Справа № 624/1166/25
провадження №1-кс/624/13/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2025 року Кегичівський районний суд Харківської області в складі: слідчого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши в залі судових засідань в приміщенні суду скаргу заявника ОСОБА_3 на постанову слідчого відділення №2 СВ Берестинського РВП ГУ НП в Харківській області від 28.11.2025 про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0001042 від 02.11.2025 за ч. 4 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в :

До Кегичівського районного суду Харківської області надійшла ОСОБА_3 на постанову слідчого відділення №2 СВ Берестинського РВП ГУ НП в Харківській області від 28.11.2025 про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0001042 від 02.11.2025 за ч. 4 ст. 185 КК України.

Скарга обґрунтована тим, що 28.11.2025 постановою слідчого відділення №2 СВ Берестинського РВП ГУІШ в Харківській області капітаном поліції ОСОБА_4 було закрито кримінальне провадження №00001042, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.11.2025 за ч.4 ст.185 КК України. Заявник вважає, що рішення про закриття кримінального провадження прийнято передчасно ( відкрито 02.11.2025 закрито 28.11.2025), без всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин, висновки не відповідають фактичним обставинам скоєного кримінального правопорушення ОСОБА_5 . За час досудового розслідування слідчим за короткий термін та в супереч вимогам КІІК України, не здійснено належних та достатніх процесуальних дій для встановлення усіх вказаних обставин. Слідчий в постанові зазначив лише описову частину об`єктивної та суб`єктивної сторони статті 185 КК України без належної оцінки доказів по кримінальному провадженню. В обґрунтування підстави закриття кримінального провадження слідчим зазначено, що під час проведення досудового розслідування встановлено відсутність в діях ОСОБА_5 складу злочину передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, а тому воно підлягає закриттю на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України. Однак, з постанови не вбачається, на підставі яких саме доказів слідчим було зроблено такий висновок, і які слідчі дії проведено для встановлення вказаних обставин, є не достатні та не повні. Слідчий в постанові зазначив лише описову частину об`єктивної та суб`єктивної сторони статті без оцінки та взаємозв`язку з подією, а саме крадіжкою бензину марки А-95 з погрозами у підпалі господарства.

У судове засідання скаржник, його представник, слідчий та прокурор не з`явились, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлялися належним чином, натомість від слідчого відділення № 2 СВ Берестинського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 надійшла заява про розгляд скарги без його участі в зв`язку з проведенням запланованих слідчих дій по кримінальним провадженням, які перебувають в провадженні відділення № 2 СВ Берестинського РВП ГУНП в Харківській області.

Також від представника скаржника адвоката ОСОБА_6 надійшло клопотання про розгляд скарги без її участі. Крім цього в своєму клопотанні зазначила, що скаргу підтримує в повному обсязі з урахуванням доводів, викладених у цьому клопотанні. Так, зазначила, що після ознайомлення з матеріалами кримінального провадження № 0001042 їй стало відомо, що при закритті зазначеного кримінального провадження не були враховані наступні факти, а саме: з пояснень ОСОБА_5 випливає, що на час крадіжки 29.09.2025, він був виключений із членів СФГ «Олександрівське» тому взяти будь-які матеріальні речі, в тому числі бензин А-95, не мав законної підстави; слідчим не встановлено скільки каністр бензину було викрадено, адже свідок ОСОБА_5 не пам`ятає «2-3 каністри»; не було встановлено наявність відеокамер спостереження та чи міг ОСОБА_5 знати про відеоспостереження; не встановлено мету злочину, а лише наявна інформація свідчень ОСОБА_5 .

Враховуючи положення ч. 3 ст. 306 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності вказаних осіб.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювалося.

За вказаних обставин, слідчим суддею з метою забезпечення дотримання розумних строків розгляду скарги, визнано можливим її розгляд у відсутність учасників кримінальному провадженні. При цьому слідчим суддею враховано положення ст. 26, 306 КПК України.

Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, а також матеріали кримінального провадження №0001042 від 02.11.2025, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов до наступного.

Щодо оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запровадженні механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.

Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч. 1 ст. 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії. Скарга повертається, якщо подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Відповідно до ч.1 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КПК України слідчий, дізнавач зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (справа «Ассенов та інші проти Болгарії»). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, inter alia, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справах «Танрікулу проти Туреччини» та «Ґюль проти Туреччини»).

Обов`язком органу влади є проведення «ефективного офіційного розслідування», здатного призвести до встановлення фактів справи та, якщо скарги виявляться правдивими, до встановлення та покарання винних осіб (рішення ЄСПЛ у справі «Дєдовський та інші проти Росії» (Dedovskiy and others v. Russia).

Мінімальні стандарти ефективності, визначені практикою ЄСПЛ, включають в себе вимоги, що розслідування має бути ретельним, незалежним, безстороннім та підконтрольним громадськості, а також, що компетентні органи влади повинні діяти зі зразковою ретельністю і оперативністю (рішення ЄСПЛ у справі «Алексахін проти України» (Aleksakhin v. Ukraine).

У відповідності до ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається, зокрема, в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 4 ст. 284 КПК України про закриття кримінального провадження слідчий, дізнавач, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

Таким чином, закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силі наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК порядку.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором, показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Крім того, постанова слідчого про закриття кримінального провадження згідно з положеннями ст.110 КПК України має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи.

Дізнання чи досудове слідство в усякому разі визнаються однобічними і неповними, в разі, якщо не були допитані певні особи, не були витребувані і досліджені документи, речові та інші докази для підтвердження чи спростування обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи або, якщо необхідність дослідження тієї чи іншої обставини випливає з нових даних, встановлених при розгляді справи в суді.

При цьому слід врахувати, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню (частина перша статті 84 КПК). Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (частина друга статті 84 КПК).

Чинним КПК України встановлений процесуальний порядок, форма, та певна послідовність дій при прийнятті кримінальних процесуальних рішень і здійснення кримінальних процесуальних дій.

При цьому законодавцем у ст. 91 КПК України викладено перелік обставин, що відносяться до предмета доказування у кримінальному провадженні, як сукупності фактів і обставин об`єктивної дійсності, що мають матеріально-правове, цивільно-правове, кримінальне процесуальне значення та є необхідними і достатніми фактичними обставинами для вирішення кримінального провадження по суті. Аналіз змісту зазначеної статті вказує на те, що в ній йдеться про обставини, які вказують на наявність або відсутність у досліджуваному діянні складу злочину, що впливають на визначення міри покарання чи звільнення від кримінальної відповідальності або є підставами для закриття кримінального провадження.

Після виконання вимог ст.91 КПК України щодо встановлення обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, досудове розслідування визнається закінченим, тобто, якщо немає необхідності у проведенні ще будь-яких слідчих (розшукових) дій або негласних слідчих (розшукових) дій, спрямованих на збирання, перевірку та оцінку доказів, коли жодна з версій, які виникли, не залишилась неперевіреною.

Разом з тим, суд бере до уваги, що слідчий, відповідно вимог ч.5 ст.40 КПК України, здійснюючи свої повноваження, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється, а положення глави 19 КПК України, визначають форму та регламентують порядок проведення досудового слідства і не встановлюють переліку процесуальних та слідчих дій, які обов`язково належить здійснити під час досудового розслідування для його закінчення, але, вони повинні бути достатніми для прийняття вмотивованого рішення, яке буде відповідати вимогам ст.110 та 284 КПК України.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається при встановлені відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження може бути закрито лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів (ст.ст. 2, 284 КПК України).

Постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту свої прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).

Слідчий суддя звертає увагу, що обов`язковими елементами складу злочину є суб`єкт, суб`єктивна сторона, об`єкт та об`єктивна сторона. Висновок про закриття кримінального провадження можливий за відсутності складу злочину у разі, якщо в діянні відсутній хоча б один із наведених елементів.

Відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст.284 КПК, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Тобто, виходячи з юридичного змісту поняття закриття кримінального провадження, саме закриття кримінального провадження за відсутності в діянні складу кримінального правопорушення за п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України має на увазі відсутність будь-якого складу злочину у розслідуваних діях, а не лише ч. 4 ст. 185 КК України.

Так, з матеріалів кримінального провадження № 0001042 від 02 листопада 2025 року за ч. 4 ст. 185 КК України вбачається, що:

На підставі ухвали Кегичівського районного суду Харківської області від 28.10.2025 були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001042 від 02.11.2025 відомості згідно заяви ОСОБА_3 від 30.09.2025 та розпочато досудове розслідування за ч. 4 ст. 185 КК України.

Постановами слідчого № 2 СВ Берестинського РВП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_4 від 12 листопада 2025 року було визнано СФГ «Олександрівське» потерпілим у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001042 від 02.11.2025 за знаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та залучено представником потерпілого (представником юридичної особи) СФГ «Олександрівське», голову господарства ОСОБА_7 .

Згідно постанови слідчого № 2 СВ Берестинського РВП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_4 від 22 листопада 2025 року було призначено товарознавчу експертизу, проведення якої доручено судовому експерту ОСОБА_8 .

22 листопада 2025 року відповідно до висновку експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи № 2978/25 від 22.11.2025 була визначена ринкова вартість одного літру бензину марки А-95, станом на 29.09.2025.

24.11.2025 проведено огляд місця події та 26.11.2025 допитані в якості свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_5 .

З оглянутих в судовому засіданні матеріалів кримінального провадження № 0001042 від 02 листопада 2025 року встановлено, що будь яких інших слідчих чи процесуальних дій немає.

Скаржник зазначає та суд погоджується з тим, що по даному кримінальному провадженні: не встановлені свідки за вказаним фактом. Не встановлена кількість бензину, не перевірені відомості про заподіяння чи ні, ОСОБА_3 шкоди, її розмір, а також не перевірені факти наявності трудових правовідносин між СФГ «Олександрівське» та ОСОБА_5 .

Зазначеним вище обставинам та фактам ст. слідчого відділення не було надано правової оцінки під час досудового розслідування у кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0001042 від 02.11.2025.

Враховуючи зміст мотивувальної частини постанови, що оскаржується та з матеріалів кримінального провадження дослідженого в судовому засіданні вбачається, що під час досудового розслідування в даному кримінальному провадженні слідчим не були проведені всі необхідні та достатні слідчі дії.

Не перевірені відомості про заподіяння чи ні, ОСОБА_3 шкоди, її розмір, та не перевірені факти наявності трудових правовідносин між СФГ «Олександрівське» та ОСОБА_5 .

Вищезазначене свідчить про формальне відношення слідчого до перевірки доводів, зазначених в заяві скаржника, що потягло порушення проведення усіх передбачених законом заходів для всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки всіх зібраних та перевірених доказів.

Слідчий суддя, виходячи з ч. 5 ст. 40 КПК України, позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) слідчому у провадженні на здійснення слідчих дій, адже останній є самостійним у своїй процесуальній діяльність, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування й він не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 22 КПК України), однак, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що слідство зобов`язане провести у провадженні такий комплекс процесуальних дій, який би не залишав місце жодним сумнівам, а зроблені висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, а не ґрунтувались на припущеннях.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини розслідування не буде ефективним доти, доки всі докази не будуть ретельно вивчені. А висновки не будуть обґрунтовані (рішення у справі № 43577/98 та 43579/98, п. 131 Nachovaand others v. Bulgaria, рішення у справі Михалков та інші проти України від 13.01.2013 року п. 42, рішення у справі Шевченко проти України від 04 квітня 2006 року п. 67). Органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи, або використовувати такі висновки для закриття кримінальної справи, або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (див. рішення у справі «Асьонов та інші проти Болгарії» (Assenov ОСОБА_5 Others v.Bulgaria) від 8 жовтня 1998 року, п. 103 з подальшим посиланням, Reports of Judgments and Decisions 1998-VIII).»

Тобто, мотиви прийняття рішення це викладення слідчим у постанові обставин і їх оцінка переконливості, що робить суть прийнятого зрозумілим не тільки для учасників кримінального провадження, а навіть сторонньому спостерігачу, тому що мотиви прийняття рішень це сукупність міркувань і доводів, за якими слідчий приймає своє рішення та які він наводить на підтвердження правильності власних висновків, як самостійної процесуальної особи, які є внутрішніми процесами, причинами, що спонукають слідчого діяти певним чином і визначають спрямованість відповідної ним дії.

Виходячи з практики ЄСПЛ ефективним розслідування, як вказано в рішенні ЄСПЛ у справі «Кулік проти України», буде, якщо органи державної влади здійснять всіх заходів для отримання усіх наявних доказів, які мають стосунок до події, зокрема показів очевидців та експертних висновків тощо.

В кримінальному провадженні цього зроблено не було, оскільки не були перевірені відомості про заподіяння чи ні, ОСОБА_3 шкоди, її розмір, та не перевірені факти наявності трудових правовідносин між СФГ «Олександрівське» та ОСОБА_5 .

Отже, слідчий суддя вважає, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження була винесена передчасно без дослідження всіх обставин, викладених в заяві заявника про вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що в ході проведення досудового розслідування слідчим не проведено всіх можливих та необхідних слідчих дій, на підставі яких він мав би встановити наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Рішення про закриття кримінального провадження є передчасним.

Орган досудового розслідування зобов`язаний провести у провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, а зроблені висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, а не ґрунтувались на припущеннях.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження допущено ряд порушень чинного кримінального процесуального законодавства, зокрема, не вжито всіх передбачених Законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення, не з`ясовано та не перевірено всіх обставин, які зазначені в заяві про вчинення кримінального правопорушення, тому досудове розслідування проведене не повно, а висновок слідчого є передчасним.

Після відновлення досудового розслідування слідчому необхідно вжити заходів щодо повного та всебічного дослідження зібраних доказів з приведенням їх аналізу в процесуальному рішенні за результатами досудового розслідування з урахуваннями доводів заявника.

З наведених підстав, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність скасування постанови про закриття кримінального провадження та його направлення для продовження досудового розслідування, під час якого необхідно виконати всі необхідні слідчі дії, передбачені КПК України.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вбачає, що скарга заявника ОСОБА_3 є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, а постанова слідчого відділення № 2 СВ Берестинського РВП ГУНП в Харківській області від 31.10.2025 про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню.

Щодо заявлений вимог про встановлення розумності строків виконання процесуальних дій суд зазначає, що слідчий суддя, виходячи з ч. 5 ст. 40 КПК України, позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) слідчому у провадженні на здійснення слідчих дій, адже останній є самостійним у своїй процесуальній діяльність, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування й він не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 22 КПК України), тому в задоволенні цієї частини заявлених вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 303-307 КПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого відділення №2 СВ Берестинського РВП ГУ НП в Харківській області від 28.11.2025 про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0001042 від 02.11.2025 за ч. 4 ст. 185 КК України задовольнити частково.

Постанову слідчого відділення № 2 СВ Берестинського РВП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_4 від 31 жовтня 2025 року про закриття кримінального провадження № 0001042, внесеного в Єдиний реєстр досудового розслідування 02 листопада 2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України скасувати.

В задоволенні іншої частини скарги відмовити.

Матеріали кримінального провадження № 0001042 від 02.11.2025 повернути до Відділення №2 СВ Берестинського РВП ГУНП в Харківській області для продовження досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 22.12.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1