ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 621/1899/25

Провадження 1-кп/621/238/25

11 грудня 2025 року м. Зміїв Харківської області

Зміївський районний суд Харківської області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники справи:

прокурор ОСОБА_3

потерпілий ОСОБА_4 (не з`явився)

обвинувачений ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу №621/1899/25 (ЄРДР №0000065 від 03.06.2025,) за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Борова Зміївського району Харківської області, громадянина України, одруженого, із середньо-спеціальною освітою, працює різальником скла у ТОВ ВІК «Хітлайн», має на утриманні дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу статті 89 КК України не судимий,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

02.06.2025 року, приблизно о 10:25 годині, ОСОБА_6 проходив по АДРЕСА_1 , де побачив за двором вказаного будинку рослини декоративного квітучого маку, які зірвав, аби подарувати дружині.

В цей час з двору вказаного домоволодіння до нього вийшов ОСОБА_9 , де у них виник словесний конфлікт з приводу зірваних квітів, який переріс у сварку, в ході якого у ОСОБА_6 виник умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 ..

З метою реалізації свого протиправного умислу, направленого на спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_6 , в той же день, 02.06.2025 року, приблизно о 10:30 годині, перебуваючи поблизу домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно та бажаючи настання негативних наслідків, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, тримаючи у руках дерев`яну палицю, яка була у нього при собі, наніс нею не менше двох ударів в ділянку голови потерпілого, а потім - не менше двох ударів кулаком правої руки в ділянку обличчя ОСОБА_9 .

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_6 , потерпілому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , згідно висновку судово-медичного експерта № 12-14/91-Зм/25 від 12.06.2025, було спричинено тілесні ушкодження у вигляді:

- синця в лівій навколоочній області, ділянки травматичного набряку м`яких тканин в лобній області ліворуч, які як в сукупності, так і кожне окремо, по ступеню тяжкості відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень (згідно п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995).

Після спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , ОСОБА_6 самостійно припинив протиправні дії та зайшов до двору свого домоволодіння, покинувши місце вчинення кримінального правопорушення.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковані як спричинення умисного легкого тілесного ушкодження потерпілому, тобто як кримінальне правопорушення (проступок), передбачене частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України.

В судове засідання з`явилися прокурор та обвинувачений.

Потерпілий ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву, в якій просив розглянути кримінальну справу без його участі та зазначив, що претензій матеріального й морального характеру до обвинуваченого не має.

Враховуючи положення статті 325 КПК України, та позицію прокурора й обвинуваченого, які не нааполягали на участі у судовому розгляді потерпілого, суд ухвалив розглянути кримінальну справу за відсутності потерпілого.

В судовому засіданні обвинувачений свою провину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав в повному обсязі, в зв`язку з чим учасники кримінального провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, які ними не оспорюються.

З урахуванням засад змагальності та диспозитивності кримінального провадження, з огляду на визнання обвинуваченим фактичних обставин, якими обгрунтовано обвинувачення, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності позиції учасників справи, суд, на підставі ч.3 статті 349 КПК України, обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів, які характеризують його особу.

Допитаний в якості обвинуваченого, ОСОБА_5 пояснив, що 02 червня 2025 року, близько 10:25 години проходив біля домоволодіння АДРЕСА_1 , де за двором побачив дуже красиві декоративні маки, які вирішив зірвати для своєї дружини, та пішов далі додому. В цей час зі свого двору вийшов господар - потерпілий ОСОБА_9 і почав з ним сваритися. Словесний конфлікт переріс у сварку , в ході якої спочатку вони обидва висловлювалися нецензурною лайкою, після чого він, знаходячись вже поблизу свого будинку № 8, наніс потерпілому палицею два удари в діялнку голови, а потім - ще два удари кулаком в ділянку обличчя. У вчиненому щиро розкаюється, не розуміє, чому не зміг втримати свої емоції, і усвідомив протиправність своїх дій. Особисто з потерпілим намагається не спілкуватися, аби уникнути можливих конфліктів, однак вибачався за свою поведінку перед дружиною потерпілого.

Даючи оцінку показанням ОСОБА_10 , суд визнає їх правдивими та достовірними, оскільки вони послідовно, об`єктивно і досить повно відображають обстановку і обставини скоєного кримінального правопорушення (проступку), пояснюють мотиви його вчинення. Підстав для самообмови судом не встановлено.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України, тобто у спричиненні умисного легкого тілесного ушкодження потерпілому.

При призначенні покарання, згідно положень статті 65 Кримінального кодексу України, суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Правопорушення, передбачене ч.1 статті 125 Кримінального кодексу України, інкриміноване обвинуваченому, відповідно до ч.2 статті 12 Кримінального кодексу України, є кримінальним проступком

Відповідно до статті 66 Кримінального кодексу України, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченої, відповідно до положень статті 67 Кримінального кодексу України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Вивченням відомостей про особу обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Борова Зміївського району Харківської області, громадянин України, одружений, із середньо-спеціальною освітою, працює різальником скла у ТОВ ВІК «Хітлайн», має на утриманні дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Скарг, заяв та будь-яких компрометуючих матеріалів, а також повідомлень про порушення громадського порядку ОСОБА_11 до Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області не надходило, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, в силу статті 89 Кримінального кодексу України не судимий.

Вирішуючи питання про вид і міру покарання, які слід застосувати до обвинуваченого, суд враховує, що згідно з ч.2 статті 50 Кримінального кодексу України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами покарання» (із змінами), при призначенні покарання суди в кожному випадку мають суворо додержуватись вимог статті 65 Кримінального кодексу України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Санкцією частини 1 статті 125 Кримінального кодексу України за вчинення умисного легкого тілесного ушкодження для винних осіб передбачено покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, або громадські роботи на строк до двохсот годин, або виправні роботи на строк до одного року.

За змістом ч.1, ч.2 статті 53 Кримінального кодексу України, штраф це грошове стягнення що накладається судом у випадках і розмірі, встановлених в Особливій частині цього Кодексу, з урахуванням положень частини другої цієї статті. Розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями Особливої частини цього Кодексу не передбачено вищого розміру штрафу.

Враховуючи відомості про особу обвинуваченого, обставини справи, суд вважає за доцільне і достатнє призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покаранняу виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На переконання суду, призначена міра покарання є справедливою і достатньою для виправлення обвинуваченої, слугуватиме попередженню вчинення нових кримінальних правопорушень та відповідатиме принципам гуманності й справедливості кримінального судочинства, а також розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Шкода, завдана кримінальним правопорушенням, відсутня.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні не застосовувалися.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 статті 125 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн 00 коп.

Вирок суду може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 статті 349 КПК України

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Вирок складено і проголошено 11.12.2025

Суддя ОСОБА_1