Справа № 367/1/26
Провадження №1-кс/367/33/2026
УХВАЛА

Іменем України

05 січня 2026 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку (з захисником ОСОБА_5 ) в приміщенні Ірпінського міського суду клопотання старшого слідчого Слідчого відділення відділу поліції № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області майора поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні прокурором Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 по кримінальному провадженню за № 0000005 від 02.01.2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ірпінь, Київської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

в с т а н о в и в :

05.01.2026 року старший слідчий Слідчого відділення відділу поліції № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області майор поліції ОСОБА_6 звернулася до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в якому просила застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб, без визначення розміру застави.

Клопотання мотивує наступним, у провадженні слідчого відділення відділу поліції № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000005 від 02.01.2026 за підозрою ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що 02.01.2026 приблизно о 02 год. 30 хв. (точний час в ході досудового розслідування не встановлено) між ОСОБА_4 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які перебували в квартирі АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин відбувся словесний конфлікт, у ході якого у ОСОБА_4 , виник прямий умисел, спрямований на заподіяння ОСОБА_7 тілесних ушкоджень з мотивів помсти за словесні образи.

Одразу після цього, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, перебуваючи у тому ж місці, у той же час, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя потерпілої ОСОБА_7 в момент їх заподіяння, та бажаючи їх настання, з метою нанесення тілесних ушкоджень, з мотивів помсти за словесні образи, перебуваючи у положенні стоячи обличчям до обличчя відносно потерпілої, наніс останній множинні удари руками та ногами в область голови та грудної клітини.

В результаті вищевказаних злочинних дій ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді поєднаної травми голови і грудної клітини, які перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку із настанням смерті ОСОБА_7 .

Таким чином, ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

У вчиненні кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Ірпінь Київської області, громадянин України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий Ірпінський МВ УМВС України в Київській області 19.05.1999, раніше не судимий.

ОСОБА_4 03.01.2026 затримано в порядку ст. 208 КПК України, як особу, підозрювану у вчиненні кримінального правопорушення (фактичний час затримання 03.01.2026 о 00:35 год.).

Згідно з вимогами ст.ст. 276-278 КПК України 03.01.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Підозра ОСОБА_4 у вчиненні даного кримінального правопорушення є повністю обґрунтованою та підтверджується матеріалами досудового розслідування: протоколом огляду місця події від 02.01.2026; протоколом огляду трупа від 03.01.2026; протоколом затримання ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України; показаннями свідка ОСОБА_8 ; показаннями свідка ОСОБА_9 ; показаннями свідка ОСОБА_10 ; показаннями свідка ОСОБА_11 ; показаннями свідка ОСОБА_12 ; лікарське свідоцтво про смерть №10 від 03.01.2026; іншими доказами, наявними у матеріалах кримінального провадження у їх сукупності.

Частиною 1 ст. 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 є згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави органу досудового розслідування звернутися з клопотанням до слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з тим, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, яке згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів та у разі визнання його винуватим, йому загрожує покарання у вигляді позбавленням волі на строк від семи до десяти років, а тому це цілком ймовірно може спонукати підозрюваного ОСОБА_4 до спроб переховування від органу досудового розслідування та суду з метою ухилення від передбаченої законом відповідальності.

У відповідності до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з вимогами п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Чеботарь проти Молдови» (заява № 35615/06) від 13.11.2007, яке набуло статусу остаточного 13.02.2008, слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Хартлі проти Об`єднаного Королівства» від 30.08.1990, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Тимошенко проти України» вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

При оцінці переховування від правосуддя може братися до уваги поряд з іншими обставинами і загроза відносно суворого покарання, так у параграфі рішення ЄЄПЛ «Пунцельт проти Чехії» № 31315/96 від 25.04.2000 Страсбурзький суд визнав достатнім мотивування чеських суддів, що у свою чергу прийняли рішення про тримання під вартою з огляду в тому числі на те, що підозрюваному загрожувало відносно суворе покарання.

Аналізуючи вказаний ризик в контексті практики Європейського суду із захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підозрюваного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись із посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenkov. Russia (Панченко проти Росії). Ризик втечі може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciew. Moldova (Бекчиев проти Молдови).

Оцінюючи ризик переховування підозрюваного з позиції практики Європейського суду із захисту прав людини, слід зазначити наступне.

Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», на всій території України введений воєнний стан від 24.02.2022, який неодноразово було продовжено та який триває і по теперішній час.

Отже, ОСОБА_4 , користуючись ситуацією в країні, має змогу переховуватися від суду, зокрема в місцях постійного проведення бойових дій або місцях, непідконтрольних органам державної влади України або покинути межі держави.

До інших факторів, які обґрунтовують наявність даного ризику може вказати те, що підозрюваний ОСОБА_4 неповнолітніх дітей та осіб похилого віку на утриманні немає, офіційно не працевлаштований, отже не має джерела для існування, що в своїй сукупності вказує на відсутність у підозрюваного стримуючих соціальних зв`язків.

Існування ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, обґрунтовується тим, що на даний час органом досудового розслідування у даному кримінальному провадженні не проведено всіх необхідних дій, спрямованих на з`ясування обставин події та перевірку їх доказами, зокрема, не призначено та не проведено усіх необхідних експертиз, не встановлено всіх свідків та очевидців події.

В обґрунтування існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, слід звернути увагу суду на те, що підозрюваний ОСОБА_4 може незаконно впливати шляхом вмовляння або залякування на свідків у цьому кримінальному провадженні, які можуть піддатись вмовлянню або залякуванню з боку підозрюваного і змінити свої показання на його користь, що призведе до спотворення показань, які вони даватимуть під час досудового розслідування та судового розгляду даного кримінального провадження.

Застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту щодо підозрюваного ОСОБА_4 не суперечитиме вимогам п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України та правовій позиції ЄЄПЛ, що викладена у рішеннях «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005, «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 та «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008, оскільки саме такий запобіжний захід дасть можливість уникнути настання перелічених вище ризиків та забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_4 .

Також, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

В рішенні Європейського суду з прав людини «Харченко проти України» зазначено, що тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості превалює над принципом поваги до свободи особистості. Розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи.

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Тимошенко проти України» вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

У відповідності до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Приписами п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Ураховуючи викладене та аналізуючи зібрані в сукупності докази, орган досудового розслідування приходить до обґрунтованого висновку, що менш суворі запобіжні заходи, у тому числі домашній арешт, не зможуть забезпечити уникнення зазначених ризиків та виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, у зв`язку з чим є достатні підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 .

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав, просив його задовольнити.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 просив суд обрати до нього цілодобовий домашній арешт.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора. Просив суд обрати запобіжний захід відносно підозрюваного цілодобовий домашній арешт, оскільки прокурором не доведено, що інший більш м`який запобіжний захід не може бути застосований до підозрюваного.

Прокурор ОСОБА_3 заперечив щодо застосування більш м`якого запобіжного заходу, а саме: цілодобового домашнього арешту.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження за № 000005 від 02.01.2026, суд вважає, що заявлене прокурором клопотання підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що в провадженні Слідчого відділення відділу поліції № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000005 від 02.01.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.121 КК України.

ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

Згідно з вимогами ст. ст. 276-278 КПК України 03 січня 2026 року о 15год. 50хв. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину (кримінального правопорушення), передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України за ступенем тяжкості є тяжким злочином, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

З наданих матеріалів вбачається, що на даній стадії є достатні дані, які вказують на обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, що підтверджується наявними в матеріалах доказами: протоколами допиту та іншими матеріалами.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до статті 178 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінивши в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, репутацію, майновий стан підозрюваного, слідчий суддя дійшов висновку, що вказані обставини свідчать про те, що існують ризики того, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні та недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги те, що відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, в тому числі: незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; переховуватись від органів досудового розслідування та суду; вчинити інше кримінальне правопорушення, а також те, що відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, слідчий суддя встановивши наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України, дійшов висновку, що клопотання слідчого підлягає до задоволення, у зв`язку з чим слідчий суддя застосовує до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Оскільки, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, поєднаного із застосуванням насильства до потерпілого, тому суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визначення розміру застави.

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Тимошенко проти України» вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Згідно з вимогами п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою становить 60 (шістдесят) днів.

Початок строку дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою, обчислювати з 05.01.2026 року до 05.03.2026 року включно.

З огляду на викладене, керуючись, ст. 176-178, 183, 186, 193, 196, 197 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в :

В задоволенні клопотання захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відмовити.

Клопотання старшого слідчого Слідчого відділення відділу поліції № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області майора поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні прокурором Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 по кримінальному провадженню за № 0000005 від 02.01.2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити .

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ «Київський слідчий ізолятор».

Строк дії ухвали становить 60 (шістдесят) днів.

Початок строку дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою обчислювати із 05.01.2026 року до 05.03.2026 року включно.

Повний текст ухвали буде проголошено 05.01.2026 року о 17:15год.

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції впродовж п`яти днів.

Слідчий суддя ОСОБА_1