У Х В А Л А

30 грудня 2025 року слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 5 Білоцерківського міськрайонного суду клопотання старшого слідчого СВ Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001491 від 01.05.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України про накладення арешту на майно, -

у с т а н о в и в:

25 грудня 2025 року до слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання старшого слідчого слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області капітан поліції ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001491 від 01.05.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України про накладення арешту на майно, в якому просить накласти арешт на майно належне ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , із забороною державним органам, реєстраторам та/або органам нотаріату здійснювати будь-які реєстраційні дії, у тому числі реєстрацію (перереєстрацію), пов`язану з відчуженням, зміною, поділом, заставою або іншого виду зміну власників з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, а саме на:

- квартиру загальною площею 73.2 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельну ділянку площею 0.1325 га з кадастровим номером :01:038:0102;

- земельну ділянку площею 0.21 га з кадастровим номером :01:038:0101;

- житловий будинок загальною площею 40.2 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;

- транспортний засіб, марки «Honda» модель «Civic» днз НОМЕР_2 VIN: НОМЕР_3 .

В обґрунтування вимог клопотання слідча зазначила, що слідчим відділом Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001491 від 01.05.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до наказу ТОВ «СЕЛМ АГРО» №Пр-27-45 від 10.01.2018 ОСОБА_5 призначено на посаду Директора Білоцерківської філії ТОВ «СЕЛМ АГРО».

ОСОБА_5 обіймаючи посаду Директора Білоцерківської філії ТОВ «СЕЛМ АГРО», являвся особою, яка постійно обіймає посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, тобто згідно з ч. 3 ст. 18 КК України являвся службовою особою.

Упродовж грудня 2022 року ОСОБА_5 , обіймаючи посаду Директора Білоцерківської філії ТОВ «СЕЛМ АГРО» , юридична адреса: Київська область, м. Біла Церква, вул. Леваневського, 85, будучи наділеним відповідно до посадової інструкції та контракту організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими обов`язками, тобто являючись службовою особою, умисно, шляхом зловживання своїм службовим становищем, діючи в інтересах невстановлених осіб та всупереч інтересам ТОВ «СЕЛМ АГРО» вчинив розтрату ввірених йому запасних частин до сільськогосподарської техніки за наступних обставин.

На підставі наказу ТОВ «СЕЛМ АГРО» від 01.12.2022 №1222-2, з метою забезпечення достовірності даних бухгалтерського обліку та підтвердження даних щодо наявних товарно-матеріальних цінностей, товарних залишків та основних засобів у Білоцерківській філії ТОВ «СЕЛМ АГРО», проведено річну інвентаризацію в Білоцерківській філії ТОВ «СЕЛМ АГРО» за наслідками чого складено Акт інвентаризації товарів на складі №149 від 02.12.2022 по складу «Біла Церква» Товариства. Розбіжності між вказаними в Акті інвентаризації товарів по складу «Біла Церква» Товариства даними та даними бухгалтерського обліку товарів Товариства на складі м. Біла Церква були відсутні, тому Протокол затвердження результатів інвентаризації по складу Біла Церква не складався.

Також, відповідно до Акту прийому-передачі товару ТОВ «СЕЛМ АГРО» від 02.12.2022 Генеральний директор товариства ОСОБА_6 передав, а директор Білоцерківської філії товариства ОСОБА_5 прийняв на склад Товариства у м Біла Церква 651 найменувань товару (запасних частин до сільськогосподарської техніки) вартістю 4 661 729,16 грн.

У період з 02.12.2022 по 12.12.2022 ОСОБА_5 , знаходячись за адресою Київська область, м.Біла Церква, вул. Леваневського, 85, діючи умисно та з корисливою метою, використовуючи надані йому як директору філії службові повноваження, всупереч обов`язку забезпечити збереження ввірених товарно-матеріальних цінностей, забезпечив їх вибуття зі складу Білоцерківської філії без належного правового та документального оформлення на користь невстановлених третіх осіб, чим розтратив товарно-матеріальні цінності ТОВ «СЕЛМ АГРО» на загальну суму 2 741 970,80 грн, що підтверджується інвентаризаційними документами ТОВ «СЕЛМ АГРО» від 12.12.2022, висновком судово-економічної експертизи.

Вищевказаним протиправними діями ОСОБА_5 ТОВ «СЕЛМ АГРО» завдано матеріальної шкоди на загальну суму 2 741 970,80 грн. що є особливо великим розміром.

У даному кримінальному провадженні ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, а саме у розтраті чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненого в умовах воєнного стану, в особливо великих розмірах, у зв`язку з чим 22 грудня 2025 року йому вручено відповідне письмове повідомлення про підозру.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбаченого покарання у вигляді позбавлення волі строком до 12 років з конфіскацією майна.

В ході досудового розслідування встановлено, що у власності підозрюваного перебуває:

- квартира загальною площею 73.2 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельна ділянка площею 0.1325 га з кадастровим номером :01:038:0102;

- земельна ділянка площею 0.21 га з кадастровим номером :01:038:0101;

- житловий будинок загальною площею 40.2 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;

- транспортний засіб, марки «Honda» модель «Civic» днз НОМЕР_2 VIN: НОМЕР_3 .

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Враховуючи вищевикладене, з метою виконання завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України, запобігання подальшого використання та розпорядження майном з боку їх власників та інших третіх осіб, які заявлять право вимоги на нього, зокрема відчуження, зміни, спотворення, знищення рухомого майна, оскільки є достатні підстави вважати, що суд у випадку ухвалення обвинувального вироку може призначити покарання у виді конфіскації майна виникає необхідність такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

З огляду на викладене, слідча звернулася до суду з клопотанням про арешт майна.

Судове засідання з розгляду клопотання було призначене судом на 30.12.2025, в яке прокурорне зявився, надав до суду заяву в якій, підтримав клопотання та просив суд його задовольнити з підстав зазначених в ньому.

Слідчий суддя, вивчивши доводи слідчого, викладені в клопотанні, та дослідивши матеріали клопотання, проаналізувавши норми КПК України, дійшов таких висновків.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001491 від 01.05.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до наказу ТОВ «СЕЛМ АГРО» №Пр-27-45 від 10.01.2018 ОСОБА_5 призначено на посаду Директора Білоцерківської філії ТОВ «СЕЛМ АГРО».

ОСОБА_5 обіймаючи посаду Директора Білоцерківської філії ТОВ «СЕЛМ АГРО», являвся особою, яка постійно обіймає посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, тобто згідно з ч. 3 ст. 18 КК України являвся службовою особою.

Упродовж грудня 2022 року ОСОБА_5 , обіймаючи посаду Директора Білоцерківської філії ТОВ «СЕЛМ АГРО» , юридична адреса: Київська область, м. Біла Церква, вул. Леваневського, 85, будучи наділеним відповідно до посадової інструкції та контракту організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими обов`язками, тобто являючись службовою особою, умисно, шляхом зловживання своїм службовим становищем, діючи в інтересах невстановлених осіб та всупереч інтересам ТОВ «СЕЛМ АГРО» вчинив розтрату ввірених йому запасних частин до сільськогосподарської техніки за наступних обставин.

На підставі наказу ТОВ «СЕЛМ АГРО» від 01.12.2022 №1222-2, з метою забезпечення достовірності даних бухгалтерського обліку та підтвердження даних щодо наявних товарно-матеріальних цінностей, товарних залишків та основних засобів у Білоцерківській філії ТОВ «СЕЛМ АГРО», проведено річну інвентаризацію в Білоцерківській філії ТОВ «СЕЛМ АГРО» за наслідками чого складено Акт інвентаризації товарів на складі №149 від 02.12.2022 по складу «Біла Церква» Товариства. Розбіжності між вказаними в Акті інвентаризації товарів по складу «Біла Церква» Товариства даними та даними бухгалтерського обліку товарів Товариства на складі м. Біла Церква були відсутні, тому Протокол затвердження результатів інвентаризації по складу Біла Церква не складався.

Також, відповідно до Акту прийому-передачі товару ТОВ «СЕЛМ АГРО» від 02.12.2022 Генеральний директор товариства ОСОБА_6 передав, а директор Білоцерківської філії товариства ОСОБА_5 прийняв на склад Товариства у м Біла Церква 651 найменувань товару (запасних частин до сільськогосподарської техніки) вартістю 4 661 729,16 грн.

У період з 02.12.2022 по 12.12.2022 ОСОБА_5 , знаходячись за адресою Київська область, м.Біла Церква, вул. Леваневського, 85, діючи умисно та з корисливою метою, використовуючи надані йому як директору філії службові повноваження, всупереч обов`язку забезпечити збереження ввірених товарно-матеріальних цінностей, забезпечив їх вибуття зі складу Білоцерківської філії без належного правового та документального оформлення на користь невстановлених третіх осіб, чим розтратив товарно-матеріальні цінності ТОВ «СЕЛМ АГРО» на загальну суму 2 741 970,80 грн, що підтверджується інвентаризаційними документами ТОВ «СЕЛМ АГРО» від 12.12.2022, висновком судово-економічної експертизи.

Вищевказаним протиправними діями ОСОБА_5 ТОВ «СЕЛМ АГРО» завдано матеріальної шкоди на загальну суму 2 741 970,80 грн. що є особливо великим розміром.

У даному кримінальному провадженні ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, а саме у розтраті чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненого в умовах воєнного стану, в особливо великих розмірах, у зв`язку з чим 22 грудня 2025 року йому вручено відповідне письмове повідомлення про підозру.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбаченого покарання у вигляді позбавлення волі строком до 12 років з конфіскацією майна.

З метою виконання завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України, запобігання подальшого використання та розпорядження майном з боку їх власників та інших третіх осіб, які заявлять право вимоги на нього, зокрема відчуження, зміни, спотворення, знищення рухомого майна, оскільки є достатні підстави вважати, що суд у випадку ухвалення обвинувального вироку може призначити покарання у виді конфіскації майна слідча вказала на необхідність такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна належного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , із забороною державним органам, реєстраторам та/або органам нотаріату здійснювати будь-які реєстраційні дії, у тому числі реєстрацію (перереєстрацію), пов`язану з відчуженням, зміною, поділом, заставою або іншого виду зміну власників з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, а саме на:

- квартиру загальною площею 73.2 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельну ділянку площею 0.1325 га з кадастровим номером :01:038:0102;

- земельну ділянку площею 0.21 га з кадастровим номером :01:038:0101;

- житловий будинок загальною площею 40.2 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;

- транспортний засіб, марки «Honda» модель «Civic» днз НОМЕР_2 VIN: НОМЕР_3 .а.

Суд зазначає, що відповідно до абзацу першого частин 1, 2, 3, 4, 5, 10 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченомупунктом 1частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним устатті 98цього Кодексу.

Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з частиною 1 статті 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Відповідно до частини 11 статті 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до частини 4 статті 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Відповідно допункту 4 частини 5 статті 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, зокрема, заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно.

Відповідно до положень статті 59 КК України, покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються.

Конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

Перелік майна, що не підлягає конфіскації, визначається законом України.

Відповідно до приписів ч.3 ст.170 КПК України, підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.

Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеної ним в п.2 р.2.6 «Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» 2014 рік (далі - Узагальнення), правильною є практика, коли слідчі судді визнають клопотання про накладення арешту на майно передчасними та відмовляють у їх задоволенні, оскільки на момент їх розгляду, особам, про майно яких йдеться в клопотанні, не повідомлено про підозру.

Вмотивованість - це вимога до суду наводити письмово в рішенні судження, пояснення про наявність чи відсутність фактів, які є основою висновку суду за результатами вирішення справи (заяви, клопотання). Це також пояснення суду, чому він ухвалив саме таке рішення, погодився з одними та відкинув інші доводи.

Обов`язок суду мотивувати прийняття або відхилення доводів сторін по суті спору (заяви, клопотання) полягає у відображенні в судовому рішенні висновків суду про те, що саме дало йому підстави прийняти та/чи відхилити аргументи сторін щодо суті спору (заяви, клопотання), з посиланням на з`ясовані у справі обставини та норми права, що підлягають застосуванню до правовідносин, що склалися.

Щоб судове рішення вважалося належно мотивованим недостатньо просто процитувати закон та перерахувати докази, надані сторонами. Важливо навести ті висновки, яких дійшов суд за результатами оцінки доказів, та знайти настільки вагомі й одночасно зрозумілі аргументи на користь прийнятого судового рішення, щоб вони переконали в законності й справедливості вирішення справи (заяви, клопотання).

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до частини першої статті 372 КПК України ухвала, що викладається окремим документом, складається, зокрема, з мотивувальної частини із зазначенням суті питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається; встановлених судом обставин із посиланням на докази, а також мотивів неврахування окремих доказів; мотивів, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Санкцією ч. 5 ст. 191 КК України передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

Аналіз викладеного вище дає суду підстави для висновку, що у слідчого судді наявні визначені КПК України підстави для задоволення заявленого слідчим клопотання про арешт майна з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання в частині вимог про накладення арешту на майно належного підозрюваному ОСОБА_5 .. Оскільки арешт з метою конфіскації майна як виду покарання накладається на майно підозрюваного, який є власником рухомого та нерухомого майна. Крім того, конфіскація як вид можливого покарання полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого, та у випадку засудження підозрюваного до нього може бути застосовано додаткове покарання у виді конфіскації майна, яке йому належить.

Отже, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність накладення арешту на частину майна підозрюваного, враховуючи те, що доведена обґрунтованість підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України; майно, яке належить на праві власності підозрюваному, є предметом можливої конфіскації майна як виду покарання, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України; застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження відповідає принципу розумності, є співрозмірним, виходячи із завдань кримінального провадження та не створюватиме негативних наслідків для третіх осіб.

Відповідно до ч.2 ст. 92 КПК України обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.

З матеріалів клопотання встановлено, що на майно належного підозрюваному ОСОБА_5 вже накладено арешт Білоцерківським міськрайонним судом Київської обалсті у справі № 357/1495/23. Проте слідчим у клопотанні не зазначено з яких підстав було накладано арешт Білоцерківським міськрайонним судом Київської обалсті у справі № 357/1495/23 та в рамках якого провадження, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 458012756 від 23.12.2025.

Також слідчий суддя враховує, що Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року та рішення Кушоглу проти Болгарії» від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Відповідно до частини першої статті 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку про необґрунтованість клопотання та відсутність підстав для його задоволення.

Керуючись статтями 167, 168, 170, 171, 369-372 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

В задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001491 від 01.05.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України про накладення арешту на майно, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5 днів з дня її отримання безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Повний текст ухвали буде виготовлено та проголошено в приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області 06.01.2026 о 08 годині 30 хвилин.

Слідчий суддя ОСОБА_7