Справа № 642/5925/25
Провадження № 1-кп/642/596/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2025 року Холодногірський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові, кримінальне провадження №0000542 від 13.04.2025 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бельци, республіки Молдова, громадянина України, українця, із вищою освітою, розлученого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,

встановив:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи достеменно обізнаним про введення військового стану починаючи з 05 год. 30 хв., 24 лютого 2022 року відповідно до Указу Президента №573/2022 від 12.08.2022, строк дії якого неодноразово продовжувався, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" від 12.05.2015, вчинив умисний корисливий злочин проти власності за наступних обставин.

Так, ОСОБА_5 , 11.04.2025 року, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, але не пізніше 18 години 20 хвилин, як водій служби On Taxi на автомобілі марки «Renault Megane» білого кольору , д.н.з. НОМЕР_1 , отримав замовлення на свій мобільний додаток, щодо перевезення пасажира з вул. Драгомирівська, буд. 2 в м. Харкові до вул. Зброярська, буд. 10/14 в м. Харкові. Прибувши за адресою м. Харків, вул. Драгомирівська, 2, звідки забрав ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перебувала в стані алкогольного сп`яніння, та попрохала ОСОБА_5 , по дорозі зробити зупинку на автозаправній станції «ОККО», розташованій за адресою м. Харків, проспект Аерокосмічний, буд.185 з метою придбання алкогольних напоїв. Після здійснення покупок на автозаправній станції, ОСОБА_6 повернулась до вищевказаного автомобіля, сіла на переднє пасажирське сидіння, тримаючи вищезазначений телефон в руках, після чого останні продовжили рух у напрямку адреси АДРЕСА_2 .

Після завершення поїздки, ОСОБА_5 висадив потерпілу за адресою м. Харків, вул. Зброярська, буд. 10/14, та поїхав з місця.

Після перевезення потерпілої ОСОБА_6 , ОСОБА_5 в період часу з 11.04.2025 до 04.06.2025 помітив в салоні автомобіля «Renault Megane» білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 . мобільний телефон марки Xiaomi Radmi Note 13 8/256 Ice Blue IMEI 1 НОМЕР_2 , IMEI 2 НОМЕР_3 , обладнаний двома сім-картками мобільних операторів «київстар» НОМЕР_4 , та «лайфселл» НОМЕР_5 у робочому стані вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №5348 від 08.07.2025 становить 5999 грн.00 коп. та власником якого є ОСОБА_6 , достовірно знаючи, що телефон йому не належить, реалізовуючи свій злочинний умисел, оцінивши ситуацію, що склалася, впевнившись, що за його діями ніхто, як на його думку, із сторонніх осіб не спостерігав, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, в умовах воєнного стану, введеного на території України, непомітно для оточуючих, заволодів вказаним мобільним телефоном, залишивши у себе в користуванні.

При цьому ОСОБА_5 усвідомлював, що телефон не вийшов з володіння ОСОБА_6 та остання може повернутись за мобільним телефоном, а також, що в телефоні маються сім-картки, які слід розцінювати як індивідуальну ознаку майна, за якою можна визначити власника.

Тобто ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи можливості повідомити про знайдений телефон ОСОБА_6 , яка його загубила, повернути його останній, або заявити про знахідку до Національної поліції України, усвідомлюючи, що існує реальна можливість з`ясувати інформацію про законного власника мобільного телефону, не вжив належних заходів для знайденого мобільного телефону.

Таким чином, ОСОБА_5 виконав усі дії, які вважав за необхідне, для досягнення своєї злочинної мети, спрямованої на таємне заволодіння чужим майном, належним ОСОБА_6 .

Після цього, ОСОБА_5 , звернувши на свою користь викрадене майно, з місця скоєння злочину зник, розпорядившись в подальшому ним на власний розсуд, передавши в користування іншій особі.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_5 спричинив потерпілій ОСОБА_6 , матеріальні збитки на загальну суму 5999 грн.00 коп.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

На підставі ст. ст. 468, 469, 470, 472 КПК України, 25.09.2025 року між прокурором Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 , за участю захисника адвоката ОСОБА_4 , укладено угоду про визнання винуватості, згідно якої підозрюваний ОСОБА_5 , повністю і беззастережно визнає свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та погоджується на призначення покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років. При цьому сторони дійшли згоди щодо звільнення від відбування покарання з випробуванням у відповідності до норм ст. 75, 76 КК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 2 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена, зокрема, у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або внаслідок обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Крім цього, відповідно до положень п.3 ч.4 ст. 469 КПК України потерпіла ОСОБА_6 надала суду заяву у якій виклала свою згоду на укладання вказаної угоди про визнання винуватості та не заперечувала проти узгодженого між прокурором та ОСОБА_5 покарання.

Враховуючи викладене, а також те, що укладення угоди сторонами є добровільним, умови угоди не суперечать вимогам чинного законодавства, відповідають інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, суд затверджує дану угоду.

Керуючись ст.ст. 371, 374, 394 ч. 4, 473, 474, 475 КПК України, суд,-

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 25 вересня 2025 року у кримінальному провадженні №0000542 від 13.04.2025р. між прокурором Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 , за участю захисника, адвоката ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 роки з покладенням на нього відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи у справі № 5348 від 08.07.2025 року, в сумі 4241 (чотири тисячі двісті сорок одну) гривень.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді від 20.06.2025 р. скасувати.

Речові докази: мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi Note 13 8/256 Ice Blue», що знаходяться в кімнаті речових доказів ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області - повернути потерпілій ОСОБА_6 , як їй належний.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений: обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Апеляційна скарга на вирок подається до Харківського апеляційного суду через Холодногірський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: