Справа № 303/6423/23
Провадження № 1-кп/303/457/25
УХВАЛА

Іменем України

04 листопада 2025 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань у режимі відеоконференції клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000033 від 11.01.2023 р. за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Вишково, Хустського району Закарпатської області, зареєстрованого та фактично проживаючого: АДРЕСА_1 , розлученого, тимчасово не працюючого, раніше не судимого, відповідно до ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.1 ст.263, ч.1 ст.125 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області проводиться судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.1 ст.263, ч.1 ст.125 КК України.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому мотивуючи його тим, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.1 ст.263, ч.1 ст.125 КК України. Ухвалою суду під час судового засідання строк тримання під вартою обвинуваченого продовжено до 08 листопада 2025 року, а необхідність у даному запобіжному заході не відпала. Встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п.1, п.3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на даний час не зменшилися, у зв`язку з чим обрання більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не може запобігти вказаним вище ризикам.

У судовому засіданні обвинувачений просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні захисник просив застосувати до ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки прокурором не доведено, що до обвинуваченого не може бути застосовано більш-м`який запобіжний захід.

У судове засідання потерпіла ОСОБА_6 не з?явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі у зв`язку із станом здоров`я, призначення покарання залишила на розсуд суду.

Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши подане прокурором клопотання про продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд приходить до наступного висновку.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 24 червня 2025 року вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.11.2023 року щодо ОСОБА_3 , обвинуваченого за ч.2 ст.121, ч.1 ст.263, ч.1 ст.125 КК України, скасовано і призначено новий розгляд в суді першої інстанції. Обвинуваченому залишено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 22.08.2025 року включно.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 вересня 2025 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_3 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави на строк по 08 листопада 2025 року. До вказаного часу судове провадження не може бути завершене.

Згідно ч.1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

У відповідності до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України.

Відповідно до ч.1, п.4 ч.2 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

На даний час ризики, які служили підставою для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, своєї актуальності не втратили.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.1 ст.263, ч.1 ст.125 КК України за вчинення яких, у разі доведеності вини, йому може бути призначене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, а тому з огляду на тяжкість та характер вказаного кримінального правопорушення це свідчить про існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватися від суду.

Підтвердженням існування ризику переховування від суду також є наявність в ОСОБА_3 громадянства Угорщини, яким він може скористатись та залишити територію України з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Після відкриття матеріалів кримінального провадження стороні захисту обвинувачений дізнався про обсяг зібраних доказів, у тому числі потерпілого та свідків, показання яких підтверджують його вину у вчиненні інкримінованому йому злочині.

Оцінюючи можливість впливу на потерпілого та свідків, суд виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є потерпілими і свідками у кримінальному провадженні, а саме після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини перша та друга статті 23, стаття 224 Кримінального процесуального кодексу України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина четверта статті 95 Кримінального процесуального кодексу України). За таких обставин ризик впливу на потерпілу і свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від потерпілого і свідків та дослідження їх судом. Разом із цим, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, а отже і з протоколами допитів встановлених досудовим розслідуванням потерпілого і свідків, обвинувачений обізнаний як з їх персональними даними, так і зі змістом наданих ними показань на стадії досудового розслідування.

Вказане дає підстави обґрунтовано припускати вірогідність незаконного впливу зі сторони обвинуваченого на потерпілого та свідків з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними показань.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що ризик незаконного впливу на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні не зменшився та продовжує існувати, що обумовлює необхідність застосування до обвинуваченого запобіжного заходу з метою запобігання цьому ризику.

При цьому, суд враховує, що ризик у свою чергу не є визначеною подією, а по суті представляє ймовірність отримання несприятливих для суду подій, визначених у ч.1 ст.177 КПК України.

Враховуючи той факт, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи та проти громадської безпеки, тому обрати відносно нього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання є недоцільно та неефективно.

Осіб, які б поручились за виконання обвинуваченим покладених на них обов`язків, не встановлено, що унеможливлює обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді особистої поруки.

Стороною захисту не надано доказів наявності у обвинуваченого житла на праві власності чи користування, що унеможливлює застосування до ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Крім того, стороною захисту не надано доказів наявності у ОСОБА_3 законних та постійних джерел заробітку, чим не доведено його спроможність внести заставу. Можливість застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави суд вирішує згідно норм п.1 ч.4 ст.183 КПК України.

Відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про продовження обвинуваченому дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінив в сукупності всі обставини, у тому числі: наявність обвинувачення у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватими у їх вчиненні; вік та стан здоров`я обвинуваченого, відсутність в останнього міцних соціальних зв`язків: не одружений; утриманців не має; майна у власності не має, не працевлаштований, згідно ст. 89 КК України раніше не судимий, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

За таких обставин, наявність обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.1 ст.263, ч.1 ст.125 КК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п.п.1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, дає суду підстави для продовження стосовно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідно до п.5 ч.2 ст.183 КПК України, так як такий є співмірним з існуючими ризиками, відповідає даним про його особу та тяжкості пред`явленого йому обвинувачення, меті застосування запобіжного заходу та зможе у повній мірі забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та унеможливить настання ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Обставини, передбачені ч.2 ст.183 КПК України, що виключають можливість застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом не встановлено.

Відтак, виключно у сукупності з усіма наведеними вище обставинами, для забезпечення виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків та для запобігання спробам останнього переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, за відсутності доказів щодо неможливості тримання обвинуваченого під вартою, в тому числі за станом здоров`я, суд робить висновок про необхідність продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк по 02 січня 2026 року включно без визначенням розміру застави у відповідності до п.1 ч.4 ст.183 КПК України.

Керуючись главою 18, ст.ст.331, 369-372 КПК України

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави на строк по 02 січня 2026 року включно.

Вручити копії цієї ухвали обвинуваченому та захиснику негайно після її оголошення.

Копію ухвали направити до ДУ «Закарпатська установа виконання покарань № 9» для виконання.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя Мукачівського

міськрайонного суду ОСОБА_1