ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/6330/25 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/819/126/26 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
Категорія: строки давності
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2026 року колегія суддів судової палати в кримінальних справах Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

засудженого - ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщення суду в режимі відеоконференції матеріали провадження за апеляційними скаргами засудженого та захисника на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 01 вересня 2025 про відмову у задоволенні клопотання про дострокове зняття судимості та поновлення у військовому званні,

ВСТАНОВИЛА:

Вищевказаною ухвалою суду першої інстанції відмовлено у задоволені клопотання засудженого ОСОБА_7 про дострокове зняття судимості та поновлення у військовому званні «капітан».

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанціі засуджений та його захисник, кожен окремо, подали на неї апеляційні скарги, які є ідентичними за змістом, в яких просять оскаржувану ухвалу суду скасувати та ухвалити нову, якому задовольнити клопотання про дострокове зняття судимості та поновлення у військовому званні «капітан».

Апеляційні скарги мотивовані доводами про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали.

Зокрема, апелянти зазначають про те, що ОСОБА_7 вироком Білозерського районного суду Херсонської області від 13.06 2013 року засуджений за ч.3 ст. 368, ч.1 ст. 366 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, повязані з виконанням обовязків щодо забезпечення організації та здійснення комплектування Збройних Сил України та інших видів військових формувань на строк 2 роки, з конфіскацією на користь Держави 1/4 частини майна, що є у його власності та позбавленням військового звання «капітан».

Ухвалою колегії судів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Херсонської області, вищевказаний вироку суду першої інстанції змінено, виключено з мотивувальної частини вироку кваліфікуючу ознаку ч. 3 ст. 368 КК України "отримання хабаря у значному розмірі" та уточнено що останній засуджений за ч. 3 ст. 368 КК України в редакції Закону України № 3207-VI від 07.04.2011 poкy.

Ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вирок суду першої інстанції та ухвала колегії суддів апеляційного суду змінені в частині призначеного покарання, а саме: ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочинів передбачених ч.3 ст. 368, ч.1 ст. 366 КК України, на підставі ч.1 ст. 70 КК України призначено покарання у виді трьох років шести місяців позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням обов`язків щодо забезпечення організації та здійснення комплектування Збройних Сил України та інших видів військових формувань на строк 2 роки, з конфіскацією часини майна з позбавленням військового звання «капітан».

В порядку виконання вироку ОСОБА_7 був затриманий 12.10.2021 року та направлений до відбування покарання у Державну установу "Виправна колонія № 10». В період окупації Херсонської області незаконно вивезений до АР Крим, де 01.072024 року постановою Керченського міського суду Республіки Крим вирок Білозерського районного суду Херсонської області від 13.06.2013 року приведено у відповідність законодавства рф, призначено покарання 2 роки 9 місяців позбавлення волі та звільнено по відбуттю строку покарання.

28.07.2024 року ОСОБА_7 повернувся на підконтрольну Україні територію, затриманий для відбуття покарання за вироком від 13.06.2013, у звязку з невідбутим строком покарання, 8 місяців

02.12.2024 року ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області зараховано у строк відбування покарання, період фактичного відбування покарання з 12.10.2021 року по 28.02.2022 року та період відбування покарання в установах виконання покарань на непідконтрольній території України з 01.03.2022 року по 27.07.2024 року, включно. Визначено, що строк відбування покарання обчислювати з моменту його повторного затримання, тобто з 28.07.2024 року.

03.01.2025 року ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від подальшого відбування покарання його звільнено умовно-достроково 3 (три) місяці 9 (девять) днів невідбутого строку основного покарання.

На теперішній час ОСОБА_7 повністю відбув основне покарання у вигляді позбавлення волі. Щодо додаткових видів покарання апелянти зазначили, що засудженому не відомо чи виконувалось додаткове покарання. Однак, в період з 08.07.2013 року по 12.10.2021 року, він не перебував у лавах Збройних Сил України, тобто фактично відбув додаткове покарання не обіймати посади, повязані з виконанням обовязків щодо забезпечення організації та здійснення комплектування Збройних Сил України та інших видів військових формувань.

Крім того, апелянти зазначають про те, що засуджений має вищу освіту, військовий та бойовий досвід, оскільки проходив військову службу, але з метою проходження військової служби йому необхідно зняти судимість та поновитися у військовому званні. За місцем проживання засуджений характеризується позитивно, за місцем відбування покарання мав заохочення, стягнення були відсутні. З урахуванням зазначеного апелянти вважають, що ОСОБА_7 своєю зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення що є підставою для дострокового зняття судимості та поновлення у військовому званні.

Разом з тим, як зазначають апелянти судом першої інстанції зазначене не було взято до належної уваги, як і те, що додаткове покарання позбавлення військового звання «капітан», призначене вироком Білозерського районного суду Херсонської області від 13.06.2013 року ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно ОСОБА_7 не виконувалось, що на думку апелянтів є підставою для поновлення останнього у військовому званні «капітан».

Заслухавши суддю-доповідача, засудженого та захисника на підтримання доводів апеляційних скарг, прокурора, який просив у їх задоволенні відмовити, вивчивши та перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційних скарг колегія судді приходить до наступного.

Відповідно до ст. 538 КПК України , після відбуття покарання у виді позбавлення волі або обмеження волі суд, який ухвалив вирок, має право розглянути питання про зняття судимості з цієї особи за її клопотанням.

Судимість є правовим станом особи, який виникає у зв`язку з її засудженням і за вказаних у законі умов тягне настання для неї певних обмежень. Судимість має строковий характер. Закон визначає, коли вона виникає (з дня набрання законної сили обвинувальним вироком), та встановлює підстави її припинення. Такими підставами є погашення судимості та її зняття.

Згідно ч. 1 ст. 88 КК України, особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.89 КК України такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені до позбавлення волі або основного покарання у виді штрафу за особливо тяжкий злочин, якщо вони протягом шести років з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового кримінального правопорушення.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 90 КК України строки погашення судимості обчислюються з дня відбуття основного і додаткового покарання. Якщо особу було достроково звільнено від відбування покарання, то строк погашення судимості обчислюється з дня дострокового звільнення її від відбування покарання (основного та додаткового).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 91 КК України якщо особа після відбуття покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці довела своє виправлення, то суд може зняти з неї судимість до закінчення строків, зазначених у статті 89 цього Кодексу. Зняття судимості до закінчення строків, зазначених у ст. 89 цього Кодексу, не допускається у випадках засудження за умисні тяжкі та особливо тяжкі, а також корупційні злочини

Згідно положень ст. 12 КК України злочин, передбачений ч.3 ст. 368 КК України, за вчинення якого, в тому числі і був засуджений ОСОБА_7 до позбавлення волі є тяжким корупційним злочином.

Законом України "Про Національне антикорупційне бюро України", № 1698-VII від 14.10.2014, який набрав чинності 25.01.2015,ст.91 КК України, після частини першої доповнено новою частиною такого змісту: "Зняття судимості до закінчення строків, зазначених у статті 89 цього Кодексу, не допускається у випадках засудження за умисні тяжкі та особливо тяжкі, а також корупційні злочини".

Для зняття судимості необхідні такі умови: відбуття особою покарання у вигляді обмеження волі або позбавлення волі; закінчення не менше половини строку погашення судимості, передбаченого в ст. 89 ККУ; встановлення судом того, що особа зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці довела своє виправлення (п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 № 16 "Про практику застосування судами України законодавства про погашення і зняття судимості").

Так, поняття "зразкова поведінка особи" означає наявність у неї стійких правомірних вчинків у побуті, колективі, спілкуванні з оточуючим середовищем, у додержанні норм моралі, а "сумлінне ставлення до праці" включає своєчасне і сумлінне виконання особою, про яку йдеться, своїх професійних або виробничих обов`язків, суворе додержання умов праці і вимог виробничої дисципліни.

Дотримання особою всіх вимог, що охоплюються цими двома поняттями, має підтверджувати виправлення такої особи.

Як вбачається з наданих матеріалів провадження вироком Білозерського районного суду Херсонської області від 13.06.2013 року ОСОБА_7 засуджений за ч.3 ст. 368, ч.1 ст. 366 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов?язані з виконанням обов?язків щодо забезпечення організації та здійснення комплектування Збройних Сил України та інших видів військових формувань на строк 2 роки, з конфіскацією на користь держави 1/4 частини майна.

Ухвалою колегії судів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Херсонської області від 08.10.2013 року вищевказаний вирок суду першої інстанції змінено, виключено з мотивувальної частини вироку щодо ОСОБА_7 кваліфікуючу ознаку ч. 3 ст. 368 КК України "отримання хабаря у значному розмірі" та уточнено в резолютивній частині вироку про те, що ОСОБА_7 засуджений за ч. 3 ст. 368 КК України в редакції Закону України № 3207-VI від 07.04.2011 року.

Ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.04.2015 року вирок суду першої інстанції від 13.06.2013 року та ухвала суду апеляційної інстанції від 08.10.2013 року стосовно ОСОБА_7 змінені в частині призначеного йому покарання, а саме ОСОБА_7 засуджено до 3 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням обов`язків щодо забезпечення організації та здійснення комплектування Збройних Сил України та інших видів військових формувань на строк 2 роки, з конфіскацією частини майна з позбавленням військового звання «капітан».

В проміжок часу з 08.10.2013 року по 12.10.2021 року вирок Білозерського районного суду Херсонської області від 13.06.2013 року стосовно ОСОБА_7 , в частині призначеного йому покарання у виді позбавлення волі, не виконувався. За вироком суду ОСОБА_7 був затримай лише 12.10.2021 року та направлений для відбування покарання у Державну установу «Південно виправна колонія № 10».

Після окупації Херсонської області був незаконно вивезений на територію Республіки Крим. Відбував покарання у Федеральній казенній установі виправної колонії № 2 УФСИН росії по Республіці Крим та м. Севастополя.

01.07.2024 року постановою Керченського міського суду Республіки Крим вирок Білозерського районного суду Херсонської області від 13.06.2013 року стосовно ОСОБА_7 проведено у відповідність законодавства російської федерації» та призначено покарання на строк 2 роки 9 місяців.

Федеральна казенна установа виправної колонії №2 УФСИН Росії по Республіки Крим та м. Севастополя звільнила ОСОБА_7 від відбування покарання по відбуттю строку покарання.

28,07.2024 року, ОСОБА_7 повернувся на підконтрольну Україні територію, перетнувши кордон України через тимчасово закритий пункт пропуску «Покровка», був затриманий і поміщений в ДУ «Сумський слідчій ізолятор» для відбуття покарання за вироком Білозерського районного суду Херсонської області від 13.06.2013 року, у звязку з невідбутим строком покарання призначеним Ухвалою колегію суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.04.2015 року, а саме не відбутим залишилось 8 місяців.

3 23,09.2024 року ОСОБА_7 відбував невідбуту частину покарання у ДУ «Вознесенська виправна колонія (№72)».

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 02.12.2024 року ОСОБА_7 зараховано у строк відбування покарання, визначеного вироком Білозерського районного суду Херсонської області від 13.06.2013 року, період фактичного відбування покарання з 12.10.2021 року по 28.02.2022 року та період відбування покарання в установах виконання покарань на непідконтрольній території України з 01.03.2022 року по 27.07.2024 року включно. Визначено, що строк відбування покарання засудженому ОСОБА_7 обчислювати з моменту його повторного затримання, тобто з 28.07.2024 року.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 03.01.2025 року ОСОБА_7 звільнено від подальшого відбування покарання звільнено умовно-достроково 3 (три) місяці 9 (девять) днів невідбутого строку основного покарання.

Як вбачається з витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості», відомості про притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності відсутні, а щодо відомостей про наявність незнятої чи непогашеної судимості зазначено проте, що ОСОБА_7 засуджений 02.04.2015 Вищим спеціалізованим судом України за ч.3 ст. 368, ст. 69, ст.54, ч.1 ст. 366, ч.1 ст. 70 КК України до позбавлені волі на строк 3 роки 6 місяців з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням обов`язків щодо забезпечення організації та здійснення комплектування Збройних Сил України та інших видів військових формувань на строк 2 роки, з конфіскацією часини майна з позбавленням військового звання «капітан». Вирок набрав законної сили 02.04.2015 року, а 13.01.2025 року ОСОБА_7 умовно-достроково звільнений.

Додатками до клопотання про дострокове зняття судимості ОСОБА_7 долучено громадську характеристику від 08.04.2025 року, рекомендаційний лист кандидата, попередньо відібраного для проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 від 04.02.2025 року, довідку від 14.03.2025 року за № І/1/926 з ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка містить відомості про періоди навчання, служби та місця роботи ОСОБА_7 , починаючи з 2000 року по 08.07.2013 роки.

Разом тим, до зазначених документів колегія суддів апеляційного суду, як і суд першої інстанції, відноситься критично, оскільки, як вірно зазначено судом першої інстанції, рекомендаційний лист кандидата, попередньо відібраного для проходження військової служби не може вказувати на зразкову поведінку і сумлінне ставлення засудженого ОСОБА_7 , до праці, зважаючи на те, що такі дії він має намір здійснити в майбутньому, а відомості, які містяться в довідці від 14.03.2015 року, охоплюють період, що передував засудженню ОСОБА_7 . Сукупність достатніх даних саме про зразкову поведінку особи як у побуті, так і в інших сферах життєдіяльності та сумлінного ставлення до праці протягом значного періоду після звільнення, в справі відсутні.

Характеристика з місця проживання ОСОБА_7 , не є достатньою підставою вважати поведінку останнього зразковою, як складової для зняття судимості. Натомість невчинення засудженим нових злочинів само по собі не можна визнати безумовною підставою для дострокового зняття судимості, а тому підстав для задоволення клопотання про дострокове зняття судимості на даний час не вбачається. Також, в матеріалах справи відсутні відомості, що ОСОБА_7 знято з обліку у зв`язку з відбуттям додаткової міри покарання про що в оскаржуваному рішенні було зазначено судом. Апеляційному суду також не надано матеріалів для спростування зазначеного.

Крім того, як вбачається з 13.01.2015 року, з моменту звільнення, не пройшло більше половини строку погашення судимості, як те, передбачено в ч.3 ст. 91 КК України, а відповідно до вимог ч.2 ст. 91 КК України, зняття судимості в даному конкретному випадку не допускається.

Зважаючи на викладене, суд першої інстанції, на переконання колегії суддів, цілком обґрунтовано і мотивовано відмовив засудженому ОСОБА_7 у задоволенні його клопотання в частині про дострокове зняття судимості.

Також, колегія суддів погоджується із рішення суду першої інстанції і в частині щодо поновлення засудженого ОСОБА_7 у військовому спеціальному званні «капітан».

Так, відповідно до ч. 2 ст. 52 КК України, додатковими покараннями є позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу та конфіскація майна. Метою застосування зазначених додаткових покарань є позбавлення засудженої особи тих переваг (пільг), які мала така особа.

Згідно положень ст. 54 КК України, засуджена, зокрема, за тяжкий чи особливо тяжкий злочин особа, яка має військове, спеціальне звання, ранг, чин або кваліфікаційний клас, може бути позбавлена за вироком суду цього звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу. Термін позбавлення нормами КПК України не визначений

Приписами діючого КПК України, не передбачено поновлення у спеціальному званні внаслідок погашення або зняття судимості, як і не передбачено звільнення від додаткового виду покарання у вигляді позбавлення спеціального звання.

Більш того, п. 79 Указу Президента України №1153 «Про Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», передбачено, що особи, позбавлені військового звання за вироком суду, поновлюються в попередньому військовому званні в разі скасування чи зміни вироку суду (у частині позбавлення військового звання) з дня позбавлення їх військового звання.

У випадку поновлення особи, позбавленої військового звання за вироком суду, у попередньому військовому званні видається наказ про поновлення у військовому званні посадовою особою, якій надано право присвоювати таке військове звання. У разі відсутності такої посадової особи (внаслідок розформування, ліквідації органу військового управління тощо) наказ видається вищою посадовою особою, яка має право видавати накази по особовому складу.

Крім того, відповідно до п. 3.23. розділу III «Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України» затвердженої наказом Міністра оборони України 10.04.2009 № 170 на підставі закону про амністію чи акта про помилування, скасування вироку щодо покарання як незаконного та зміни виду покарання за відповідним судовим рішенням поновлення у військовому званні осіб, позбавлених військових звань за вироком суду, здійснюється посадовою особою, якій надано право присвоювати таке військове звання.

Істотних порушень вимог КПК України, які б могли стати безумовними підставами для скасування оскарженої ухвали суду першої інстанції, колегія суддів не вбачає.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає оскаржувану ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, винесеною з дотриманням вимог КПК України, зважаючи на що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, а підстави для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , залишити без задоволення, а ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 01 вересня 2025 року, якою відмовлено у задоволені клопотання засудженого ОСОБА_7 про дострокове зняття судимості та поновлення у військовому званні «капітан» - без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11