Справа № 215/9279/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2026 року Слідчий суддя Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

старшої слідчої СВ Тернівського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши клопотання старшої слідчої СВ ВП №5 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч. 5 ст. 407 КК України:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кривого Рогу, Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, військовослужбовця військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», має на утриманні малолітню доньку 2014 року народження та сина 2025 року народження, за медичною допомогою до лікаря нарколога та лікаря психіатра не звертався, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

-13.01.2015 Тернівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 289 КК України до обмеження волі строком на 3 роки. На підставі ст. 75,76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік;

-30.03.2018 Тернівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст. 75,76 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим строком на 2 роки;

-12.02.2020 прокуратурою Дніпропетровської області скеровано обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0000371 у відношенні ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 357 КК України, рішення не ухвалено;

-21.12.2020 Тернівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців. Звільнено 21.06.2024 по відбуттю строку покарання,

в с т а н о в и в:

20.01.2026 старша слідча СВ ВП №5 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області капітан поліції ОСОБА_4 , за погодженням прокурора Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , звернулась до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч. 5 ст. 407 КК України, відомості про які внесені в ЄРДР за №0000825 від 26.11.2025.

Досудовим розслідуванням встановлено, що Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України №2102-ІХ, у зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації проти України в державі введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб. Надалі строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався відповідними указами Президента України, затвердженими законами України, у тому числі Указом Президента України від 20.10.2025 №793/2025, яким воєнний стан продовжено з 05 год. 30 хв. 05.11.2025 строком на 90 діб.

Указом Президента України №69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», затвердженим Законом України №2105-ІХ від 03.03.2022, оголошено проведення загальної мобілізації на території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» солдат ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , набув статусу військовослужбовця та був зобов`язаний дотримуватися Конституції України, вимог Статуту внутрішньої служби ЗСУ, Дисциплінарного статуту ЗСУ та Військової присяги.

Згідно зі статтями 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби ЗСУ військовослужбовці зобов`язані перебувати у місці служби та не залишати його без дозволу командира. Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовець вважається таким, що виконує обов`язки служби, зокрема під час перебування на території військової частини або за наказом командира.

ОСОБА_8 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , у званні солдата, діючи в умовах воєнного стану, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби, з метою тимчасового незаконного ухилення від неї, 21.09.2025 під час ранкової перевірки особового складу був відсутній у місці тимчасового розташування 3 навчальної роти 3 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 .

Таким чином, ОСОБА_8 самовільно, без дозволу командира, залишив місце служби та до розташування підрозділу не прибув, про причини відсутності командування не повідомив, час проводив поза межами військової частини, не вживаючи жодних заходів для повернення, поки не був зупинений працівниками поліції під час проведення профілактичних заходів «Розшук».

Крім того, ОСОБА_8 , перебуваючи у статусі особи, яка самовільно залишила військову частину, вчинив ряд тяжких кримінальних правопорушень.

Так, 10.11.2025 близько 09:00, перебуваючи в автомобілі «Ford Fusion», ОСОБА_8 , діючи повторно, з корисливих мотивів, таємно викрав у ОСОБА_9 мобільний телефон «Samsung Galaxy S23 FE», вартістю 13 441,03 грн., чим заподіяв потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.

04.12.2025 близько 14:10, перебуваючи у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_8 повторно, з корисливих мотивів, таємно викрав ноутбук «Acer Aspire 3», що належав ОСОБА_10 , вартістю 13 775,00 грн., чим заподіяв потерпілому відповідну матеріальну шкоду.

07.12.2025 близько 17:00, перебуваючи в автомобілі «Ford Fusion», ОСОБА_8 повторно таємно викрав у ОСОБА_11 мобільний телефон «Xiaomi Redmi Note 14» вартістю 5 583,33 грн., чим заподіяв потерпілій матеріальну шкоду на зазначену суму.

Усі зазначені злочини ОСОБА_8 вчиняв повторно, умисно, з корисливих мотивів, в умовах дії воєнного стану.

За даними фактами до ЄРДР були внесені відомості за №0000825 від 26.11.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч. 5 ст. 407 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна, вчиненого повторно, в умовах воєнного стану та за ознакою самовільного залишення місця служби військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинені в умовах воєнного стану військовослужбовцем (крім строкової служби).

20.01.2026 об 11 год. 11 хв. ОСОБА_12 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч. 5 ст. 407 КК Україниза ознаками таємного викрадення чужого майна, вчиненого повторно, в умовах воєнного стану та за ознаками самовільного залишення місця служби військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинені в умовах воєнного стану військовослужбовцем (крім строкової служби).

Слідча у клопотанні зазначає, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України належать до категорії тяжких злочинів, а саме: за ч. 4 ст. 185 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, та за ч. 5 ст. 407 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

Враховуючи, що ОСОБА_8 має не зняту та не погашену судимість, підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі, та усвідомлює можливість реального покарання, він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Ризик посилюється неявками ОСОБА_6 до суду у іншому кримінальному провадженні та фактом самовільного залишення ним військової частини.

Крім того, ОСОБА_8 , будучи раніше судимим за злочини проти власності та перебуваючи у статусі обвинуваченого, повторно вчинив нові умисні тяжкі злочини в умовах воєнного стану, існує реальна ймовірність продовження ним злочинної діяльності. Відсутність у нього офіційного джерела доходу підвищує ризик вчинення нових кримінальних правопорушень для здобуття коштів.

Потерпілі та свідки у кримінальному провадженні є знайомими ОСОБА_6 , він має можливість незаконно впливати на них з метою уникнення кримінальної відповідальності. Тяжкість інкримінованих злочинів та зацікавленість у результатах провадження підвищують ймовірність такого впливу.

Враховуючи вказані обставини є всі підстави вважати, що існують ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, що можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Прокурор у судовому засіданні підтримав заявлене клопотання та просив його задовольнити.

Підозрюваний причетність до скоєного не визнав, проти заявленого клопотання щодо обрання відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечував. Зазначив, що має постійне місце проживання, тому не буде переховуватися від органів досудового слідства та суду. Крім того, запевнив, що прагне захищати Батьківщину.

Захисник підозрюваного підтримала позицію останнього. Вказала, що прокурором не доведено існування жодного заявленого у клопотанні ризику. Просила врахувати наявність міцних соціальних зв`язків підозрюваного та його бажання продовжити службу в лавах ЗСУ.

Вивчивши клопотання, додані до нього документи, якими слідчий та прокурор обґрунтовує доводи клопотання, вислухавши прокурора, пояснення підозрюваного і його захисника, слідчий суддя приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що СВ ВП №5 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000825 від 26.11.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч. 5 ст. 407 КК України.

20.01.2026 ОСОБА_12 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.5 ст.407 КК України.

Відповідно до пред`явленої підозри ОСОБА_8 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень. Так, будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 у званні солдата, 21.09.2025 самовільно залишив місце служби, не повідомив командування та перебував поза межами частини до моменту затримання. Крім того, обґрунтовано встановлено, що ОСОБА_8 10.11.2025 викрав мобільний телефон «Samsung Galaxy S23 FE» у ОСОБА_9 , 04.12.2025 викрав ноутбук «Acer Aspire 3» у ОСОБА_10 , а 07.12.2025 викрав мобільний телефон «Xiaomi Redmi Note 14» у ОСОБА_11 , всі діяння вчинені умисно, повторно, з корисливих мотивів, в умовах дії воєнного стану, що підтверджує обґрунтованість підозри у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

В наданому на розгляд слідчого судді клопотанні про застосування запобіжного заходу тримання під вартою, та доданих до нього матеріалах доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_13 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.5 ст. 407 КК України.

Аналіз змісту наданих слідчому судді доказів, з огляду на їх вагомість та взаємозв`язок, дає підстави вважати, що обставини, з якими пов`язані події кримінального правопорушення, у своїй сукупності свідчать про об`єктивність обґрунтованості підозри на даній стадії досудового розслідування.

Обставинами та доказами, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.5 ст.407 КК України є: протокол допиту потерпілої ОСОБА_9 , протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, постановами про отримання знятих показань з технічних приладів, що мають функцію відеозапису, протоколами огляду предмета, протоколом допиту свідка ОСОБА_14 , протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, копіями договорів специфікацій з ломбардів, протоколом допиту свідка ОСОБА_15 , протоколом допиту потерпілої ОСОБА_11 , протоколом допиту свідка ОСОБА_16 , протоколом допиту свідка ОСОБА_17 , протоколом огляду предмета, постановою про долучення речових доказів, протоколом огляду місця події, протоколом допиту свідка ОСОБА_18 , протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 , протоколом допиту свідка ОСОБА_14 , висновками судово-товарознавчих експертиз.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя вважає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Отже, слідчим суддею встановлено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, вказаними у клопотанні слідчого про обрання запобіжного заходу у виді тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою, а саме:

- ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_8 має не зняту та не погашену судимість, підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі, та з метою його уникнення може переховуватись від органів досудового розслідування і суду. Крім того, зазначений ризик підтверджується неявками ОСОБА_6 до суду у іншому кримінальному провадженні та фактом самовільного залишення військової частини. Отже, надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, слідчий суддя вважає такі дії цілком вірогідними з огляду на покарання, яке загрожує ОСОБА_12 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих злочинів.

Крім того, відповідно до рішення ЄСПЛ «Бекчієв проти Молдови» ризик переховування оцінюється також з урахуванням характеру людини, його моральних принципів, місця проживання, місця роботи, статків, сімейних стосунків, відносин з державою.

У даному випадку ризик переховування, втечі від органів досудового розслідування та суду переважає над стійкістю родинних зв`язків підозрюваного.

- ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки враховуючи, що ОСОБА_8 , будучи раніше судимим за злочини проти власності та перебуваючи у статусі обвинуваченого, повторно вчинив нові тяжкі злочини в умовах воєнного стану. Крім того, ОСОБА_8 не має офіційного джерела доходу, що свідчить про реальну ймовірність продовження злочинної діяльності.

- ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, так як потерпілі та свідки у даному кримінальному провадженні є знайомими ОСОБА_6 , у зв`язку з чим він може впливати на них з метою уникнення кримінальної відповідальності. Крім того, тяжкість інкримінованих злочинів та зацікавленість у результатах провадження підвищують імовірність такого впливу.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя, на підставі наданих матеріалів враховує те, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисних тяжких злочинів, за які передбачені покарання у вигляді позбавлення волі, враховує наявні ризики щодо особи підозрюваного, який неодноразово засуджений та враховує, що останній підозрюється у вчиненні злочинів, характер яких свідчить про нестійке сприйняття ним загально визнаних у суспільстві правил поведінки та моральності, вчиняє злочини, коли в державі введено воєнний стан, а тому перебуваючи неізольованим від суспільства він може продовжити вчиняти аналогічні злочини, так як останній неодноразово вчиняв злочини проти власності, однак на шлях виправлення не став та скоїв нові умисні злочини і може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що обрання відносно ОСОБА_6 іншого запобіжного заходу, що не пов`язаний з триманням під вартою, не забезпечить його належної процесуальної поведінки та всебічне, повне та об`єктивне проведення досудового розслідування у розумні строки.

Слідчий суддя вважає, що слідчим доведені у відповідності до ст.ст.177-178 КПК України, мета та підстави застосування запобіжного заходу з урахуванням тих обставин, які повинні враховуватися при обранні запобіжного заходу. Також доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів на даному етапі досудового розслідування не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а тому клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Підозрюваний відповідно до п. 5 ч. 2 ст.183 КПК України відноситься до осіб, до яких може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Положеннями ч. 4 ст. 183 КПК України передбачено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Тому, за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до вимог ст. 183 КПК України, слідчий суддя вважає за доцільне, з урахуванням усіх обставин справи та особи підозрюваного, не визначати йому розмір застави.

Виходячи з викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 184, 193, 194, 197 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Клопотання старшої слідчої СВ ВП №5 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000825 від 26.11.2025 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.5 ст.407 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.5 ст.407 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, обчислюючи його з 20.01.2026 по 20.03.2026 включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, з моменту вручення її копії, але підлягає негайному виконанню щодо застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя