КРОПИВНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ провадження 11-сс/4809/50/26 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Справа № 405/115/26 Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
Категорія - ст. 309 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2026 року м. Кропивницький

Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_2 ,

судді у складі колегії суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

при участі:

прокурорки ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

законної представниці неповнолітньої підозрюваної - ОСОБА_8 ,

підозрюваної ОСОБА_9 ,

переглянула у відкритому судовому засіданні, за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 , який здійснює захист підозрюваної ОСОБА_9 , ухвалу слідчого судді Подільського районного суду м. Кропивницького від 07.01.2026, якою стосовно неповнолітньої підозрюваної

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Мелітополь, Запорізької області, громадянки України, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживала до затримання за адресою: АДРЕСА_2 ,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання на строк 60 днів у межах строку досудового розслідування, а саме з 20 години 45 хвилин 05.01.2026 до 05.03.2026 включно.

ВСТАНОВИЛА:

Слідчим відділом УСБУ в Кіровоградській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000149 від 31.10.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.111 КК України.

Підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення 05.01.2026 вручено ОСОБА_9 .

Органом досудового розслідування наразі встановлено такі обставини вчинення кримінального правопорушення.

ОСОБА_9 , будучи громадянкою України, маючи достатній рівень освіти, життєвого досвіду та інтелектуального розвитку для усвідомлення факту здійснення іноземною державою - російською федерацією - шпигунської та підривної діяльності проти України, у тому числі через діяльність її спеціальних (розвідувальних) органів, діючи в період збройної агресії Російської Федерації проти України, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки для суверенітету, територіальної цілісності, обороноздатності та державної безпеки України та бажаючи настання таких наслідків, у невстановленому досудовим розслідуванням місці та час, в період з серпня до початку жовтня 2025 року, діючи умисно, з ідеологічних та корисливих мотивів, з метою заподіяння шкоди суверенітетові, територіальній цілісності, недоторканності та обороноздатності України, прийняла рішення про надання допомоги іноземній державі-агресору - Російській Федерації, в особі її спеціальних (розвідувальних) органів, у проведенні підривної діяльності проти України.

З метою реалізації вказаного злочинного умислу, ОСОБА_9 , використовуючи власний обліковий запис в інтернет-месенджері «Telegram» з назвою «Trixi22070» (id), умисно встановила та підтримувала контакт із представником іноземної держави - Російської Федерації, який використовував обліковий запис « ОСОБА_10 » (id88), та здійснювала збір, фіксацію і передачу відомостей військового характеру, а також інформації щодо об`єктів критичної інфраструктури та об`єктів важливого народногосподарського значення України, для їх подальшого використання в інтересах іноземної держави-агресора.

Зокрема, 15.11.2025 о 06 год 01 хв. громадянка ОСОБА_9 , діючи умисно, з корисливих та ідеологічних мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх можливі наслідки, у тому числі заподіяння шкоди обороноздатності та безпеці України, перебуваючи за адресою: Кіровоградська область, м. Кропивницький, вул. Поповича, буд. 1 (залізнична станція у м. Кропивницький) використовуючи обліковий запис у месенджеріTelegram з назвою «Trixi22070» (id), здійснила цілеспрямований збір та фіксацію відомостей військового характеру, а саме - руху залізничних потягів з військовою технікою, які проходили через залізничний вокзал м. Кропивницького зі сторони м. Запоріжжя у напрямку м. Одеси, після чого умисно передала зазначену інформацію представнику держави-агресора - користувачу Telegram-акаунту « ОСОБА_10 » ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу та діючи в інтересах держави-агресора, 08.12.2025 о 13 год 25 хв. ОСОБА_9 , перебуваючи за адерсою: Одеська область, м. Одеса, Приморський район, площа Митна, 1 (ДП «Одеський морський торговельний порт») використовуючи обліковий запис «Trixi22070» (id), умисно зібрала та передала користувачу Telegram-акаунту « ОСОБА_10 » (id88) інформацію щодо обстановки, функціонування та режиму роботи морського порту м. Одеси, яка могла бути використана для планування та коригування ударів по об`єктах критичної інфраструктури.

18.12.2025 о 17 год 05 хв. ОСОБА_9 , продовжуючи свої злочинні дії, діючи з єдиним злочинним наміром, перебуваючи за адресою: Кіровоградська область, м. Кропивницький, вул. Енергетиків, буд. 20 (КП «Теплоенергетик» (ТЕС м. Кропивницького)), використовуючи обліковий запис «Trixi22070» (id), передала фотозображення об`єкта критичної інфраструктури - КП «Теплоенергетик» (ТЕС м. Кропивницького), що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, м. Кропивницький, вул. Енергетиків, буд. 20, при цьому умисно повідомила відомості щодо місць розташування охорони об`єкта, що свідчить про усвідомлену передачу даних, які знижують рівень захищеності об`єкта та можуть бути використані для підготовки диверсійних або ракетних ударів.

Крім того, 19.12.2025 о 13 год 10 хв., продовжуючи реалізацію злочинного плану, ОСОБА_9 , використовуючи обліковий запис «Trixi22070» (id), повідомила користувача Telegram-акаунту « ОСОБА_10 » (id88) про відсутність на території КП «Теплоенергетик» (ТЕС м. Кропивницького) що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, м. Кропивницький, вул. Енергетиків, буд. 20, підрозділів протиповітряної оборони, прожекторів та охорони, створивши та надіславши відеозапис як підтвердження достовірності наданої інформації, чим фактично здійснила розвідку об`єкта в інтересах держави-агресора.

20.12.2025 о 16 год 12 хв. ОСОБА_9 , перебуваючи за адресою: Кіровоградська область, м. Кропивницький, вул. Героїв України, поблизу електропідстанції «Кіровоградобленерго» (ПС 154/35 кВ) , використовуючи зазначений запис, умисно створила та передала користувачу Telegram-акаунту « ОСОБА_10 » (id88) відеозапис електропідстанції « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (ПС 154/35 кВ), що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, м. Кропивницький, вул. Героїв України, додатково повідомивши про відсутність на об`єкті підрозділів ППО та охорони, чим надала відомості, які безпосередньо можуть бути використані для ураження об`єктів енергетичної інфраструктури України.

Того ж дня, 20.12.2025 о 17 год 15 хв. ОСОБА_9 , діючи з прямим умислом на сприяння діяльності держави-агресора, використовуючи обліковий запис «Trixi22070» (id), перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , передала користувачу Telegram-акаунту « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (id88) координати місцерозташування військової частини НОМЕР_1 в районі АДРЕСА_3 , а також надала детальний опис військової техніки, що перебуває на її території, чим умисно передала відомості військового характеру, поширення яких заборонено, та які становлять загрозу національній безпеці України.

Крім того, 15.12.2025, під час листування в месенджері «Telegram» з обліковим записом « ОСОБА_10 » (ID ), ОСОБА_9 отримала завдання від представника спеціальних служб російської федерації, спрямоване на придбання технічного засобу негласного отримання та передачі інформації - GPS-трекера, з метою його подальшого використання на шкоду інтересам державної безпеки України.

Реалізуючи злочинний умисел, спрямований на надання допомоги іноземній державі та її представникам у проведенні підривної діяльності проти України, та діючи за попередньо отриманими вказівками представника спеціальних служб російської федерації, 15 грудня 2025 року ОСОБА_9 здійснила підбір можливих варіантів GPS?трекерів, після чого свідомо зупинила свій вибір на автономному GPS?трекері TK?STAR TK?905, придатному для прихованого тривалого відстеження та передачі даних про місцезнаходження об`єктів.

Через онлайн-платформу торгівлі «Rozetka» 16.12.2025 ОСОБА_9 здійснила замовлення № 875717867 зазначеного GPS-трекера, при цьому: вказала себе отримувачем товару; зазначила власний номер мобільного телефону; визначила місцем отримання відділення ТОВ «Нова пошта» № 18 у м. Кропивницький, та отримала замовлення 19.12.2025 у відділенні ТОВ «Нова пошта» № 18, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, м. Кропивницький, вул. Набережна, буд. 9, після чого зберігала GPS-трекер до подальших вказівок куратора.

В подальшому 05.01.2026 ОСОБА_9 отримала нове завдання від представника спецслужб російської федерації, яке полягало в активації раніше придбаного GPS-трекера, встановленні в нього SIM-картки та подальшому прихованому розміщенні пристрою на території об`єкта критичної інфраструктури - КП «Теплоенергетик» (ТЕС м. Кропивницький), що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, м. Кропивницький, вул. Енергетиків, буд. 20, з метою збору та передачі даних про місцезнаходження та активність на вказаному об`єкті.

На виконання вказаного злочинного завдання, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх спрямованість на сприяння діяльності іноземної спецслужби, 05.01.2026 ОСОБА_9 встановила в GPS-трекер TK-STAR TK-905 SIM-картку з абонентським номером НОМЕР_2 , після чого о 19 год. 15 хв. цього ж дня здійснила незаконне розміщення зазначеного пристрою на території КП «Теплоенергетик» (ТЕС м. Кропивницький), що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, м. Кропивницький, вул. Енергетиків, буд. 20, перекинувши його через паркан, надавши тим самим іноземній державі допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.

У межах даного кримінального провадження старший слідчий СВ УСБУ в Кіровоградській області ОСОБА_11 звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування щодо підозрюваної ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке розглянуте слідчим суддею та за наслідками такого розгляду - задоволене, постановлено застосувати стосовно ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя прийшов до висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_9 , наявність ризиків, передбачених п. п. 1), 2), 5) ч. 1 ст. 177 КПК України: можливість переховуватися від досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинити аналогічне кримінальне правопорушення або продовжити дане.

Крім того, враховано тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, що є особливо тяжким, передбачає позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років із реальним його відбуванням, особу неповнолітньої підозрюваної, яка до затримання мешкала із матір`ю, характеристики особи та дані про стан здоров`я - не надані.

Із судовим рішенням не погоджується сторона захисту, адвокат підозрюваної ОСОБА_9 - ОСОБА_7 оскаржує ухвалу слідчого судді в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову, якою передати неповнолітню підозрювану ОСОБА_9 під нагляд матері, ОСОБА_8 , та покласти на ОСОБА_8 зобов`язання забезпечувати прибуття її неповнолітньої доньки ОСОБА_9 до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а також її належну поведінку

Свої вимоги умотивовує наступними доводами.

Підозрювана має місце реєстрації проживання у м. Мелітополі Запорізької області, фактично проживає у м. Одесі, мешкає разом із матір`ю.

ОСОБА_9 не має наміру переховуватися від досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню, співпрацює зі слідством.

Прокурором не доведено наявність ризиків для обрання неповнолітній ОСОБА_9 найсуворішого запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, а в матеріалах справи не достатньо доказів, які б свідчили про те, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим у ст. 177 КПК України.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, думку підозрюваної ОСОБА_9 , її законної представниці ОСОБА_8 та її адвоката ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу, думку прокурорки, яка заперечила задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Відповідно до ч. 1, п. 4) ч. 2 ст. 183 КПК України - тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу; запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Стаття 492 Кримінального процесуального кодексу України регламентує застосування до неповнолітнього підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу: ч. 1. За наявності підстав, передбачених цим Кодексом, до неповнолітнього з урахуванням його вікових та психологічних особливостей, роду занять може бути застосовано один із запобіжних заходів, передбачених цим Кодексом; ч. 2. Затримання та тримання під вартою можуть застосовуватися до неповнолітнього лише у разі, якщо він підозрюється або обвинувачується у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, за умови, що застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у статті 177 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Колегія суддів зважає на висновки Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти Російської Федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках: при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд; при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя; при ризику вчинення ним подальших правопорушень; при ризику спричинення ним порушень громадського порядку. Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними і абстрактними.

Колегія суддів ураховує, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

При цьому, колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру. Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна це питання, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.

Встановлено, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, у державній зраді, тобто діяння, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, України: наданні іноземній державі, представнику іноземної організації допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчиненому в умовах воєнного стану.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_9 (факти або інформація, які можуть переконати у тому, що підозрювана могла вчинити правопорушення) підтверджується: протоколом огляду від 05.01.2026, протоколом проведення НСРД від 02.01.2026 у формі зняття інформації з електронних телекомунікаційних мереж стосовно ОСОБА_12 , протоколом проведення НСРД від 02.01.2026 у формі проведення візуального спостереження стосовно ОСОБА_9 , протоколом огляду місця події від 06.01.2025, протокол огляду мобільного телефону ОСОБА_9 від 06.01.2026, протоколом огляду GPS трекеру від 06.01.2026.

Ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (рішення ЄСПЛ «Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови»).

Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи, позицію ЄСПЛ, яка висвітлена в рішенні від 20 травня 2010 року у справі «Москаленко проти України», - суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначено, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Рішенням ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» визначено: «Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід - необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться».

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 111 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, і карається позбавленням волі на строк до 15 років або довічним позбавленням волі.

Також, відповідно до ст. 178 КПК України, враховуються й наступні обставини.

Підозрювана ОСОБА_9 є неповнолітньою, не заміжньою, утриманців не має, безробітна, не навчається, мешкала разом з матір`ю, характеризуючих даних та відомостей про стан здоров`я у матеріалах клопотання - не встановлено.

В судовому засіданні дослідженою характеристикою з місця навчання підозрюваної, встановлено вкрай негативні відклики про її особу.

Неповнолітня підозрювана ОСОБА_9 , фактично, не має міцних соціальних зв`язків.

Наведені вище обставини свідчать, що стороною обвинувачення надано достатньо доказів, які б свідчили про наявність підстав та необхідність застосування до ОСОБА_9 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, навіть за умови що вона неповнолітня, оскільки менш суворий запобіжний захід не може гарантувати належну поведінку підозрюваної, строк якого слід обліковувати з моменту затримання підозрюваної.

Враховуючи зазначене вище у сукупності, можливо стверджувати про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Зокрема, підозрювана ОСОБА_9 , зважаючи на тяжкість інкримінованого злочину та добре усвідомлюючи міру покарання, що може їй загрожувати, об`єктивно може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності (в тому числі - на тимчасово окупованих та непідконтрольних територіях держави, а, беручи до уваги, що підозрюваній інкримінується злочин, в ході вчинення якого інкриміновано підтримання нею зв`язку із представниками держави агресора, є підстави допускати, що підозрювана може вчинити спробу залишити країну).

Враховуючи, що кримінальне правопорушення, яке ставиться в провину ОСОБА_9 , вчинено нею в умовах воєнного стану, поєднане із сприянням співробітнику спецслужб країни агресора, тобто рф, а також беручи до уваги спосіб, за якого ОСОБА_9 можливо вчинено кримінальне правопорушення, що ретельно приховувалось підозрюваною, приймаючи до уваги, що з моменту затримання підозрюваної та застосування до неї запобіжного заходу пройшов незначний проміжок часу, а стороною обвинувачення на цій стадії досудового розслідування здійснюється збір та відшукання доказів вчинення кримінального правопорушення, можливо стверджувати про реальний ризик з боку підозрюваної знищення, приховування або спотворення речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Також, зважується й на те, що ОСОБА_9 , як зазначалось, інкриміновано вчинення злочину в умовах воєнного стану поєднаного у сприянні співробітнику спецслужб країни агресора, умисно, з корисливих мотивів, та, з огляду на кількість разів передачі ОСОБА_9 даних щодо об`єктів критичної інфраструктури на території України, можливо виснувати, що означене свідчить про наявність цілком реального ризику вчинити ОСОБА_9 інших подібних кримінальних правопорушень чи продовжити дане кримінальне правопорушення.

Зазначене може свідчити про підвищену суспільну небезпечність неповнолітньої підозрюваної.

З огляду на наведені вище обставини у їх сукупності, колегія суддів прийшла до висновку, що слідчий суддя місцевого суду правильно оцінив наявні ризики та обґрунтовано задовольнив клопотання органу досудового розслідування, застосувавши стосовно ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Застосування щодо підозрюваної ОСОБА_9 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою обумовлено процесуальною необхідністю та є доцільним у межах даного кримінального провадження, оскільки більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст. 176 КПК України, на даній стадії провадження не зможуть забезпечити належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, також запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а у такому випадку не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

Отже, обраний стосовно підозрюваної ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, за наведених обставин, з урахуванням встановлених ризиків, не є надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; тримання підозрюваного під вартою у конкретному випадку виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Доводи апеляційної скарги сторони захисту з приводу необґрунтованості підозри та неврахування слідчим суддею вимог ст. ст. 177-178 КПК України, - спростовуються зазначеним вище.

Посилання захисту про необхідність передання неповнолітньої підозрюваної під нагляд матері є необґрунтованими, оскільки, як правильно зазначив слідчий суддя місцевого суду, обставини, за яких вчинений, інкримінований неповнолітній ОСОБА_9 , злочин, свідчать про неналежний нагляд матір`ю за донькою, що і дало можливість останній чинити (як інкриміновано досудовим розслідуванням) протиправні дії.

Доводи захисника, що перебування ОСОБА_9 за місцем спільного проживання з матір`ю надасть можливість контролю над нею, є сумнівними, оскільки матір підозрюваної тривалий час не була обізнана, чим займається її неповнолітня донька, не знала дійсну мету поїздки в інший населений пункт, який знаходиться на значній відстані, та проживання у цьому населеному пункті, не контролювала, яким коштом її неповнолітня безробітна донька оплачує поїздку та проживання у іншому місті.

Вказане свідчить про те, що матір`ю неповнолітньої ОСОБА_9 втрачений контроль над своєю дитиною.

Крім того, як встановлено, законний представник ОСОБА_8 повідомила про те, що вона офіційно працює, тому повинна перебувати на робочому місці, отже є не переконливим те, що вона зможе забезпечити у свій робочий час належну поведінку її доньки ОСОБА_9 , яка не навчається, не працює, а тому може розпоряджатися наявним вільним часом на власний розсуд .

Не враховуються також твердження захисту про те, що ОСОБА_9 через свій неповнолітній вік не могла сповна усвідомлювати значення своїх дій, їх наслідки, можливе настання негативних наслідків.

По-перше, можливість усвідомлювати особою свої дії та керувати ними - визначається спеціальною процесуальною процедурою, шляхом призначення проведення відповідної експертизи. І оцінка такого джерела доказу - є прерогативою суду першої інстанції у ході судового слідства.

Однак, зауважується на те, що, як встановлено, захистом заявлялось про те, що, у ході спілкування з куратором країни агресора, останній почав погрожувати ОСОБА_9 передати матеріали відносно неї до СБУ, і по цій причині ОСОБА_9 , злякавшись можливих негативних для неї наслідків, продовжила вчиняти злочинні дії, боялась бути викритою.

Вказаний факт може бути розцінений як те, що підозрювана ОСОБА_9 повною мірою усвідомлювала, що її дії є протизаконними.

Таким чином, доводи захисту - свого підтвердження не знайшли.

Відтак, беручи до уваги зазначене, виходячи з положень ст. 177-178 КПК України, ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та матеріалів справи, колегія суддів приходить до висновку про законність постановленого слідчим суддею судового рішення, тому залишає оскаржувану ухвалу слідчого судді - без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , який здійснює захист підозрюваної ОСОБА_9 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Подільського районного суду м. Кропивницького від 07.01.2026 про застосування стосовно підозрюваної ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів в межах строку досудового розслідування, 20 години 45 хвилин 05.01.2026 до 05.03.2026 включно, - залишити без змін.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4