Справа № 347/1147/25
Провадження № 1-кп/347/290/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" жовтня 2025 р. м.Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Косів кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000133 від 19.05.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, одруженого, депутатом не являється, військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації, не судимого,

- обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 вчинив умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про загальну мобілізацію» ОСОБА_4 28.02.2022 був призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу за призовом під час мобілізації до лав Збройних Сил України.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.02.2022 № 6 ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , на всі види забезпечення та призначено на посаду командира розвідувального відділення розвідувального взводу вказаної військової частини.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.09.2022 № 164 ОСОБА_4 призначено на посаду водія стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.01.2023 № 1 ОСОБА_4 призначено на посаду стрільця 1 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по адміністративно- господарській діяльності) від 29.03.2023 № 178 ОСОБА_4 виведений у розпорядження поза штат військової частини у зв`язку із довготривалим лікуванням.

Згідно наказу командира НОМЕР_2 окремої бригади територіальної оборони військової частини НОМЕР_3 (по особовому складу) від 16.08.2024 №114-РС ОСОБА_4 , який перебуває у розпорядженні командира НОМЕР_4 окремого батальйону територіальної оборони з 21.06.2024 призупинено військову службу.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Проходячи військову службу ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і Законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Так, постановою Косівського районного суду Івано-Франківської області від 13.06.2024 у справі №347/646/24, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

Однак, ОСОБА_4 достовірно знаючи про наявність вказаної постанови суду, яка набрала законної сили та будучи ознайомлений з нею, з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, та маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, всупереч рішенню суду, 18.05.2025 близько 09:50 год., рухаючись по вул. Небесної сотні в місті Косів, керував транспортним засобом марки і моделі «Маzda 5», реєстраційний номер НОМЕР_5 , та у ході чого був зупинений працівниками сектору реагування патрульної поліції Косівського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області за порушення правил Дорожнього руху.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились в умисному невиконанні постанови суду, що набрала законної сили, ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.382 Кримінального кодексу України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненому визнав повністю і підтвердив всі обставини, що викладені в обвинувальному акті та матеріалах кримінального провадження. У вчиненному щиро розкаюється та просить суворо не карати.

Також заявив, що фактичні обставини справи не оспорює, його позиція є добровільною та не заперечує щодо розгляду справи, згідно положень ч.3 ст. 349 КПК України.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, роз`яснено учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини у апеляційному порядку.

Враховуючи вищенаведене та дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, суд прийшов до висновку, що вина ОСОБА_4 в умисному невиконанні постанови суду, що набрала законної сили доведена повністю, а його дії кваліфіковано правильно за ч.1 ст.382 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд у відповідності до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно зі ст.66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, є його щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, вказаних в ст.67 КК України судом не встановлено.

Суд при призначенні ОСОБА_4 покарання також враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до нетяжкого злочину, особу винного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягався, по місцю проживання характеризується позитивно, що стверджується характеристикою Косівської міської ради Івано-Франківської області від 21.05.2025р., на обліках в психоневрологічному та наркологічному кабінетах не знаходиться, згідно довідок КНП «Косівська ЦРЛ» від 20.05.2025р., на утриманні має неповнолітню дитину, відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов життя від 21.05.2025р.

Згідно копії витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 28.02.2022р. призваний на військову службу по мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_3 у військову частину НОМЕР_1 .

В силу вимог ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд враховує також спосіб посягання, форму та ступінь вини обвинуваченого.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

А тому, покарання ОСОБА_4 слід призначити у виді штрафу у межах санкції ч.1 ст. 382 КК України, оскільки саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та для запобігання вчиненню ним нових злочинів у майбутньому.

Запобіжний захід не обирався.

Процесуальні витрати в справі відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

На підставі наведеного та, керуючись ст.ст. 100, 124, 370, 373, 374 КПК України, суд,-

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

Речові докази: диск із відеозаписом від 17.05.2025 щодо ознайомлення ОСОБА_4 із постановою Косівського районного суду Івано-Франківської області від 13.06.2024 у справі №347/646/24; відеозаписом з нагрудної камери поліцейського та записом портативного автомобільного реєстратора за фактом зупинки ОСОБА_4 18.05.2025 під час керування останнім транспортним засобом та постанову Косівського районного суду Івано-Франківської області від 13.06.2024 у справі №347/646/24 із відміткою про ознайомлення ОСОБА_4 залишити при матеріалах кримінального провадження.

Запобіжний захід не обирався.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду через Косівський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку сторонам вручити негайно.

Суддя ОСОБА_1