"09" грудня 2025 р. Справа № 363/5733/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 року Вишгородський районний суд Київської області в складі: судді ОСОБА_1 , секретаря ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали подання Вишгородського районного відділу №1 філії Державної установи «Центр пробації» у місті Києві та Київської області про застосування покарання щодо ОСОБА_4 за наявності кількох вироків,-

ВСТАНОВИВ:

26.11.2025 року до Вишгородського районного суду Київської області надійшло вказане подання, яке обґрунтоване тим, що на обліку у Вишгородського РВ №1 перебуває засуджений ОСОБА_4 на підставі розпорядження про виконання вироку Вишгородського районного суду Київської області від 30.09.2025 року у справі №363/5859/23, згідно з яким ОСОБА_5 засуджений за ст.309 ч.2 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України - звільнений з випробуванням на 1 рік іспитового строку. Вирок набрав законної сили 31.10.2025 року. 25.11.2025 року до Вишгородського РВ №1 надійшло розпорядження про виконання вироку Вишгородського районного суду від 03.10.2025 року, згідно з яким ОСОБА_4 засуджено за ст. 309 ч. 1 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 17 000,00 грн. При винесенні вироку Вишгородським районним судом Київської області від 03.10.2025 року не враховано покарання призначене ОСОБА_4 вироком Вишгородського районного суду Київської області від 30.09.2025 року. На підставі викладеного провідний інспектор Вишгородського РВ №1 філії ДУ «Центр пробації» в м. Києві та Київській області просить визначити порядок виконання вироків Вишгородського районного суду Київської області від 30.09.2025 року та від 03.10.2025 року відносно ОСОБА_4 .

Представник Вишгородського районного відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» у місті Києві та Київської області в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, подання підтримує та просить його задовольнити.

Засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, поважності причин неявки не повідомив.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Суд, вислухавши прокурора, дослідивши матеріали подання, приходить до наступного.

Як встановлено під час судового розгляду, вироком Вишгородського районного суду Київської області від 30.09.2025 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді двох років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання, якщо він впродовж іспитового строку 1 (один) рік не скоїть нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього, відповідно до ст. 76 КК України обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації. Вирок набрав законної сили 31.10.2025 року.

Крім того, вироком Вишгородського районного суду Київської області від 03.10.2025 року ОСОБА_4 , визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 309 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн. Вирок набрав законної сили 04.11.2025 року.

Під час ухвалення вироку від 03.10.2025 року суд не врахував попередній вирок щодо ОСОБА_4 від 30.09.2025 року, оскільки на момент постановлення вироку від 03.10.2025 року вирок від 30.09.2025 року ще не набрав законної сили.»

Відповідно до вимог п. 11 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків, суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про застосування покарання за наявності декількох вироків.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України подання про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, зокрема, про застосування покарання за наявності декількох вироків, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок. Порядок розгляду таких питань визначений частинами 3, 5 ст. 539 КПК України.

Згідно з роз`ясненням Пленуму Верховного Суду України у п. 12 Постанови №11 від 21.12.1990 «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних з виконанням вироків», з тлумачення якого слідує, що не підлягають розгляду в порядку, передбаченому ст. 537 КПК України, питання, які порушують суть вироку та погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків в частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову. Зокрема, не можна у такому порядку: призначити покарання за кожний злочин окремо, якщо суд призначив покарання тільки за сукупністю злочинів, або призначити покарання за сукупністю злочинів, якщо його було призначено за кожний злочин окремо; призначити покарання за сукупністю вироків, коли при винесенні останнього за часом вироку суду було відомо про наявність інших невиконаних вироків, але питання про призначення покарання згідно зі ст. 43 КК не було вирішено, а тому визначити покарання за сукупністю вказаних вироків можливо лише за результатами нового судового розгляду та винесення нового вироку.

Згідно з п.25 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання за кількома вироками, повинен визначити вид і розмір основного й додаткового покарань за знову вчинений злочин (злочини), а потім повністю або частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком із посиланням на ст.71 КК України. При складанні покарань у порядку, передбаченому зазначеною статтею, загальний його розмір не може бути більшим за максимальну межу, встановлену для цього виду покарання в Загальній частині КК. Якщо за знову вчинений злочин призначено передбачене законом максимальне покарання, невідбута частина покарання за попереднім вироком підлягає поглиненню. Коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші - після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст.70, так і ст.71 КК України: спочатку - за правилами ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього - за правилами ч.4 ст.70 КК України; потім - за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно - за сукупністю вироків. За наявності щодо засудженого вироку, який не виконано і про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок, суд за місцем виконання цього вироку зобов`язаний визначити порядок застосування покарання за всіма вироками відповідно до ст.71 КК України.

Також у п.25 вищевказаної постанови зазначено, що питання визначення порядку застосування покарання за наявності декількох вироків можуть вирішуватися на стадії виконання вироку у випадках, якщо стосовно засудженого є не звернений до виконання вирок, про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок. При призначенні покарання за сукупністю злочинів та за сукупністю вироків слід забезпечити недопущення порушення конституційних прав засудженого та виконання постановлених відносно нього вироків, а також не допустити погіршення становища засудженого під час вирішення питання про застосування покарання за наявності кількох вироків, як то передбачено нормами ст.ст.70,71 КК України.

Відповідно до п.12 Постанови Пленуму ВСУ №11«Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних з виконанням вироків» від 21.12.1990 року, суд вправі вирішувати лише ті питання, які не зачіпають суті вироку та не погіршують становище засудженого.

В постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 15 лютого 2021 року у справі № 760/26543/17 сформульовано правовий висновок, який зводиться до того, що якщо до особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, вироком суду було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, а потім було встановлено, що вона винна ще й в інших злочинах, вчинених до постановлення цього вироку, в таких випадках питання про відповідальність особи за сукупністю вчинених нею кримінальних правопорушень має вирішуватись в залежності від того, чи залишається незмінним попередній вирок, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, на момент постановлення нового вироку, і яке рішення приймає суд у новому вироку щодо покарання за злочини, вчинені до постановлення попереднього вироку. У випадку, коли попередній вирок залишився незмінним і прийняте в ньому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням зберігає свою законну силу, а новим вироком особі призначається покарання, яке вона має відбувати реально, положення ч. 4 ст. 70 КК щодо призначення остаточного покарання особі з урахуванням попереднього вироку не застосовуються, а кожний вирок попередній, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, та новий, за яким їй призначено покарання, що належить відбувати реально, виконуються самостійно.

Відповідно до ч.3 ст.72 КК України, основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що покарання за вироком Вишгородського районного суду Київської області від 30.09.2025 року яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді двох років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання строком на 1 рік та за вироком Вишгородського районного суду Київської області від 03.10.2025 року яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн. повинні виконуватися самостійно.

Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Подання задовольнити.

Визначити порядок застосування покарання за наявності декількох вироків щодо засудженого ОСОБА_4 , а саме: покарання за вироком Вишгородського районного суду Київської області від 30.09.2025 року яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді двох років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання строком на 1 рік та за вироком Вишгородського районного суду Київської області від 03.10.2025 року яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн. - виконувати самостійно.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1