Справа № 629/5038/20
провадження № 1-кп/632/100/25

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2025 року м. Златопіль

Златопільський міськрайонний суд Харківської області у складі колегії: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 (у режимі відеоконференції), обвинуваченої ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції), захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції), розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_7 про повернення обвинувальних актів у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Мерефа Харківської області, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

якій висунуто обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 4, 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Златопільського міськрайонного суду Харківської області перебуває зазначене вище кримінальне провадження.

Під час підготовчого судового засідання відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) на обговорення учасників судового провадження поставлені питання щодо можливості призначення судового розгляду на підставі обвинувальних актів (ч. 2 ст. 314 КПК України).

Захисник ОСОБА_7 звернувся до суду в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 із клопотанням про повернення обвинувального акту від 27 жовтня 2020 року у кримінальному провадженні № 0001025 від 28 вересня 2020 року та обвинувального акту від 29 червня 2021 року у кримінальному провадженні № 0000172 від 12 листопада 2019 року у зазначеному об`єднаному кримінальному провадженні, посилаючись на те, що ці акти не містять формулювання обвинувачення, як цього вимагає положення ч. 2 ст. 291 КПК України. У них викладено лише фактичні обставини кримінального правопорушення та правову кваліфікацію дій обвинуваченої, тобто обвинувачення в обвинувальному акті не сформульовано і фактично відсутнє. Зокрема, він зазначає, що формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставин, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення тощо, тобто повинно відображати всі елементи складу кримінального правопорушення, у вчиненні якого висунуто обвинувачення. На думку сторони захисту, відсутність формулювання обвинувачення позбавляє обвинувачену можливості належним чином підготуватися до захисту, гарантованого п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки її належним чином не поінформовано про характер і причини обвинувачення через фактичну відсутність формулювання обвинувачення як окремо визначеного елемента обвинувального акта, передбаченого п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України. Він також вважає, що недоліки обвинувальних актів не можуть бути усунені шляхом зміни обвинувачення в суді відповідно до ст. 338 КПК України, оскільки йдеться не про нові фактичні обставини кримінального правопорушення вони вже викладені в обвинувальному акті.

З огляду на викладене захисник наполягає, що обвинувальні акти не відповідають вимогам кримінального процесуального закону, зокрема ст. 291 КПК України, у зв`язку з чим судовий розгляд на їх підставі не може бути призначений, а обвинувальні акти мають бути повернені прокурору для усунення недоліків.

Під час підготовчого судового засідання як обвинувачена, так і її захисник підтримали зазначене клопотання із наведених у ньому підстав та просили задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість. Він наголосив, що зміст обвинувального акта повністю відповідає вимогам ч. 24 ст. 291 КПК України: у ньому викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, наведено правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на відповідні положення закону та статтю (частину статті) закону України про кримінальну відповідальність, а також сформульовано обвинувачення у тій формі та обсязі, які сторона обвинувачення вважає встановленими.

Також зазначив, що КПК України не передбачає конкретної форми для викладу обвинувального акта, зокрема обов`язкового поділу його на розділи.

Заслухавши думку учасників судового провадження та дослідивши обвинувальні акти кримінального провадження, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ухвали Харківського апеляційного суду від 10 грудня 2024 року подання голови Лозівського міськрайонного суду Харківської області задоволено. Об`єднане кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 , якій висунуто обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 4, 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України передано з Лозівського міськрайонного суду Харківської області на розгляд до Златопільського (раніше Первомайського) міськрайонного суду Харківської області.

Згідно із ч. 3 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

При цьому законодавець надає суду право, а не встановлює обов`язок під час підготовчого судового засідання повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України (постанова Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі № 520/8135/15-к).

Суд наголошує, що особливістю підготовчого провадження є те, що на цій стадії суд не досліджує доведеність обставин, викладених в обвинувальному акті, не оцінює повноту висунутого обвинувачення та правильність кваліфікації діяння, інкримінованого особі. Закріпивши можливість повернення обвинувального акта прокурору на первісному етапі судового провадження, законодавець очевидно не мав наміру створити таким чином простір для попередньої судової оцінки правильності та об`єктивності позиції сторони обвинувачення у змагальному кримінальному процесі.

Відтак, суд констатує, що для ухвалення рішення про повернення обвинувального акта необхідно встановити невідповідність відомостей, що фактично наявні у обвинувальному акті, тим відомостям, які він має містити, згідно з вимогами КПК України. При цьому повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акта вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків та порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд та які не можуть бути усунені під час судового розгляду.

Перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт, закріплено у ч. 2 ст. 291 КПК України.

До них належать: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); розмір пропонованої винагороди викривачу; дату та місце його складення та затвердження.

Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно (ч. 3 ст. 291 КПК України).

Крім цього, відповідно до ч. 4 ст. 291 КПК України до обвинувального акта додається реєстр матеріалів досудового розслідування; цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу); розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного; довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації.

Пункт 5 частини 2 статті 291 КПК України прямо передбачає, що фактичні обставини кримінального правопорушення викладаються так, як прокурор це вважає встановленим.

Тож суд враховує, що визначення обсягу фактичних обставин кримінального правопорушення, що викладаються у обвинувальному акті, належить до дискреційних повноважень прокурора.

До того ж, як прямо передбачено законом, фактичні обставини кримінального правопорушення викладаються в такій формі і в такому об`ємі, які прокурор вважає встановленими за результатами проведеного досудового розслідування.

Водночас в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого кримінального правопорушення, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) це правова модель кримінального правопорушення, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Отже, визначення обсягу фактичних обставин кримінального правопорушення, що викладаються у обвинувальному акті, і формулювання обвинувачення належить до дискреційних повноважень прокурора, а наведені в обвинувальному акті фактичні дані мають в своїй сукупності давати уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, а також можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Відтак, формулювання обвинувачення, на думку суду, викладається в обвинувальному акті так, як це вважав за необхідне прокурор, при цьому суд не може вийти за межі підготовчого судового засідання, під час якого фактичні обставини справи не досліджуються.

Більше того, кримінальний процесуальний закон не надає суду повноважень до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого тощо, оскільки визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акта до суду належить виключно до повноважень прокурора (постанова Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі N 273/1053/17). В обвинувальному акті зазначаються не будь-які фактичні обставини кримінального правопорушення, а ті, які прокурор (а не суд чи сторона захисту) вважає встановленими. До цього слід додати, що КПК України містить положення про зміну обвинувачення в суді, висунення додаткового обвинувачення, відмову від підтримання державного обвинувачення (частина 2 статті 337, статті 338 340 КПК України), а також передбачає право суду вийти за межі зазначеного в обвинувальному акті висунутого обвинувачення в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження (частина 3 статті 337 КПК України). В свою чергу, якщо під час розгляду обвинувального акта суд не зможе дійти висновку про те, що викладені в ньому відомості (в тому числі фактичні обставини кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення) не узгоджуються з представленими доказами або суперечать правилам кримінально-правової кваліфікації, він виносить виправдувальний вирок.

Дослідивши подані у даному кримінальному провадженні обвинувальні акти, суд доходить висновку, що вони містять відомості, що передбачені ч. 2 ст. 291 КПК України, підписані слідчим та прокурором, який їх затвердив, і до них додано передбачені кримінальним процесуальним законом додатки. Зокрема, за змістом вони містять усі необхідні відомості, передбачені п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. У реєстрі матеріалів до обвинувального акта викладено рух та сутність вчинених на стадії досудового розслідування слідчих та процесуальних дій у цьому кримінальному провадженні. Водночас, суд звертає увагу, що положення статті 291 КПК України, які регламентують порядок складання обвинувального акту, не визначає чіткої форми для його викладення, а визначає лише перелік відомостей, які повинні бути зазначенні у ньому.

Відтак, вищевказані вимоги до обвинувального акта стороною обвинувачення дотримані в тій мірі, яка не перешкоджає суду вирішити питання щодо можливості призначення судового розгляду.

Незгода сторони захисту із формою викладу фактичних обставин, формулюванням обвинувачення за своїм змістом є запереченням проти нього, розгляд яких може бути здійснений на етапі судового розгляду кримінального провадження.

Таким чином обвинувальні акти у об`єднаному кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 відповідають вимогам КПК України, у зв`язку з чим суд не вбачає обґрунтованих підстав для повернення обвинувального акта прокурору, а тому залишає без задоволення клопотання сторони захисту.

Відтак, підстави для прийняття рішення, передбаченого пунктом 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 314,369,370 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_7 про повернення обвинувальних актів у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 , якій висунуто обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 4, 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України залишити без задоволення.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3