Справа № 138/3656/25
Провадження №:1-кс/138/1019/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2025 року м. Могилів-Подільський

Слідчий суддя Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області клопотання слідчого СВ Могилів-Подільського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000586 від 16.12.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 135, ст. 166 КК України,

ВСТАНОВИВ:

19.12.2025 до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області надійшло клопотання слідчого СВ Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 , погоджене керівником Могилів-Подільської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000586 від 16.12.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 135, ст. 166 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що як встановлено досудовим розслідуванням, ОСОБА_5 , будучи матір`ю малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не будучи позбавленою батьківських прав відносно нього, в порушення вимог ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України, відповідно до якої батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, не виконала указаний обов`язок та залишила в небезпечному для життя стані свого малолітнього сина, який через інвалідність був позбавлений можливості вжити заходи щодо самозбереження, що спричинило смерть останнього за наступних обставин.

Так, впродовж тривалого часу ОСОБА_5 , проживаючи у будинку АДРЕСА_1 разом зі своїм малолітнім сином ОСОБА_6 , 2015 року народження, який має інвалідність категорії підгрупи А діагноз «Інші органічні розлади особистості та поведінки внаслідок вродженої патології ЦНС», маючи правовий та моральний обов`язок утримувати та піклуватися про свою дитину, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, достовірно знаючи та розуміючи, що її син перебуває в небезпечному для життя стані та позбавлений реальної можливості через інвалідність вжити заходів до самозбереження зокрема не здатен розмовляти, рухатися самостійно, вживати їжу, не піклувалася протягом тривалого часу про стан здоров`я свого сина, не давала йому їжу, яка необхідна для життя, хоча повинна була і мала об`єктивну можливість це робити, що в подальшому, а саме 16.12.2025 спричинило смерть ОСОБА_6 .

Крім цього, ОСОБА_5 будучи матір`ю малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно з вимогами Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, Конвенції про права дитини, яка ратифікована Україною 21.02.1990 та набула чинності для України 27.09.1991, ст.51 Конституції України, ст.ст. 11,12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 150, 180 Сімейного Кодексу України, зобов`язана виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, поважати гідність, готувати її до самостійного життя та праці, утримувати дитину до досягнення повноліття, нести відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, не допускати невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Відповідно до Принципу 4, Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, дитина має користуватися благами соціального забезпечення. Дитина повинна мати право на належні харчування, житло, відпочинок і медичне обслуговування.

Однак, ігноруючи вказані вимоги, розуміючи суспільно небезпечність таких дій, ОСОБА_5 злісно не виконувала обов`язки щодо догляду за своєю малолітньою дитиною, а саме у період часу з травня до 16.12.2025, більш точний час не установлений, проживаючи сумісно зі своїм малолітнім сином ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , не піклувалась належним чином про соціальне забезпечення та здоров`я малолітнього сина, що призвело до настання тяжких наслідків у вигляді смерті останнього, яка настала 16.12.2025.

Так у вказаний період часу ОСОБА_5 , не виконуючи встановлених законом обов`язків по догляду за дитиною, не забезпечувала належне харчування неповнолітнього сина ОСОБА_6 , який мав інвалідність та не мав змоги самостійно рухатися, розмовляти, самостійно вживати їжу, що призвело до суттєвого погіршення стану здоров`я неповнолітнього потерпілого, а у подальшому, розуміючи, вказані обставини, не забезпечила отримання неповнолітнім своєчасної медичної допомоги.

Внаслідок недостатнього харчування та неотримання належної медичної допомоги, 16.12.2025 близько 19:30 настала смерть її малолітнього ОСОБА_6 .

Внаслідок злісного невиконання ОСОБА_5 своїх батьківських обов`язків по догляду за неповнолітньою дитиною, в тому числі через не забезпечення належного харчування, не піклування належним чином про її здоров`я, у тому числі через не звернення за своєчасною медичною допомогою, настали тяжкі наслідки у вигляді смерті неповнолітнього ОСОБА_6 .

У період з 16.12.2025 по 17.12.2025 було проведено огляд місця події за місцем проживання померлого малолітнього ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 , де виявлено труп малолітнього ОСОБА_6 у стані значного зниження маси тіла. Під час огляду на підставі власноруч написаних заяв була добровільно видана наступна мобільна техніка: мобільний телефон марки «Realme Note 50» моделі RMX 3834, IMEI 1: НОМЕР_1 , та IMEI 2: НОМЕР_2 , належний матері померлого ОСОБА_5 ; мобільний телефон марки «ZTE A7030». IMEI 1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 , та планшет марки «Lenovo» моделі ТВ125FU. Серійний номер: НОМЕР_5 , належні братові померлого ОСОБА_7 .

17.12.2025 о 13 годині 58 хвилин, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , затримана в порядку ст. 208 КПК України, після чого, 17.12.2025 о 16 год. 50 хв. їй повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушення, передбачених ч. 3 ст. 135, ст. 166 КК України, - завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів щодо самозбереження через хворобу, якщо той хто залишив без допомоги, зобов`язаний був піклуватися про цю особу і мав змогу надати їй допомогу, яке спричинило смерть особи та злісне невиконання батьками встановлених законом обов`язків по догляду за дитиною, що спричинило тяжкі наслідки.

Відповідно ч. 3 ст. 233 КПК України, слідчим 17.12.2025 у період часу із 14 год. 57 хв. по 15 год. 17 хв. було проведено невідкладний обшук за місцем проживання померлого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , його матері ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та його рідного брата ОСОБА_7 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 . В ході обшуку ОСОБА_5 було видано та слідчим вилучено наступне:одну відкриту упаковку суміші молочної (дитячої) марки «Малютка»; вісім упаковок суміші молочної (дитячої) марки «Малютка»; пластикову пляшку, об`ємом 250 мл.; полімерний шприц від лікарського засобу, об`ємом 5 мл.; банківську картку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_6 .

Виявлені під час проведення обшуку та огляду місця події речі були вилучені та поміщені до спецпакетів, після чого належним чином опечатані.

Постановою слідчого від 17.12.2025 вилучені у ході огляду місця події та обшуку предмети визнані речовими доказами.

Слідчий зазначає, що вилучені предмети за місцем проживання померлого ОСОБА_6 , а саме: одна відкрита упаковка суміші молочної (дитячої) марки «Малютка», вісім упаковок суміші молочної (дитячої) марки «Малютка», пластикова пляшка, об`ємом 250 мл., полімерний шприц від лікарського засобу, об`ємом 5 мл., банківська картка АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_6 , підлягають арешту, оскільки вони зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та є підстави вважати, що містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Також, вилучені мобільні телефони та планшет, підлягають арешту, оскільки у них містяться відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Зокрема міститься інформація, яка може підтвердити той факт, що після смерті бабусі ОСОБА_5 належним чином не виконувала свої материнські обов`язки, що призвело до погіршення стану здоров`я та смерті дитини, оскільки у телефоні зберігаються відомості про дзвінки, якими підтвердиться чи спростується факт виклику медичних працівників, та фото дитини, на яких можна прослідкувати зміни стану здоров`я дитини у зазначений період..

За таких підстав, з метою збереження речових доказів, слідчий просить накласти арешт на вилучену 17.12.2025 у ході огляду місця події за місцем проживання померлого малолітнього ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 , мобільну техніку, а саме:мобільний телефон марки «Realme Note 50» моделі RMX 3834, IMEI 1: НОМЕР_1 , та IMEI 2: НОМЕР_2 , належний матері померлого ОСОБА_5 ; мобільний телефон марки «ZTE A7030». IMEI 1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 , та планшет марки «Lenovo» моделі ТВ125FU. Серійний номер: НОМЕР_5 , належні братові померлого ОСОБА_7 .Також, слідчий просить Накласти арешт на вилучені 17.12.2025 у ході невідкладного обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , предмети, а саме:одну відкриту упаковку суміші молочної (дитячої) марки «Малютка»; вісім упаковок суміші молочної (дитячої) марки «Малютка»; пластикову пляшку, об`ємом 250 мл.; полімерний шприц від лікарського засобу, об`ємом 5 мл.; банківську картку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_6 .

Слідчий, прокурор, ОСОБА_5 , її захисник адвокат ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду клопотання до суду не з`явились. Від слідчого, прокурора та захисника ОСОБА_8 до суду надійшли заяви про розгляд клопотання без їх участі, просили клопотання задовольнити. Вказане згідно з ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши зміст клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Частиною 1 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Стаття 98 КПК України визначає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

На обґрунтування доводів слідчим до клопотання про арешт майна додано копії матеріалів кримінального провадження, а саме: витягу з ЄРДР від 16.12.2025; рапорту інспектора-чергового Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області про реєстрацію заяви про вчинення злочину; заява ОСОБА_5 про добровільну згоду на проведення огляду на території домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 ; протокол огляду місця події від 16.12.2025; заява ОСОБА_5 від 16.12.2025 про добровільну видачу мобільного телефону.; заява ОСОБА_6 від 16.12.2025 про добровільну видачу мобільного телефону та планшету; копію свідоцтва про народження ОСОБА_6 ; картка платника податків ОСОБА_6 , довідку про реєстрацію місця проживання ОСОБА_6 ; витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження; лікарське свідоцтво про смерть № 111 від 17.12.2025; протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину відносно ОСОБА_5 від 17.12.2025; повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 135, ст. 166 КК України; протокол допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 17.12.2025; протокол обшуку від 17.12.2025 за адресою АДРЕСА_1 ; постанова про приєднання предметів до справи як речових доказів від 17.12.2025.

Так, з доданого до клопотання протоколу огляду місця події від 1612.2025 за адресою АДРЕСА_1 слідчим було виявлено та вилучено два мобільних телефони та планшет, які добровільно видали ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про що власноручно написали заяви.

Також, в ході проведення невідкладного обшуку за адресою АДРЕСА_1 слідчим було виявлено та вилучено одну відкриту упаковку суміші молочної (дитячої) марки «Малютка»; вісім упаковок суміші молочної (дитячої) марки «Малютка»; пластикову пляшку, об`ємом 250 мл.; полімерний шприц від лікарського засобу, об`ємом 5 мл.; банківську картку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_6 .

Постановою слідчого Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області від 17.12.2025 добровільно видані мобільні телефони та вилучені під час проведення обшуку речі визнані речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000586 від 16.12.2025.

Отже, слідчий довів, що вказане майно може бути використане як доказ обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, та у випадку ненакладення арешту на вказане майно, це може призвести до подальшого його відчуження або до інших наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню.

За викладених обставин, враховуючи попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення та правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про арешт майна підлягає задоволенню з метою збереження речових доказів, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні, оскільки незастосування арешту може призвести до відчуження або пошкодження такого майна.

Приходячи до такого висновку, слідчий суддя враховує й те, що у даному випадку та на даній стадії досудового розслідування обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження, а обставини кримінального провадження станом на час прийняття процесуального рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст. 170-173, 309 ч. 1 п. 9, 372 КПК України слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на вилучену 17.12.2025 у ході огляду місця події за місцем проживання померлого малолітнього ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 , мобільну техніку, а саме:

-мобільний телефон марки «Realme Note 50» моделі RMX 3834, IMEI 1: НОМЕР_1 , та IMEI 2: НОМЕР_2 , належний матері померлого ОСОБА_5 ;

-мобільний телефон марки «ZTE A7030». IMEI 1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 , та планшет марки «Lenovo» моделі ТВ125FU. Серійний номер: НОМЕР_5 , належні братові померлого ОСОБА_7 .

Накласти арешт на вилучені 17.12.2025 у ході невідкладного обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , предмети, а саме:

-одну відкриту упаковку суміші молочної (дитячої) марки «Малютка»;

-вісім упаковок суміші молочної (дитячої) марки «Малютка»;

-пластикову пляшку, об`ємом 250 мл.;

-полімерний шприц від лікарського засобу, об`ємом 5 мл.;

-банківську картку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_6 .

Копію ухвали не пізніше наступного робочого дня після її постановлення направити прокурору, слідчому, ОСОБА_5 (вул. Партизанська, 39, с. Серебрія, Могилів-Подільський район), захиснику адвокату ОСОБА_8 , ОСОБА_6 ( АДРЕСА_1 )

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню слідчим та/або прокурором.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя ОСОБА_1