Справа № 355/2203/25
Провадження № 1-кп/355/175/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2025 року селище Баришівка

Баришівський районний суд Київської області у складі

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

та сторін кримінального провадження:

-прокурора ОСОБА_3 ,

-обвинуваченого ОСОБА_4 ,

-захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №0000485, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 жовтня 2025 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Бориспіль Київської області, громадянин України, українець, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно не працевлаштований, одружений, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 194КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні суду знаходиться обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000485, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 жовтня 2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 194КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор Баришівського відділу Броварської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого, яке вмотивував наявністю передумов, передбачених ст. 177, 178, п. 1-3 ч. 1 ст. 194, 199 КПК України.

Обвинувачений заперечив проти задоволення клопотання, просив обрати запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

Захисник просив відмовити у задоволенні клопотання з огляду на недоведеність прокурором наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Зазначив, що обвинувачений у розшуку не перебував, раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, одружений, має на утриманні чотирьох малолітніх та неповнолітніх дітей, бере участь у їх вихованні. З огляду на означені обставини, захисник просив застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши надані ними матеріали та проаналізувавши в системному зв`язку усі наявні на час розгляду клопотання відомості, які мають пряме та опосередковане значення для вирішення питання продовження (обрання) строку застосування заходу забезпечення кримінального провадження, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин, зазначає та виснує таке.

У кожному випадку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

У даному кримінальному провадженні відносно обвинуваченого встановлено такі дані/відомості, що його характеризують:

-ОСОБА_4 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Бориспіль Київської області, громадянин України, українець, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно не працевлаштований, одружений, доказів, що має на утриманні малолітніх дітей, не надано, не інвалід, не депутат, обвинувачується у тому, що у невстановлений досудовим розслідуванням час, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб, ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, маючи умисел на придбання, носіння та зберігання вибухових речовин без передбаченого законом дозволу, придбав предмет, який є саморобною ручною осколковою гранатою та зберігав у власному автомобілі, і таким чином незаконно, без передбаченого законом дозволу, здійснював зберігання вибухового пристрою. Крім того, 13 жовтня 2025 року, приблизно о 23 годині 25 хвилин, ОСОБА_4 зателефонував на мобільний телефон ОСОБА_6 та між чоловіками відбувся словесний конфлікт. В ході словесного конфлікту у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на пошкодження чужого майна, шляхом вибуху, за адресою: АДРЕСА_2 . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на пошкодження чужого майна шляхом вибуху, ОСОБА_4 того ж дня близько 23 год. 30 хв. прибув за адресою: АДРЕСА_2 , та з прямим умислом, направленим на умисне пошкодження чужого майна, достовірно усвідомлюючи можливість настання тяжких наслідків та бажаючи їх настання, діючи відкрито та цілеспрямовано, підійшов до огородженого парканом подвір`я за вищевказаною адресою та кинув через паркан саморобну ручну осколкову гранату, яка вибухнула та пошкодила ганок житлового будинку, вікна та паркан, внаслідок чого було пошкоджено майно ОСОБА_6 . Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у незаконному придбання, зберіганні та носінні вибухового пристрою, без передбаченого законом дозволу, тобто як вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а також як пошкодження чужого майна вчиненого шляхом вибуху, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України;

-в силу ст. 89 КК України ОСОБА_4 раніше не судимий;

-обвинувачений офіційно не працевлаштований, відповідно до свідоцтва №213 від 03.12.2024 має діагноз: ізоніазид-резистентний туберкульоз (21.10.2024) легень (дисемінований). Дихальна недостатність І ст. Хронічний вірусний гепатит С з незначним порушенням функції. Поранення, пов`язане із захистом Батьківщини, кваліфікується як легке. Судом встановлено, що під час перебування під вартою ОСОБА_4 із скаргами на погіршення стану здоров`я не звертався.

-ОСОБА_4 одружений, шлюб укладений 11.07.2024. Дружина, ОСОБА_7 , має чотирьох дітей - ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Доказів утримання обвинуваченим ОСОБА_4 неповнолітніх та малолітніх дітей дружини суду не надано;

-14 жовтня 2025 року ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України, та 14 жовтня 2025 року СВ ВП №1 Броварського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 194 КК України;

-16 жовтня 2025 року слідчим суддею Баришівського районного суду Київської області підозрюваному ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, який обраховується з моменту затримання ОСОБА_4 , тобто, з 14 жовтня 2025 року, без визначення розміру застави; обвинувачений утримується в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України;

-09 грудня 2025 року обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні надійшли до Баришівського районного суду Київської області;

-розгляд обвинувального акта перебуває на стадії підготовчого судового провадження.

Водночас, суд зазначає, що на даному етапі судового провадження суд не має права вирішувати ті питання, які він повинен вирішити під час розгляду кримінального провадження по суті, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих досудовим розслідуванням доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо такої особи обмежувального заходу.

Зокрема, обґрунтованість обставин причетності обвинуваченого до вчинення інкримінованого правопорушення слідують/вбачаються з обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000485, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 жовтня 2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 194КК України, що детально зазначені також в ухвалі Баришівського районного суду Київської області від 16 жовтня 2025 року, якою підозрюваному ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

У зв`язку з означеним, не вбачається підстав вважати явно неприйнятними обставини, що інкримінуються обвинуваченому, оскільки стороною обвинувачення надано важливі відомості (що містяться, зокрема, в електронному рапорті від 13.10.2025, протоколі прийняття заяви від ОСОБА_6 від 14.10.2025, протоколі огляду місця події від 14.10.2025, протоколі затримання особи у вчиненні злочину від 14.10.2025, протоколі допиту підозрюваного від 14.10.2025, протоколі допиту свідка ОСОБА_8 , протоколі проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_8 від 14.10.2025, протоколі допиту потерпілого ОСОБА_6 , протоколі слідчого експерименту за участю підозрюваного від 14.10.2025 та ін.), які в сукупності вказують на те, що причетність обвинуваченого до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною.

Як наслідок, суд констатує наявність обставин, визначених п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК України.

На переконання суду, є доведеними обставини, визначені п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України (щодо наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України), зокрема:

-щодо ризику переховування від суду - суд враховує фактичну ситуацію в Україні, а саме, що з 24.02.2022 відповідно до Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на території нашої держави введений воєнний стан, який триває по цей час. Суд зауважує, що до обставин ризику втечі безумовно належить військова агресія проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях.

При цьому, суд вважає підставним обґрунтування прокурора (в аспекті означеного ризику), що про намір переховуватись свідчить той факт, що ОСОБА_4 був затриманий у порядку ст. 208 КПК України.

Також означений ризик наявний, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 194 Кримінального кодексу України, санкція за які передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до десяти років, а відтак розуміючи, що у разі визнання його винним у вчиненні вказаного злочину йому може загрожувати покарання у виді позбавлення волі, обвинувачений може переховуватись з метою уникнення кримінальної відповідальності та затягування процесуальних строків. Окрім цього, також ОСОБА_4 , матиме можливість неприбуття за викликами до органу досудового розслідування/суду, без належних причин та обґрунтувань. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися.

- оцінюючи ризик вчинення інших кримінальних правопорушень, суд бере до уваги доводи прокурора, що обвинувачений ОСОБА_4 без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, перебуваючи на волі, може вчиняти інші кримінальні правопорушення.

При оцінці можливості застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші, більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти встановленим ризикам, означеним вище.

З огляду на викладене, суд в аспекті встановлених фактичних обставин вважає, що на даному етапі кримінального провадження лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого буде необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки та зможе запобігти ризикам, які передбачені статтею 177 КПК України та які були встановлені судом.

На переконання суду, запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, у подальшому може вплинути на хід судового розгляду кримінального провадження та не забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Суд переконаний, що застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання не забезпечить належної поведінки обвинуваченого, не зменшить наявність вищевказаних ризиків та не зможе перешкодити їх реалізації.

Суд погоджується із доводами прокурора, що до обвинуваченого не може бути застосований запобіжний захід у вигляді особистої поруки, оскільки до суду не надійшло жодної заяви від осіб, які заслуговують на довіру, про обрання відносно ОСОБА_4 саме такого запобіжного заходу.

Застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є неможливим у даному кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_4 проживає в будинку, який йому не належить. Правовстановлюючих документів на нерухоме майно за означеною адрескою стороною захисту не надано. Крім цього, судом уточнено, що за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , проживають інші особи, зокрема, дружина обвинуваченого та її неповнолітні/малолітні діти, згоди яких на застосування до обвинуваченого цілодобового домашнього арешту за означеною адресою суду не надано. Жодних доказів того, що на утриманні обвинуваченого знаходяться неповнолітні/малолітні діти, стороною захисту не надано. Суд доходить висновку про недостатність обставини того, що обвинувачений зареєстрований за означеною адресою, для висновку про можливість застосування до обвинуваченого цілодобового домашнього арешту за такою адресою.

Також суд не може не зважити на доводи прокурора, що застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту не зможе унеможливити залишення ним місця його проживання та в подальшому вчинювати протиправні дії, зважаючи на особу обвинуваченого.

Відтак, суд доходить до висновку, що єдиним запобіжним заходом, який здатен забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та унеможливить реалізацію викладених вище ризиків, є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

За таких умов суд вважає за доцільне при вирішенні питання застосування (продовження строку застосування) запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою за відповідним клопотанням сторони обвинувачення обрати (продовжити) такий запобіжний захід строком на шістдесят днів.

Судом установлено, що обраний (продовжений) запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченому.

Стан здоров`я обвинуваченого не перешкоджає його утриманню під вартою.

Тобто, застосований запобіжний захід кореспондується та відповідає визначеним КПК України конкретним підставам і меті запобіжного заходу. Як наслідок, передумови для обрання (продовження) запобіжного заходу - взяття під варту (тримання під вартою) не відпали, альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку обвинуваченого, а тому наявна необхідність в обранні (збереженні) такої міри запобіжного заходу.

Прокурором не зазначено щодо доцільності визначення застави у цій справі. Сторона захисту також зазначила про неможливість визначення застави у цій справі з огляду на тяжкий матеріальний стан обвинуваченого.

При вирішенні інших питань, які суд має розглянути у підготовчому судовому засіданні, суд зазначає, що дане кримінальне провадження, відповідно до ст. 32 КПК України, підсудне Баришівському районному суду Київської області.

Цивільний позов у цьому кримінальному провадженні не подано.

У підготовчому судовому засіданні вирішені питання, регламентовані ст. 314-316 КПК України.

Зокрема, відповідно до ст. 315 КПК України якщо під час підготовчого судового засідання не будуть встановлені підстави для прийняття рішень, передбачених п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд проводить підготовку до судового розгляду.

З метою підготовки до судового розгляду суд: 1) визначає дату та місце проведення судового розгляду; 2) з`ясовує, у відкритому чи закритому судовому засіданні необхідно здійснювати судовий розгляд; 3) з`ясовує питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді; 4) розглядає клопотання учасників судового провадження про: здійснення судового виклику певних осіб до суду для допиту; витребування певних речей чи документів; здійснення судового розгляду в закритому судовому засіданні.

Зважаючи на означене, суд констатує, що обвинувальний акт складено відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону.

При цьому, суд зазначає, що до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи суд не може перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, у тому числі й у сторону збільшення, повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого тощо. Визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акту до суду належить виключно до повноважень прокурора. Суд позбавлений можливості перевірити правильність кваліфікації інкримінованого кримінального правопорушення на даному етапі, з огляду та на підставі ч. 4 ст. 291 КПК України; у розпорядженні суду на стадії підготовчого судового провадження щодо власне кримінального провадження фактично є лише власне обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

Учасники кримінального провадження вважали за можливе призначити кримінальне провадження до судового розгляду, оскільки обвинувальний акт складений із дотриманням вимог ст. 291 КПК України, підстави для закриття провадження, внесення подання про визначення підсудності відсутні.

Підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п. 5-8, 10 ч. 1, ч. 2 ст. 284 КПК України, судом не встановлено.

Таким чином, відсутні підстави для прийняття рішень, передбачених п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПКУкраїни.

У цій справі судом проведено підготовку до судового розгляду, під час якої, відповідно до ст. 315 КПК України, вирішено питання, визначені п. 1-5 ч. 2 ст. 315 КПК України.

Так, у підготовчому судовому засіданні, згідно положень ч. 2 ст. 318, п. 19, 25, 26 ч. 1 ст. 3 КПК України, судом визначено коло осіб з боку обвинувачення та захисту, які братимуть участь у судовому розгляді.

Серед іншого, визначено, що судовий розгляд, з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження, слід проводити відкрито, обмеження щодо цього, передбачені ст. 27 КПК України, відсутні.

Відтак зважаючи на відсутність обставин, які б перешкоджали призначенню кримінального провадження до судового розгляду, суд, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 314 КПК України, вважає за можливе призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта.

Суд констатує завершення підготовки до судового розгляду, відтак, в порядку ч. 1 ст. 316 КПК України, постановляє ухвалу про призначення судового розгляду. При визначенні строку проведення судового розгляду суд зважає на положення ст. 28, 316 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 32, 131-132, 176-178, 183, 184, 193, 194, 199, 309, 314, 372-376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Баришівського відділу Броварської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , - задовольнити.

Продовжити (обрати) щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на 60 діб, до 07.02.2026 включно.

Утримувати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України в м. Києві (04050, м.Київ, вул. Дегтярівська, 13).

Відповідно та на підставі ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 розмір застави не визначається.

Призначити на 19 грудня 2025 року на 11:40 год судовий розгляд на підставі обвинувального акта у межах кримінального провадження №0000485, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 жовтня 2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 194КК України.

Судовий розгляд здійснювати у відкритому судовому засіданні суддею Баришівського районного суду Київської області ОСОБА_1 одноособово.

У судове засідання, що відбудеться в приміщенні Баришівського районного суду Київської області, викликати учасників судового провадження (ч. 2 ст. 318, п. 19, 25, 26 ч. 1 ст. 3 КПК України)

Ухвала суду щодо запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала в частині запобіжного заходу може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Баришівського районного суду

Київської області ОСОБА_9