Справа № 146/940/24
Провадження №11-кп/801/115/2026
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2026 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем судового засідання ОСОБА_5

з участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника - адвоката ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

обвинуваченого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000020 від 13 березня 2024 року за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні в суді першої інстанції ОСОБА_9 на вирок Томашпільського районного суду Вінницької області від 29.10.2025 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Антонівка Томашпільського району Вінницької області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309 КК України та ч. 1 ст. 317 КК України та засуджено до покарання:

- за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 3 (три) роки пробаційного нагляду;

- за ч. 1 ст. 317 КК України у виді 4 (чотири) роки позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 4 (чотири) роки позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку терміном 3 (три) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_8 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням експертиз у кримінальному провадженні в загальній сумі 20825,20 грн.(двадцять тисяч вісімсот двадцять п`ять гривень 20 копійок).

Вирішено питання з речовими доказами.

встановив:

ОСОБА_10 , маючи умисел на незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, у жовтні 2023 року, точної дати під час досудового розслідування не встановлено, зірвав у полі, що розташоване за с. Антонівка Тульчинського району Вінницької області, п`ять рослин коноплі, які переніс до сарайного приміщення за місцем свого проживання, а саме АДРЕСА_1 , які в подальшому висушив та подрібнив, таким способом отримавши готову для вживання через спеціальний саморобний пристрій, наркотичну речовину, яку в подальшому переніс до вказаного будинку.

Таким чином, діючи умисно, всупереч Законам України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» незаконно придбав та виготовив наркотичний засіб канабіс, який зберігав за вказаним місцем без мети збуту.

У подальшому 19 березня 2024 року проведено обшук вищевказаного домогосподарства в якому проживає ОСОБА_8 .

У ході обшуку виявлено та вилучено фрагменти рослини коноплі, два полімерні пакети та два аркуші паперу в яких знаходилися рослини коноплі в подрібненому вигляді та саморобний спеціальний пристрій для вживання наркотичного засобу, а саме верхню частину пластикової пляшки до горловини якої приєднано фрагмент фольги із отворами та нашаруванням речовини темно-коричневого кольору на стінках пляшки, та нижню частину полімерної пляшки, які ОСОБА_8 незаконно зберігав для власних потреб без мети збуту.

Вилучена за місцем проживання ОСОБА_8 речовина рослинного походження, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом. Загальна маса канабісу складає 87,41 г.

Таким чином ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, тобто незаконне придбання, виготовлення та зберігання, наркотичних засобів без мети збуту.

Крім того, в обідній час 19 березня 2024 року до будинку в якому проживає ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 прийшов ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_2 .

У подальшому під час розмови в приміщенні будинку ОСОБА_11 запитав у ОСОБА_8 дозволу на вживання в приміщенні зазначеного будинку наркотичного засобу екстракту канабісу.

Після зазначеного запитання у ОСОБА_8 виник умисел, направлений на надання кімнати будинку, що розташований по АДРЕСА_1 в якому проживає останній для незаконного вживання наркотичного засобу екстракту канабісу.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на надання приміщення для незаконного вживання наркотичного засобу, ОСОБА_8 надав ОСОБА_11 дозвіл вжити наркотичний засіб екстракт канабісу.

ОСОБА_11 перебуваючи у кімнаті вищевказаного будинку, не запитуючи у ОСОБА_8 дозвіл, взяв на кухні подрібнену рослину коноплі та поклав її до раніше виготовленого ОСОБА_8 саморобного спеціального пристрою для вживання наркотичного засобу, та вжив особливо небезпечний наркотичний засіб екстракт канабісу самостійно шляхом куріння.

Таким чином, ОСОБА_8 маючи умисел на забезпечення можливості незаконного вживання наркотичного засобу ОСОБА_11 , користуючись будинком за адресою: АДРЕСА_1 , безоплатно надав кімнату будинку останньому для незаконного вживання наркотичного засобу екстракту канабісу, обіг якого заборонений.

Таким чином ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 317 КК України, тобто надання приміщення для незаконного вживання наркотичних засобів.

Не оспорюючи кваліфікацію дій обвинуваченого та доведеність її вини, прокурор, який брав участь у кримінальному провадженні в суді першої інстанції ОСОБА_9 в апеляційній скарзі просить вирок суду стосовно ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 317 КК України скасувати в частині призначеного покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченої внаслідок м`якості. Ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_8

- за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 3 (три) роки пробаційного нагляду з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 59-1 КК України, а саме: зобов`язати її періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

- за ч. 1 ст. 317 КК України у виді 4 (чотири) роки позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України ОСОБА_8 призначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді 4 (чотири) роки позбавлення волі.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вказує, що суд, призначивши обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст.309КК України у виді 3 (трьох) років пробаційного нагляду, безпідставно не поклав на обвинуваченого обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 3 ст. 59-1 КК України, які мають бути покладені в обов`язковому порядку.

Крім того, зазначає, що судом безпідставно звільнив ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, враховуючи, що останній притягувався до кримінальної відповідальності та призначене йому покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у виді штрафу у розмірі 850 грн. та за ст. 395 КК України у виді 1 року 15 днів арешту не сприяли його виправленню.

Заслухавши доповідь головуючого судді, виступ прокурора на підтримання доводів апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

У відповідності до вимог ч. 1ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень а також відповідність кримінально-правової кваліфікації цього діяння ч. 1 чт. 309 та ч. 1 ст. 317 КК України, за обставин, викладених у вироку, ніким із учасників судового провадження не оспорюються.

Колегія суддів, згідно з вимогами ч. 1 ст. 404 КПК України, переглядає лише висновки суду в частині призначеного обвинуваченій покарання.

Посилання апеляційної скарги прокурора на безпідставне застосування судом першої інстанції ст. 75 КК України, колегія суддів вважає неспроможними.

За правильно встановлених у справі фактичних обставин, суд першої інстанції вірно кваліфікував дії ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 317 КК України, як надання приміщення для незаконного вживання наркотичних засобів та за ч. 1 ст. 309 КК України як незаконне придбання, виготовлення та зберігання, наркотичних засобів без мети збуту.

Так, при призначенні покарання ОСОБА_8 , суд першої інстанції, з урахуванням вимог ст.ст. 50, 65 КК України врахував обставини і ступінь тяжкості скоєного, дані про особу обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, його матеріальне становище, стан здоров`я, відсутність сталого доходу, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину; обставин, що обтяжують відповідальність, судом не встановлено, досудову доповідь органу пробації, яка носить рекомендаційний характер, та згідно якої виправлення обвинуваченого можливе без позбавлення або обмеження волі.

За сукупності вище наведених обставин, з урахуванням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд дійшов висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 317 КК України, а саме у виді позбавлення волі.

При цьому, з урахуванням тяжкості скоєного ОСОБА_8 тяжкого злочину та кримінального проступку, конкретних обставин його вчинення, даних про особу обвинуваченого, зокрема, його віку, наявність пом`якшуючих покарання обставин, суд визнав вважає можливим застосувати до ОСОБА_8 положення ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку, оскільки, його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

З таким висновком суду першої інстанції повністю погоджується колегія суддів, оскільки призначене покарання ОСОБА_8 , з подальшим звільненням від його відбування, буде необхідним для виправлення ОСОБА_8 та його перевиховання, а також домірне скоєному.

Всупереч вимог апеляційної скарги прокурора, рішення суду першої інстанції про звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, належним чином мотивоване судом першої інстанції, а посилання прокурора на неврахування обставин вчинення кримінальних правопорушень, не може слугувати підставою для незастосування ст. 75 КК України.

Щодо не застосування відносно обвинуваченого ст. 59-1 КК України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 59-1 КК України, покарання у виді пробаційного нагляду полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства.

При цьому ч. 2 ст. 59-1 КК України визначено, що суд покладає на засудженого до пробаційного нагляду такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Частиною 3 вказаної статті передбачено право суду покласти додаткові обов`язки на засудженого до пробаційного нагляду.

З наведеного слідує, що покладення обов`язків, передбачених ч. 2 ст. ст. 59-1 КК України, є імперативною нормою у випадку призначення особі покарання у виді пробаційного нагляду і наведені вище обов`язки в обов`язковому порядку мають бути накладені на особу.

Однак, Томашпільський районний суд не врахував вказану норму кримінального закону та не застосував її.

Таке неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 409, ст. 413 КПК України є підставами для скасування вироку суду першої інстанції в частині призначеного покарання.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 420 КПК України, суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні в суді першої інстанції ОСОБА_9 , - задовольнити.

Вирок Томашпільського районного суду Вінницької області від 29.10.2025 року щодо ОСОБА_8 , - скасувати в частині призначеного покарання.

Постановити новий вирок.

Призначити ОСОБА_8 покарання

- за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 3 (три) роки пробаційного нагляду з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 59-1 КК України, а саме: зобов`язати його періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

- за ч. 1 ст. 317 КК України у виді 4 (чотири) роки позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України ОСОБА_8 призначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді 4 (чотири) роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком 3 (три) роки і покласти обов`язки, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку протягом 3 -х (трьох) місяців з дня його проголошення.

Копію вироку вручити учасникам судового засідання, обвинуваченому в установлений законом спосіб .

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4