Дата документу 05.12.2025
Справа № 317/4014/25
Провадження № 1-кп/334/819/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 грудня 2025 року

Дніпровський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Широке Запорізького району Запорізької області, громадянина України, середньо-спеціальна освіта, не працевлаштований, зареєстрований АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , будучи відповідно до постанови Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11.09.2024, яка набрала законної сили 24.09.2024, визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП та на якого накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 40800 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на п`ять років, умисно та систематично, достовірно знаючи про наявність вказаної постанови суду та будучи ознайомленим з нею, з метою невиконання постанови суду в частині позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення вимог ч. 1 ст. 129-1 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, с обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, усвідомлюючи протиправність своїх дій, 06.04.2025, 06.05.2025, керуючи автомобілем був зупинений працівниками поліції за вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення правил дорожнього руху, за що у встановленому законом порядку 19.05.2025 був притягнутий згідно з постановою Запорізького районного суду Запорізької області до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 5 ст. 126, ч.5 ст.126, ч.1 ст. 130, ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 40800 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на п`ять років.

Крім того, ОСОБА_5 , не припиняючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи протиправність своїх дій, 17.07.2025 за адресою: Запорізька область, Запорізький район, поблизу с. Широке, керуючи автомобілем був зупинений працівниками поліції за вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення правил дорожнього руху. В ході проведення перевірки останнього, встановлено в діях ОСОБА_5 наявні ознаки адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 122, ч.5 ст.126 КУпАП, у зв`язку з чим, 17.06.2025 відносно нього складені відповідні протоколи про адміністративні правопорушення.

Таким чином, ОСОБА_5 достовірно знаючи про наявність постанови суду, якою його позбавлено права керування транспортним засобом строком на п`ять років, діючи умисно, починаючи з 06.04.2024, вчиняв адміністративні правопорушення у сфері забезпечення правил дорожнього руху, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності, тим самим умисно ухилився від виконання постанови Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11.09.2024.

Таким чином, ОСОБА_5 своїми діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 382 КК України, а саме умисне невиконання постанови суду, що набрала

законної сили.

11.08.2025 року між обвинуваченим та прокурором була укладена угода про визнання винуватості. Така угода відповідає вимогам ст.ст. 469, 472, 473 КПК України. Угода про визнання винуватості містить положення про те, що сторони визнають правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 382 КК України, обвинувачений беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, сторони узгоджують покарання, яке повинен понести обвинувачений за ч. 1 ст. 382 КК України у вигляді 1 року позбавлення волі із звільненням від відбуття покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням з іспитовим строком на один рік та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, обвинувачений згодний на призначення вказаного виду покарання. Сторони розуміють наслідки невиконання угоди про визнання винуватості. Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.

В судовому засіданні обвинувачений підтвердив добровільність укладення угоди про визнання винуватості, просив її затвердити і призначити узгоджену міру покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди йому зрозумілі.

Прокурор в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання.

Захисник не заперечував щодо можливості затвердження угоди.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості.

Згідно ст.469 ч.4 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

В судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального кодексу України.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про затвердження угоди про визнання винуватості між обвинуваченим та прокурором і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Керуючись ст.ст.373, 374, 475 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

Затвердити угоду від 11.08.2025 року про визнання винуватості укладену між прокурором ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000465 від 24.07.2025 року.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком 1 рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбуття покарання з випробуванням на іспитовий строк 1 рік .

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого наступні обов`язки:

1)періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2)повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Запоріжжя протягом 30-ти днів з дня його проголошення:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Суддя: ОСОБА_1