості завданого збитку та права належності майна, а тому виникла необхідність у вилученні вказаного майна та накладення на нього арешту, а не накладення арешту на таке майно дасть змогу ОСОБА_6 й надалі не виконувати рішення суду та керувати транспортним засобом, а також унеможливить подальше дослідження, що може призвести до його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження, та відповідно, до визнання неналежними речовими доказами при подальшому судовому розгляді вказаного кримінального провадження.

Відмовляючи у задоволенні клопотання прокурора слідчий суддя зазначив, що клопотання не містить відомостей, які б давали розумні підстави вважати, що транспортний засіб, який є предметом арешту, відповідає критеріям ст. 98 КПК України, зокрема є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберіг на собі сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, є об`єктом кримінально протиправних дій, або набутий кримінально протиправним шляхом.

Так, майно, на яке прокурор просить накласти арешт, не відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України з огляду на диспозицію ч. 1 ст. 382 КК України, за якою відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, і відповідно до якої відповідальність встановлено за умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню.

Невиконання судового акта - це бездіяльність, що полягає у незастосуванні, передбачених законом і судовим актом заходів, необхідних для його виконання, за умови, якщо суб`єкт був зобов`язаний і мав реальну можливість виконати судовий акт. Форми (способи) невиконання судового акта можуть бути різними, наприклад, пряма і відкрита відмова від його виконання, тобто висловлене в усній чи письмовій формі небажання його виконати. При цьому, санкцією цієї статті не передбачено додаткового покарання у виді конфіскації майна.

Отже, автомобіль не відповідає ознакам речового доказу, передбаченим ст. 98 КПК України у провадженні, внесеному до ЄРДР за ст. 382 КК України,

Накладення арешту на транспортний засіб у даному випадку не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи власника (володільця) майна чи третіх осіб і при вказаних обставинах явно порушує справедливий баланс між інтересами власника (володільця) майна, гарантованими законом, та завданням цього кримінального провадження, що у свою чергу нівелює накладення арешту на таке майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

Слідчий суддя дійшов до переконання про відсутність об`єктивних даних, які б підтверджували, що вказаний транспортний засіб був знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберіг на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, чи отриманий кримінально-протиправним шляхом.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком слідчого судді.

Так, в ході судового розгляду встановлено, що слідчими СВ Хмельницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000115 від 16.01.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України.Станом на момент звернення прокурора з клопотанням про арешт майна жодній особі, у даному кримінальному провадженні, не вручено письмового повідомлення про підозру, відповідно до ст. 278 КПК України.

Постановою слідчого ВРЗЗС СВ Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області від 16.01.2026 транспортний засіб марки транспортний засіб марки «Volkswagen», моделі «Golf», 2012 року випуску, VIN-код НОМЕР_1 , сірого кольору із д.н.з. НОМЕР_2 було визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 , транспортний засіб марки «Volkswagen», моделі «Golf», 2012 року випуску, VIN-код НОМЕР_1 , сірого кольору із д.н.з. НОМЕР_2 на праві власності належить ОСОБА_6 (а/с 9).

Згідно ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.09.1997 року № 475/97-ВР, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У своїх висновках Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним. Друге речення п.1 дозволяє позбавлення власності лише на умовах, передбачених законом, а п.2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію законів. Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах Амюр проти Франції, Колишній король Греції та інші проти Греції та Малама проти Греції).

При застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судової процедури, гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Згідно зі ст. 131, ч. 1 ст. 170 КПК України, засобом забезпечення кримінального провадження є арешт майна, який полягає у тимчасовому позбавленні за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та /або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Відповідно до вимог цього Кодексу, арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя, суд при вирішенні питання про накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів, повинен перевірити наявність достатніх підстав вважати, що вилучене майно, яке визнано речовим доказом, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що в разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь.

Так, зокрема, в рішенні у справі «Новоселецький проти України», Європейський суд з прав людини вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення згаданого вище права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар (п.101).

Формальне посилання на положення ст.98 КПК України не може розцінюватися як відповідне обґрунтування того, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи внаслідок накладення арешту на належне такій особі майно.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України; 3-1) можливість спеціальної конфіскації (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 ст. 170 КПК України), 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000115 від 16.01.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України, тобто в умисному невиконанні вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджанні їх виконанню, транспортний засіб марки «Volkswagen», моделі «Golf», 2012 року випуску, VIN-код НОМЕР_1 , сірого кольору із д.н.з. НОМЕР_2 не відповідає ознакам речового доказу, передбаченим ст. 98 КПК України, не є знаряддям вчинення злочину, не містить на собі сліди злочину, що можуть бути використані слідством для встановлення обставин справи.

За відсутності фактичних даних, що підтверджують відповідність вказаного майна критеріям речових доказів, визначених статтею 98 КПК України, накладення арешту на нього є необґрунтованим та таким, що не відповідає вимогам статей 170-173 КПК України, а отже порушує принцип пропорційності втручання у право власності.

Аналізуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для накладення арешту на майно, яке зазначене у клопотанні прокурора.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 січня 2026 року про відмову в задоволенні клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Хмельницького ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000115, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.01.2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України винесена з урахуванням всіх обставин справи, з додержанням вимог кримінального процесуального закону, з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, щодо володіння своїм майном, апеляційних підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Окружної прокуратури міста Хмельницького ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 січня 2026 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Хмельницького ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000115, внесеному до єдиного реєстру досудових розслідувань 16.01.2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3