Номер провадження: 11-кп/813/2156/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Київського районного суду м. Одеси від 16.06.2025 у к/п № 0000869 від 17.07.2022 стосовно:

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Піщанка, Вінницької обл., громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 10.05.2022 Київським райсудом м. Одеси за ч.1 ст.189, ч.1 ст.185, ч.1 ст. 70 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців, звільнений від відбування покарання з випробуванням іспитовий строк 1 рік 6 місяців;

- 12.05.2022 Київським райсудом м. Одеси за ч.2 ст.185, ч.1 ст.185, ч.1 ст. 70 КК України до 2 років обмеження волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням іспитовий строк 2 роки;

- 22.09.2022 Київським райсудом м. Одеси за ч. 2 ст.2 63 КК України до 3 років позбавлення волі, відповідно до ч. 4 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворих покарань, призначених вироками Київського районного суду м. Одеси від 10.05.2022 та від 12.05.2022 більш суворим, призначеним цим вироком, до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням;

- обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 289 КК України

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Оскаржуваним вороком 1-ої інстанції ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 289 КК України та призначене йому покарання у виді позбавлення волі:

- за ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 189 КК України на строк 7 років 6 місяців з конфіскацією всього належного йому майна;

- за ч. 2 ст. 289 КК України на строк 6 років з конфіскацією всього належного йому майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів визначене покарання ОСОБА_9 шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців з конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів остаточне покарання ОСОБА_9 призначене шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Київського районного суду м. Одеси від 22.09.2022, більш суворим, призначеним цим вироком, і остаточно до відбування сім років шість місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Початок строку відбування призначеного покарання ОСОБА_9 визначено рахувати з часу його затримання з 04.08.2022.

До набрання вироком законної сили залишено без змін запобіжний захід щодо ОСОБА_9 у виді тримання під вартою.

В строк відбування покарання ОСОБА_9 зараховано строк перебування його під вартою із розрахунку день за день в період з 04.08.2022 по день набрання вироком законної сили.

Вирішено питання щодо долі речових доказів.

Арешт майна після набрання вироком законної сили, накладений ухвалами слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 26.07.2022 на речі визнані речовими доказами, скасовано.

Процесуальні витрати на загальну суму 5285, 84 грн стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави.

Відповідно до оскаржуваного вироку суду 1-ої інстанції, ОСОБА_9 в ніч з 16.07.2022 на 17.07.2022, знаходячись біля буд. № 16 по вул. Ак. Філатова в м. Одесі побачив автомобіль марки «Volkswagen Passat», держ. знак НОМЕР_1 , чорного кольору, що на підставі праві власності належить ОСОБА_10 та реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_9 , діючи повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, перебуваючи за вказаною адресою, впевнившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, маючи вільний доступ, шляхом демонтажу, таємно викрав два скла дзеркал заднього виду з автомобіля марки «Volkswagen Passat», держ. знак НОМЕР_1 , чорного кольору, завдавши матеріальний збиток потерпілому ОСОБА_10 на суму 1591,92 грн та фактично позбавив потерпілого права користування транспортним засобом, оскільки згідно Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України №1306 від 10.10.2001 з наступними змінами, забороняється експлуатація транспортних засобів за наявності на них технічних несправностей та за відсутністю передбачених конструкцією транспортного засобу дзеркал заднього виду.

Продовжуючи свої злочинні дії спрямовані на вимагання чужого майна - грошових коштів у власника автомобіля марки «Volkswagen Passat», держ. знак НОМЕР_1 , чорного кольору, після вчинення крадіжки, ОСОБА_9 , діючи в умовах воєнного стану, залишив під щіткою очистки лобового скла вищевказаного автомобілю заздалегідь заготовлений аркуш паперу з власноруч написаним номером свого мобільного телефону НОМЕР_2 . При цьому, ОСОБА_9 розраховував, що потерпілий здійснить дзвінок за вказаним номером телефону з метою повернення вищезазначеного майна, а він пред`явить потерпілому вимогу матеріального характеру за повернення бокових дзеркал заднього виду. У разі отримання грошових коштів від власника ОСОБА_9 надав би у телефонному режимі інформацію про їх місце знаходження.

Після скоєння крадіжки ОСОБА_9 , реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на вимагання грошових коштів від потерпілого ОСОБА_10 , викрадені два автомобільні скла дзеркал заднього виду став носити з собою з метою подальшого приховування неподалік від місця скоєння злочину. Однак з причин, що не залежали від його волі ОСОБА_9 не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки він не висунув потерплому вимогу матеріального характеру, оскільки потерплий йому не подзвонив, а він, ОСОБА_9 , був затриманий співробітниками поліції і викритий у вчиненому.

Крім того, ОСОБА_9 , продовжуючи свою злочинну діяльність у нічний час з 16.07.2022 на 17.07.2022, повторно, знаходячись біля буд. №14 по вул. Героїв Крут в м. Одесі, побачив автомобіль марки «Renault», модель «Sandero», держ. знак НОМЕР_3 , білого кольору, що перебуває у користуванні ОСОБА_11 та реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, перебуваючи за вказаною адресою, впевнившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, маючи вільний доступ, шляхом демонтажу, таємно викрав два скла дзеркал заднього виду з автомобіля марки «Renault», модель «Sandero», держ. знак НОМЕР_3 , білого кольору, тим самим завдав матеріальний збиток потерпілому ОСОБА_11 на суму 2408,76 грн та фактично позбавив потерпілого права користування транспортним засобом, оскільки згідно Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001 з наступними змінами, забороняється експлуатація транспортних засобів за наявності на них технічних несправностей та за відсутністю передбачених конструкцією транспортного засобу дзеркал заднього виду.

Продовжуючи свої злочинні дії спрямовані на вимагання чужого майна - грошових коштів у власника автомобіля марки «Renault», модель «Sandero», держ. знак НОМЕР_4 , білого кольору, після вчинення крадіжки, ОСОБА_9 , діючи в умовах воєнного стану, залишив під щіткою очистки лобового скла вищевказаного автомобілю заздалегідь заготовлений аркуш паперу з власноруч написаним номером свого мобільного телефону НОМЕР_2 . При цьому, ОСОБА_9 розраховував, що потерпілий здійснить дзвінок за вказаним номером телефону з метою повернення вищезазначеного майна, а він ОСОБА_9 , пред`явить потерпілому вимогу матеріального характеру за повернення бокових дзеркал заднього виду. У разі отримання грошових коштів від власника, ОСОБА_9 надав би у телефонному режимі інформацію про їх місце знаходження.

Після скоєння крадіжки ОСОБА_9 , реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на вимагання грошових коштів від потерпілого ОСОБА_11 , викрадені два автомобільні скла дзеркал заднього виду став носити з собою з метою подальшого приховування неподалік від місця скоєння злочину. Однак з причин, що не залежали від його волі ОСОБА_9 не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки він не висунув потерплому вимогу матеріального характеру, оскільки потерплий йому не подзвонив, а він, ОСОБА_9 , був затриманий співробітниками поліції і викритий у вчиненому.

Крім того, ОСОБА_9 , у нічний час з 15.07.2022 на 16.07.2022, діючи повторно, знаходячись біля буд. №10/1 по просп. Небесної Сотні в м. Одесі, побачив автомобіль марки «Fiat», моделі «Grande Punto», держ. знак НОМЕР_5 , чорного кольору, що перебуває у користуванні ОСОБА_12 та реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, перебуваючи за вказаною адресою, впевнившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, маючи вільний доступ, ОСОБА_9 , шляхом демонтажу, таємно викрав два скла дзеркал заднього виду з автомобіля марки «Fiat», моделі «Grande Punto», держ. знак НОМЕР_5 , чорного кольору, тим самим завдав потерпілому ОСОБА_12 матеріальний збиток на загальну суму 1485,77 грн та фактично позбавив потерпілого права користування транспортним засобом, оскільки згідно Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001 з наступними змінами, забороняється експлуатація транспортних засобів за наявності на них технічних несправностей та за відсутністю передбачених конструкцією транспортного засобу дзеркал заднього виду.

Продовжуючи свої злочинні дії спрямовані на вимагання чужого майна - грошових коштів у власника автомобіля марки «Fiat», моделі «Grande Punto», держ. знак НОМЕР_5 , чорного кольору, після вчинення крадіжки, ОСОБА_9 , діючи в умовах воєнного стану, залишив під щіткою очистки лобового скла вищевказаного автомобілю заздалегідь заготовлений аркуш паперу з власноруч написаним номером свого мобільного телефону НОМЕР_2 . При цьому, ОСОБА_9 розраховував, що потерпілий здійснить дзвінок за вказаним номером телефону з метою повернення вищезазначеного майна, а він, ОСОБА_9 , пред`явить потерпілому вимогу матеріального характеру за повернення бокових дзеркал заднього виду. У разі отримання грошових коштів від власника, ОСОБА_9 надав би у телефонному режимі інформацію про їх місце знаходження.

Після скоєння крадіжки ОСОБА_9 , реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на вимагання грошових коштів від потерпілого ОСОБА_12 , викрадені два автомобільні скла дзеркал заднього виду став носити з собою з метою подальшого приховування неподалік від місця скоєння злочину. Однак з причин, що не залежали від його волі ОСОБА_9 не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки він не висунув потерплому вимогу матеріального характеру, оскільки потерплий йому не подзвонив, а він, ОСОБА_9 , був затриманий співробітниками поліції і викритий у вчиненому.

В подальшому, ОСОБА_9 , у нічний час з 16.07.2022 на 17.07.2022, діючи повторно, знаходячись біля буд. №10/3 по просп. Небесної Сотні в м. Одесі, побачив автомобіль марки HYUNDAI 120, держ. знак НОМЕР_6 , сірого кольору, що перебуває у власності ОСОБА_13 та реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, перебуваючи за вказаною адресою, впевнившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, маючи вільний доступ, ОСОБА_9 , шляхом демонтажу, таємно викрав два скла дзеркал заднього виду з автомобіля марки HYUNDAI 120, держ. знак НОМЕР_6 , сірого кольору, тим самим завдав потерпілій ОСОБА_13 матеріальний збиток на загальну суму 492 грн та фактично позбавив потерпілу права користування транспортним засобом, оскільки згідно Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України від 10.10.2001 № 1306 з наступними змінами, забороняється експлуатація транспортних засобів за наявності на них технічних несправностей та за відсутністю передбачених конструкцією транспортного засобу дзеркал заднього виду.

Продовжуючи свої злочинні дії спрямовані на вимагання чужого майна - грошових коштів у власника автомобіля марки HYUNDAI 120, держ. знак НОМЕР_6 , сірого кольору, після вчинення крадіжки, ОСОБА_9 , діючи в умовах воєнного стану, залишив під щіткою очистки лобового скла вищевказаного автомобілю заздалегідь заготовлений аркуш паперу з власноруч написаним номером свого мобільного телефону НОМЕР_2 . При цьому, ОСОБА_9 розраховував, що потерпілий здійснить дзвінок за вказаним номером телефону з метою повернення вищезазначеного майна, а він, ОСОБА_9 , пред`явить потерпілому вимогу матеріального характеру за повернення бокових дзеркал заднього виду. У разі отримання грошових коштів від власника, ОСОБА_9 надав би у телефонному режимі інформацію про їх місце знаходження.

Після скоєння крадіжки ОСОБА_9 , реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на вимагання грошових коштів від потерпілої ОСОБА_13 , викрадені два автомобільні скла дзеркал заднього виду став носити з собою з метою подальшого приховування неподалік від місця скоєння злочину. Однак з причин, що не залежали від його волі ОСОБА_9 не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки він не висунув потерплому вимогу матеріального характеру, оскільки потерплий йому не подзвонив, а він, ОСОБА_9 , був затриманий співробітниками поліції і викритий у вчиненому.

На продовження своїх неправомірних дій, ОСОБА_9 , у нічний час з 15.07.2022 на 16.07.2022, діючи повторно, знаходячись біля буд. № 10/1 по просп. Небесної Сотні в м. Одесі, побачив автомобіль марки Nissan MAXIMA, держ. знак НОМЕР_7 , бежевого кольору, що перебуває у власності ОСОБА_14 та реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, перебуваючи за вказаною адресою, впевнившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, маючи вільний доступ, ОСОБА_9 , шляхом демонтажу, таємно викрав два скла дзеркал заднього виду з автомобіля марки Nissan MAXIMA, держ. знак НОМЕР_7 , бежевого кольору, тим самим завдав потерпілому ОСОБА_14 матеріальний збиток на загальну суму 1427,96 грн та фактично позбавив потерпілого права користування транспортним засобом, оскільки згідно Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України від 10.10.2001 № 1306 з наступними змінами, забороняється експлуатація транспортних засобів за наявності на них технічних несправностей та за відсутністю передбачених конструкцією транспортного засобу дзеркал заднього виду.

Продовжуючи свої злочинні дії спрямовані на вимагання чужого майна - грошових коштів у власника автомобіля марки Nissan MAXIMA, держ. знак НОМЕР_7 , бежевого кольору, після вчинення крадіжки, ОСОБА_9 , діючи в умовах воєнного стану, залишив під щіткою очистки лобового скла вищевказаного автомобілю заздалегідь заготовлений аркуш паперу з власноруч написаним номером свого мобільного телефону НОМЕР_2 . При цьому, ОСОБА_9 розраховував, що потерпілий здійснить дзвінок за вказаним номером телефону з метою повернення вищезазначеного майна, а він, ОСОБА_9 , пред`явить потерпілому вимогу матеріального характеру за повернення бокових дзеркал заднього виду. У разі отримання грошових коштів від власника, ОСОБА_9 надав би у телефонному режимі інформацію про їх місце знаходження.

Після скоєння крадіжки ОСОБА_9 , реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на вимагання грошових коштів від потерпілого ОСОБА_14 , викрадені два автомобільні скла дзеркал заднього виду став носити з собою з метою подальшого приховування неподалік від місця скоєння злочину. Однак з причин, що не залежали від його волі ОСОБА_9 не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки він не висунув потерплому вимогу матеріального характеру, оскільки потерплий йому не подзвонив, а він, ОСОБА_9 , був затриманий співробітниками поліції і викритий у вчиненому.

Крім того, ОСОБА_9 , у ніч з 15.07.2022 на 16.07.2022, діючи повторно, знаходячись біля буд. № 14-А по вул. Ак.Філатова в м. Одесі, побачив автомобіль марки «Volkswagen Golf» держ. знак НОМЕР_8 , чорного кольору, що перебуває у користуванні ОСОБА_15 та реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, перебуваючи за вказаною адресою, впевнившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, маючи вільний доступ, ОСОБА_9 , шляхом демонтажу, таємно викрав два скла дзеркал заднього виду з автомобіля марки «Volkswagen Golf», держ. знак НОМЕР_8 , чорного кольору, тим самим завдав потерпілому ОСОБА_15 матеріальний збиток на загальну суму 1591,92 грн та фактично позбавив потерпілого права користування транспортним засобом, оскільки згідно Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України від 10.10.2001 № 1306 з наступними змінами, забороняється експлуатація транспортних засобів за наявності на них технічних несправностей та за відсутністю передбачених конструкцією транспортного засобу дзеркал заднього виду.

Продовжуючи свої злочинні дії спрямовані на вимагання чужого майна - грошових коштів у власника автомобіля марки «Volkswagen Golf», держ. знак НОМЕР_8 , чорного кольору, після вчинення крадіжки, ОСОБА_9 , діючи в умовах воєнного стану, залишив під щіткою очистки лобового скла вищевказаного автомобілю заздалегідь заготовлений аркуш паперу з власноруч написаним номером свого мобільного телефону НОМЕР_2 . При цьому, ОСОБА_9 розраховував, що потерпілий здійснить дзвінок за вказаним номером телефону з метою повернення вищезазначеного майна, а він, ОСОБА_9 , пред`явить потерпілому вимогу матеріального характеру за повернення бокових дзеркал заднього виду. У разі отримання грошових коштів від власника, ОСОБА_9 надав би у телефонному режимі інформацію про їх місце знаходження.

Після скоєння крадіжки ОСОБА_9 , реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на вимагання грошових коштів від потерпілого ОСОБА_15 , викрадені два автомобільні скла дзеркал заднього виду став носити з собою з метою подальшого приховування неподалік від місця скоєння злочину. Однак з причин, що не залежали від його волі ОСОБА_9 не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки він не висунув потерплому вимогу матеріального характеру, оскільки потерплий йому не подзвонив, а він, ОСОБА_9 , був затриманий співробітниками поліції і викритий у вчиненому.

Вище вказані умисні дії ОСОБА_9 кваліфіковані за ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 189 КК України за кваліфікуючими ознаками: незакінчений замах на вимогу передачі чужого майна з погрозою обмеження права на майно (вимагання), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Також, ОСОБА_9 , 04.08.2022 приблизно о 13 год, перебуваючи за адресою: м. Одеса, вул. Варненська, буд. 2, побачивши мопед марки «Suzuki Lets 2», чорного кольору, номер кузову № НОМЕР_9 , об`ємом двигуна 0,43 куб.см., який належить ОСОБА_16 , визначив його предметом злочинного посягання і у нього виник злочинний умисел, спрямований на незаконне збагачення шляхом незаконного заволодіння транспортним засобом. Реалізуючи задумане, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_9 , діючи повторно, скориставшись відсутністю потерпілого, без приведення в дію двигуна перемістив вищевказаний мопед від вул. Варненська до вул. Космонавтів в м. Одесі. Тим самим, ОСОБА_9 , незаконно заволодів транспортним засобом, вартість якого, з урахуванням зносу, становить 4500 грн, який належить ОСОБА_16 , завдавши останньому матеріальну шкоду на суму 4500 грн.

Вказані умисні дії ОСОБА_9 кваліфіковані за ч. 2 ст. 289 КК України за кваліфікуючими ознаками: незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_17 не погодився з оскаржуваним вироком в частині призначення покарання, оскільки суд 1-ої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме застосував закон, який не підлягає застосуванню, що призвело до порушення правил призначення покарання та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

Зокрема, прокурор ОСОБА_17 звернув увагу на те, що суд 1-ої інстанції безпідставно застосував положення ч. 4 ст. 70 КК України та змінив покарання, призначене попереднім вироком Київського райсуду м. Одеси від 22.09.2022 від відбування якого ОСОБА_9 звільнено з випробуванням, визначивши його до реального відбування, в той час як зазначений вирок та вирок в цій справі слід виконувати самостійно.

З врахуванням наведеного, прокурор ОСОБА_17 просить змінити оскаржуваний вирок та вважати ОСОБА_9 засудженим за ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 189 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк сім років шість місяців з конфіскацією всього належного йому майна, за ч. 2 ст. 289 КК України - до покарання у виді позбавлення волі на строк шість років з конфіскацією всього належного йому майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів визначити покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк сім років шість місяців з конфіскацією всього належного обвинуваченому майна.

Виключити з резолютивної частини вироку посилання про призначення ОСОБА_9 покарання із застосуванням приписів ч. 4 ст. 70 КК України. В іншій частині вирок залишити без змін.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 підтримала апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_17 та просила її задовольнити, при цьому захисник ОСОБА_7 не заперечувала проти апеляційної скарги прокурора. Обвинувачений ОСОБА_9 був належним чином повідомлений про час та місце прове6дення апеляційного розгляду провадження, водночас не подав клопотань до апеляційного суду про забезпечення участі в апеляційному розгляді.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позиції учасників провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Системний аналіз оскаржуваного вироку суду 1-ої інстанції свідчить про те, що він вказаним вимогам відповідає не в повному обсязі з огляду на такі обставини.

Враховуючи те, що винуватість ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, що йому інкримінується, а також кваліфікація його дій не оспорюється, апеляційний суд не переглядає оскаржуваний вирок в цій частині та констатує, що суд 1-ої інстанції, належним чином оцінив досліджені під час судового розгляду докази з точки зору належності, допустимості, достовірності та правильно кваліфікував дії ОСОБА_9 , за ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 289 КК України.

При цьому, апеляційний суд вважає слушними доводи прокурора щодо неправильного застосування ч. 4 ст. 70 КК України при призначенні остаточного покарання обвинуваченому.

Так, за приписами ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Відповідно до ч. 4 вказаної статті за правилами, передбаченими в ч.ч. 1-3 цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 цього Кодексу.

Водночас, апеляційний суд звертає увагу, що в постанові Об`єднаної палати ККС у складі ВС від 01.04.2024 у справі №183/6854/20 зазначено, що приписами ст. 70 КК України визначені підстави, порядок та межі призначення покарання за сукупністю злочинів. Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще й в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, остаточне покарання визначається за правилами, передбаченими частинами 1-3 цієї статті, тобто шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань. У такому випадку за правилами, передбаченими в ст. 72 цього Кодексу, в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком.

При цьому, призначаючи покарання за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, суд не вправі змінювати покарання, призначене попереднім (першим) вироком за окремий злочин. Він також не повинен ще раз призначати (дублювати) це покарання в новому (другому) вироку. У цьому разі діє юридична презумпція законності й обґрунтованості попереднього вироку, яку суд підтверджує, застосовуючи ч. 4 ст. 70 КК України.

Крім того, Об`єднана палата ККС у складі ВС в постанові від 15.02.2021 у справі № 760/26543/17 роз`яснила, що у разі коли до особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, вироком суду було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, а потім було встановлено, що вона винна ще й в інших злочинах, вчинених до постановлення цього вироку, в таких випадках питання про відповідальність особи за сукупністю вчинених нею кримінальних правопорушень має вирішуватись в залежності від того, чи залишається незмінним попередній вирок, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, на момент постановлення нового вироку, і яке рішення приймає суд у новому вироку щодо покарання за злочини, вчинені до постановлення попереднього вироку.

У випадку, коли попередній вирок залишився незмінним і прийняте в ньому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням зберігає свою законну силу, а новим вироком особі призначається покарання, яке вона має відбувати реально, положення ч. 4 ст. 70 КК щодо призначення остаточного покарання особі з урахуванням попереднього вироку не застосовуються, а кожний вирок попередній, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, та новий, за яким їй призначено покарання, що належить відбувати реально, виконуються самостійно.

Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Вказаний припис кореспондує з ч. 6 ст. 368 КПК України.

За обставинами даної справи вироком Київського районного суду м. Одеси від 22.09.2022 ОСОБА_9 було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України та призначене йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворих покарань, призначених вироками Київського районного суду м. Одеси від 10.05.2022 та від 12.05.2022 більш суворим, призначеним вказаним вироком остаточно призначене ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки та на підставі ст. 75 КК України звільнено його від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку в 2 роки.

Враховуючи вище викладене, оскільки вирок Київського районного суду м. Одеси від 22.09.2022, яким ОСОБА_9 звільнено від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України є незмінним,суд 1-ої інстанції, призначаючи ОСОБА_9 покарання в цій справі безпідставно застосував положення ч. 4 ст. 70 КК України, адже за вище наведених обставин та з врахуванням положень чинного законодавства й правових позицій суду вищої інстанції, вироки підлягають виконанню окремо.

З огляду на вказане, колегія суддів вважає, що доводи прокурора знайшли своє підтвердження, а тому вирок суду 1-ої інстанції слід змінити в частині призначеного покарання.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок або ухвалу.

За приписами п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є застосування закону, який не підлягає застосуванню.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора ОСОБА_8 підлягає задоволенню, а оскаржуваний вирок щодо ОСОБА_9 зміні, в частині виключення із резолютивної частини посилання на призначення йому покарання із застосуванням приписів ч. 4 ст. 70 КК України.

Керуючись ст.ст. 24, 370, 404, 405, 407, 409, 413, 419, 532, 615 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_18 задовольнити.

Вирок Київського районного суду м. Одеси від 16.06.2025, яким ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 289 КК України змінити.

Виключити з резолютивної частини вироку посилання про призначення ОСОБА_9 покарання із застосуванням приписів ч. 4 ст. 70 КК України.

Покарання ОСОБА_9 призначене вироком Київського районного суду м. Одеси від 22.09.2022 у виді позбавлення волі на строк 3 роки, із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України - виконувати самостійно.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили, а засудженим, який утримується під вартою у той самий строк з моменту отримання її копії.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4