ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/2260/25 Справа № 202/4738/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді - доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпра від 19 листопада 2025 року у кримінальному провадженні №010000043 від 19.02.2024 року, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, не працевлаштованої, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. ст. 307 КК України,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_7

в режимі відеоконференції:

підозрюваної ОСОБА_6

захисника ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А:

За ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпра від 19 листопада 2025 року клопотання прокурора задоволено та продовжено підозрюваній ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 25 грудня 2025 року, з альтернативною заставою у розмірі 220 прожиткових мінімумів для працездатних осіб у сумі шістсот шістдесят шість тисяч сто шістдесят гривень. Відповідно до вимог ст. 194 КПК України на підозрювану у разі внесення застави покладено відповідні обов`язки.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив, що продовжують існувати ризики переховування від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення та незаконного впливу на свідків, оскільки ці ризики є дійсними та триваючими, і такими, що виключають на даний час застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж застава у зменшеному розмірі.

При наданні оцінки ризику вчинення переховування та вчинення іншого кримінального правопорушення, судом враховано, що підозрювана офіційно не працевлаштована та легального джерела доходу не має, щодо ризику незаконного впливу на свідків зазначено, що цей ризик є вагомим та триваючим, оскільки підозрюваній відомі анкетні дані свідків, а тому з метою надання тих чи інших показань на її користь може здійснювати незаконний вплив.

Також судом зменшено альтернативну заставу

В апеляції:

- захисник просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає про недоведеність заявлених ризиків, неврахування даних про особу підозрюваної, яка раніше не судима, має постійне місце проживання, соціальні звя`зки та позитивну характеристику та незадовільний стан здоров`я.

Зазначає, що вказані прокурором ризикі є безпідставними, оскільки підозрювана будь-яких спроб переховування не здійснювала та в подальшому має стійкі наміри у дотриманні належної процесальної поведінки. Ризик незаконного впливу на свідків захисник вважає недоведеним, оскільки також не надано будь-яких доказів в підтвердження спроб залякування, погроз чи інших дій з боку підозрюваної.

Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, захисник вважає недоведеним, оскільки у підозрюваної наявні достатні стримуючи соціальні фактори та відсутні попередні судимості. Визначений розмір застави сторона захисту вважає завідомо непомірним та таким, що не відповідає даним про особу підозрювану та її майновому стану.

Вислухавши підозрювану та її захисника, які кожен окремо підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги та з викладених в ній підстав впросили задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

За вимогами ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.

При продовженні строку тримання підозрюваній ОСОБА_6 враховані об`єктивні причин, які не дозволяють закінчити досудове розслідування до спливу строку тримання підозрюваного під вартою, а також продовження існування ризиків переховування, незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні і продовження злочинної діяльності.

Враховується, що ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпра від 18 серпня 2025 року продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №000000043, строком до п`яти місяців.

Висновки слідчого судді про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, за обставин, викладених в повідомленні про підозру, є достатньо обґрунтованими і такими, що підтверджуються сукупністю матеріалів, доданих до клопотання слідчого.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, зокрема, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, встановлення в діях особи складу кримінального правопорушення, слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих фактів та обставин визначив лише ймовірну причетність до інкримінованих йому злочинів.

Доводи захисту щодо недоведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину та надання оцінки та посилання на недопустимість окремих доказів є передчасними на даній стадії розгляду, оскільки правова оцінка наявності чи відсутності в діях особи складу кримінального правопорушення буде надана судом під час розгляду справи по суті.

В даному випадку, на думку колегії суддів вважає, що пред`явлена підозра не є вочевидь безпідставною, а причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованих їй злочинів є достатньо вірогідною для вирішення питання про продовження запобіжного заходу.

А тому, враховуючи, що пред`явлена підозра у встановленому законом порядку не скасована, стверджувати про її безпідставність, з урахуванням долучених до клопотання доказів неможливо.

При наданні правової оцінки вказаним ризикам, колегія суддів виходить з наступного.

Так, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії особливо тяжкого злочину у сфері незаконного обігу наркотичних речових та життя і здоров`я особи, за яке передбачено покарання у вигляді довготривалого позбавлення волі з конфіскацією майна, а тому, зважаючи на тяжкість покарання, яке їй загрожує у разі доведення винуватості, остання може вдатися до здійснення спроб переховування.

Оцінюючи вищевказані обставини, колегія суддів також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Зважається на те, що вказані ризики об`єктивно збільшується з урахуванням ведення в Україні військового стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, застави, особистого зобов`язання та поруки.

Надаючи оцінку можливості підозрюваної переховуватися від суду, колегія суддів вважає, що існує достатньо висока ймовірність того, що остання з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій.

Про вагомість цього ризику, а також про існування ризику продовження злочинної діяльності свідчить і те, що підозрювана офіційно не працевлаштована, легального джерела доходу, утриманців не має, є особою жіночої статі стосовно якої не має обмежень у перетині державного кордону під час дії військового стану, а тому вказаний ризик не є нівельованим. При цьому, звертається увага на відсутність соціально-стримуючих факторів у запобіганні вказаному ризику.

Ризик незаконного впливу на свідків продовжує існувати та є вагомим, з огляду на те, що досудове розслідування триває свідки події встановлюються при цьому враховуючи, що свідки, які встановлені надають викривальні покази, тому з огляду на те, що підозрюваній відмові їх анкетні дані, місця проживання, ризик незаконного впливу з метою надання тих чи інших показів на її користь є вагомим.

Також не виключається ризик впливу на інших співучасників злочинів чи осіб, які потенційно можуть бути встановлені, як свідки у даному провадженні.

Ствердження захисту щодо необґрунтованості підозри були предметом ретельного дослідження слідчого судді, який проаналізувавши наявні в матеріалах докази об`єктивно дійшов висновку про наявність доказів, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що підозрюваний міг би скоїти злочин, що йому інкримінований, тобто ймовірно є підстави допустити її причетність до вчинення, у зв`язку з чим такі доводи сторони захисту не є достатньо обґрунтованими.

Доводи захисника не містять нових відомостей, які б не були предметом розгляду слідчим суддею і які б мали істотне значення для вирішення клопотання слідчого та дістали належну оцінку. Крім того, твердження захисника, які зводяться до дослівного викладення положень кримінального процесуального закону та низки рішень Європейського суду з прав людини без належного співставлення висновків ЄСПЛ у справах у яких вони були сформульовані з фактичними обставинами цієї справи, не можуть бути розцінені як належне обґрунтування своїх доводів та підстава для скасування оскарженого рішення.

Апеляційні доводи щодо незастосування більш м`якого запобіжного заходу є безпідставними, оскільки судом в межах дискреційних повноважень, попри законодавчі обмеження визначені п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України, підозрюваній визначено альтернативну заставу.

Суд апеляційної інстанції вважає, що саме визначений розмір застави, з урахуванням характеру та обставин інкримінованого кримінального правопорушення та даних про особу підозрюваної, у даному випадку буде цілком достатнім для виконання процесуальних обов`язків, а перспектива втрати такого грошового забезпечення у випадку порушення ним встановлених обов`язків послужить достатнім стримуючим фактором, що виключає зі сторони ОСОБА_6 будь-яке бажання переховуватися від суду або вчиняти інші дії, спрямовані на перешкоджання здійсненню судового розгляду, а підстав для визначення меншого розміру застави на даному етапі кримінального провадження не вбачається.

Обговорюючи питання про можливість усунення встановлених ризиків у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання ОСОБА_6 під вартою з визначеною заставою, колегія суддів, погоджуючись з думкою слідчого судді та вважає, що встановлені щодо цієї підозрюваної ризики з числа передбачених ст. 177 КПК України є виключно вагомими. У подальшому доцільність тримання підозхрюваної під вартою може бути предметом перегляду, втім та на даному етапі кримінального провадження вказані ризики не можуть бути усунуті у менш обтяжливий спосіб, ніж застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставами для скасування ухвали слідчого судді з мотивів наведених в апеляційній скарзі не встановлено.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді - без змін.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпра від 19 листопада 2025 року у кримінальному провадженні №010000043 від 19.02.2024 року, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо ОСОБА_6 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. ст. 307 КК України, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4