КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

Іменем України

Справа №133/3541/25

провадження №1-кс/133/587/25

01.10.2025 м. Козятин

Слідчий суддя Козятинського міськрайонного суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого відділення поліції №2 Хмільницького районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000381 від 17.09.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 5 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Козятинського міськрайонного суду Вінницької області надійшло клопотання слідчого відділення поліції № 2 Хмільницького районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000381 від 17.09.2025 за ч. 1 ст. 115, ч. 5 ст. 407 КК України.

Клопотання обгрунтоване тим, що у провадженні слідчого відділення поліції № 2 Хмільницького районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області знаходиться кримінальне провадження № 0000381 від 17.09.2025 за ч. 1 ст. 115, ч. 5 ст. 407 КК України.

Під час розгляду клопотаннявстановлено, що про дату і час розгляду клопотання належним чином повідомленні слідчий та прокурор, які в судове засідання не з`явились та подали заяви, в яких просять суд розглянути клопотання без їх участі, його підтримують і простять задольнити у повному обсязі. В судове засідання викликана особа, в якої вилучено майно, але вона в судове засідання не зявилась, заяв та клопотань не подала. Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України, неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання. У зв`язку з викладеним, відповідно до вимог ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Дослідивши матеріли справи, слідчий судя дійшов висновку, що у задоволенні клопотання необхідно відмовити з наступних підстав.

В клопотання слідчий, за погодженням з прокурором, просить накласти арешт на камуфляжні штани, що належать ОСОБА_5 . У клопотані слідчий зазначає, що вказані штани добровільно видала дружина ОСОБА_5 ОСОБА_6 .

На обгрунтування клопотання слідчий додає до нього копію заяви від імені ОСОБА_6 від 29.09.2025 та копію протоколу огляду місця події від 29.09.2025. Згідно протоколу огляду місця події від 29.09.2025, що складений слідчим ОСОБА_3 , вказано, що на підставі письмової заяви ОСОБА_6 добровільно видала камуфляжні штани, що належать її чоловіку ОСОБА_5 , в яких він був одягнений у вечері 16.09.2025.

Однак, в копії заяви від імені ОСОБА_6 від 29.09.2025 нічого не сказано про те, що вона добровільно щось передає слідчому.

З приводу вказаного клопотання в цій частині слідчий суддя зазначає, що відповідно до п.3 ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено, зокрема документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Однак, в супереч положенням п.3 ч.2 ст. 171 КПК України до клопотання не долучено жодного доказу, який надавав право ОСОБА_6 розпоряджатись речами, які належать ОСОБА_5 .

Крім того, з долученого до клопотання витягу з ЄРДР за №0000381 від 17.09.2025, судом встановлено, що ОСОБА_5 повідомлено про підозру за ч. 1 ст. 115 та ч. 5 ст. 407 КК України.

Таким чином ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні є підозрюваним та має право на захист.

Суду не надано доказів надання підозрюваним у цій справі згоди на передачу вказаного вище його майна слідчому. У зв`язку з викладеним вказані обставини можуть свідчити про порушення права на захист та недопустимість отриманого доказу.

Крім того, в клопотанні слідчий, за погодженням з прокурором, просить накласти арешт на спортивні штани та футболку, в яких було доставлено тіло ОСОБА_7 для проведення судово-медичної експертизи.

З тексту клопотання слідує, що ОСОБА_7 помер, оскільки інших доказів вказаної обставини слідчому судді не надано.

На обгрунтування клопотання в цій частині слідчий вказує, що спортивні штани та футболку було вилучено слідчим з приміщення моргу, який знаходиться в м. Вінниця. На підтвердження вказаної обставини слідчий надає копію протоколу огляду місця події від 29.09.2025, що складений слідчим ОСОБА_3 , згідно якого проведено огляд в приміщенні моргу, в ході якого медбрат ОСОБА_8 видав речі ОСОБА_7 .

Однак, в супереч положенням п. 3 ч. 2 ст. 171 КПК України до клопотання не долучено жодного доказу, який надавав право ОСОБА_8 розпоряджатись речами, які належали ОСОБА_7 .

Суду не надано доказів надання потерпілим у цій справі згоди на передачу майна ОСОБА_7 слідчому. У зв`язку з викладеним вказані обставини можуть свідчити про недопустимість отриманого доказу.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Положеннями абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України визначено, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Доказами, відповідно до ч. 1 ст. 84 КПК України, є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Зі змісту вказаної норми КПК України слідує, що докази повинні бути отриманні у порядку, що передбачений КПК України, оскільки в іншому випадку, згідно з ч. 1 ст. 86 КПК України, такий доказ може бути визнаний не допустимим.

Положеннями ч. 1 ст. 173 КПК України, визначено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

На підставі викладеного, враховуючи що сторона обвинувачення не довела необхідність арешту та наявність ризиків, передбачених абзацом другим ч. 1 ст. 170 КПК України, а також наявність у слідчого судді сумнівів у допустимості вказаних доказів, які тлумачаться на користь підозрюваного/обвинуваченого, суд дійшов висновку, що у задоволенні клопотання необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000381 від 17.09.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 5 ст. 407 КК України, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня проголошення, а особами, які не були при проголошені ухвали в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Ухвала слідчого судді, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_9

01.10.2025