Дата документу 17.11.2025 Справа № 317/3674/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №317/3674/21 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/918/25 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула 17 листопада 2025 року у місті Запоріжжі в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який має неповну середню освіту, неодружений, дітей не має, не працює, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 в режимі відеоконференції з приміщенням ДУ «Криворізька УВП №3».

Захисник-адвокат ОСОБА_8 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 28 липня 2025 року, яким ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк сім років три місяці.

Арешт майна, накладений на підставі ухвали слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області від 19 серпня 2021 року (на речові докази) - скасовано.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишено у виді тримання під вартою у Запорізькому слідчому ізоляторі.

Строк покарання ОСОБА_6 ухвалено обчислювати з моменту його затримання - з 16 серпня 2021 року.

Вирішена доля речових доказів.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_8 просить оскаржуваний вирок суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що незаконність оскаржуваного вироку полягає в тому, що дії ОСОБА_6 були неправильно кваліфіковані за ч.2 ст. 121 КК України замість ч.1 ст.125 КК України і, відповідно, було призначено за більш тяжкою частиною статті більш суворе покарання, що порушило вимоги ст.65 КК України.

Також, захисник вважає, що суд першої інстанції прийняв доводи виключно сторони обвинувачення, зробив висновки, які не відповідають обставинам справи, що є підставою для скасування вироку.

Так, захисник зазначає, що подія злочину, у вчиненні якого обвинувачувався ОСОБА_6 , не мала жодного прямого свідка.

В дійсності невідомо (і це вже не може бути об`єктивно встановлено) також, де саме ОСОБА_9 отримала дані удари.

Обвинувачення (в частині встановлення фактів хто саме, де, і в якій кількості наносив удари ОСОБА_9 ), починаючи з моменту досудового слідства ґрунтувалося виключно на самообмові обвинуваченого - показаннях, які він надавав в райвідділі поліції одразу після фактичного доставляння до райвідділу - 14 серпня 2021 року.

Суд першої інстанції не надав оцінки тій обставині, що ОСОБА_6 був фактично і незаконно позбавлений волі - проти своєї волі утримувався у райвідділі поліції без офіційного затримання і без складання протоколу затримання в період з 14 серпня 2021 року по 16 серпня 2021 року) - і саме в цей період у нього були відібрані визнавальні показання, при відсутності інших об`єктивних доказів скоєння ним правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Під час допиту в суді першої інстанції в судовому засіданні від 22 листопада 2024 року ОСОБА_6 заявив в суді, що самообмовив себе під час досудового розслідування під фізичним і психічним тиском співробітників поліції.

Судова медична експертиза ОСОБА_6 від 17 серпня 2021 року підтверджує наявність на його тілі побоїв.

Під час надання показань в суді 22 листопада 2024 року ОСОБА_6 відмовився від показань, які він давав в період незаконного тримання в райвідділі.

ОСОБА_6 підтвердив тільки нанесення 2 ударів на початку конфлікту (хоч і небезпечних, але не смертельних), і визнав себе винним виключно за ч.1 ст.125 КК України (легкі тілесні ушкодження) та заперечував спричинення ним інших численних ударів, від яких настала смерть потерпілої.

Крім того, ОСОБА_6 наполягав на тому (і це узгоджується з іншими матеріалами справи), що ОСОБА_9 вела асоціальний спосіб життя, дуже сильно зловживала спиртними напоями, періодично розставалася із ОСОБА_6 (у тому числі - після конфлікту 08 серпня 2021 року і нанесення ОСОБА_6 двох легких ударів), могла сваритися із іншими особами.

ОСОБА_6 стверджував, що в нього не було ніяких причин «забивати» ОСОБА_9 до смерті, оскільки вона була єдиним, що у нього було в житті.

Мотиву наносити травми ОСОБА_9 , які призведуть до смерті, у ОСОБА_6 також не було.

Суд першої інстанції не взяв до уваги важливі для справи показання свідка ОСОБА_10 про те, що саме ОСОБА_6 (в його фактичних сімейних відносинах з ОСОБА_9 ) ніс відповідальність за сім`ю, був годувальником сім`ї ( ОСОБА_9 жила за його рахунок), працював, на відміну від ОСОБА_9 , значно рідше вживав алкоголь, намагався надавати останній позитивний приклад, був особою, на якій ця сім`я трималася (це також підтверджує те, що у ОСОБА_6 , у якого не було нікого, крім ОСОБА_9 і у якої він мешкав, не було жодного мотиву «забивати до смерті» потерпілу.

Також, ОСОБА_6 наполягав в суді, що численні удари, які привели до смерті ОСОБА_9 , нанесли їй інші малолітні особи, які були по сусідству і також вживали спиртні напо,ї і з якими ОСОБА_9 мала конфлікт.

Виходячи з вищенаведеного, сам ОСОБА_6 визнав себе винним у злочині, передбаченому ч.1 ст.125 КК України.

Беззаперечні докази на підтвердження пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення відсутні і вже не можуть бути отримані.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_6 вчинив насильницький злочин за таких обставин:

Між ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , протягом кількох років спільного сімейного проживання склалися стійкі конфліктні відносини, що виражалися в частих сварках, під час яких ОСОБА_6 неодноразово наносив ОСОБА_9 тілесні ушкодження.

Так, 08 серпня 2021 року, близько 19 години 00 хвилин, ОСОБА_6 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_9 , після спільного вживання алкогольних напоїв, на ґрунті стійких особистих неприязних відносин, під час побутової сварки, діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_9 , знаходячись у спільній спальній кімнаті, умисно наніс долонею правої руки один удар в ліву частину голови ОСОБА_9 , від чого остання втратила здатність до спротиву та впала на підлогу. Піднявшись, ОСОБА_9 пішла в свою окрему кімнату, а ОСОБА_6 пішов за нею та знаходячись в кімнаті ОСОБА_9 , наніс останній долонею правої руки два удари в область голови зліва та два удари кулаком правої руки в область носу та губ, від яких вона впала на підлогу.

Далі, в період з 08 серпня 2021 року по 14 серпня 2021 року, внаслідок нанесених ОСОБА_6 ударів, стан здоров`я потерпілої ОСОБА_9 погіршувався, внаслідок чого 14 серпня 2021 року вона була госпіталізована у непритомному стані до КНП «Міська лікарня № 9» ЗМР з діагнозом: важка черепно-мозкова травма; забій головного мозку важкого ступеня; гостра субдуральна гематома правої півкулі головного мозку; дислокаційний синдром; забій м`яких тканин голови, обличчя.

Внаслідок нанесених ОСОБА_6 ударів, ОСОБА_9 було завдано такі тілесні ушкодження:

- закрита внутрішньочерепна травма - синці навколо очей; крововилив у м`які тканини голови на рівні зовнішнього кута лівого ока, у потиличній ділянці справа, субдуральна гематома над правою півкулею та на основі черепа справа, загальним об`ємом 180 см3, субарахноїдальний крововилив та забій мозку на зовнішній поверхні правої скроневої долі;

- крововилив у м`які тканини на рівні верхньо-внутрішнього квадранту правої сідниці, що підтверджується висновком експерта № 5351 від 01 листопада 2021 року.

Закрита внутрішньочерепна травма виникла внаслідок не менше ніж двох ударних травматичних дій тупим предметом (предметами) у обличчя та у праву ділянку справа, має ознаки тяжких тілесних ушкоджень, які в даному випадку призвели до настання смерті, знаходиться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Внаслідок отримання вказаних тілесних ушкоджень, ІНФОРМАЦІЯ_3 о 06:15 год. ОСОБА_9 померла в КНП «Міська лікарня № 9» ЗМР під наглядом лікарів.

Згідно з висновком експерта № 5351 від 01 листопада 2021 року, смерть ОСОБА_9 настала від закритої внутрішньочерепної травми з крововиливами під оболонками мозку, з забоєм мозку, що призвела у посттравматичному періоді до поліорганної недостатності.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги захисника; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів доходить таких висновків.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції під час розгляду цього кримінального провадження зазначених вимог закону дотримався, ретельно дослідив зібрані по справі докази в їх сукупності, надав цим доказам належну юридичну оцінку, правильно встановив фактичні обставини справи та обґрунтовано визнав ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, а саме умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що під час розгляду провадження в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнавав, а надаючи показання, фактично визнавав частково та пояснив суду, що 08 серпня 2021 року він знаходився вдома за адресою: АДРЕСА_1 , разом з ними був брат ОСОБА_11 , вживали втрьох алкогольні напої, з ОСОБА_12 . Потім ОСОБА_13 пішов додому і у них з ОСОБА_12 відбувся словесний конфлікт, у них зламалося «Т-2 телебачення», він спробував його ремонтувати, у нього не виходило, тому ОСОБА_14 вдарив і розбив пристрій «Т-2». ОСОБА_12 почала його корити, що він все ламає, а не ремонтує. Вона «варнякала» на нього, була у стані сп`яніння, щоб її заспокоїти ОСОБА_6 ударив її рукою по її обличчю, від чого вона ще більше стала лаятися на нього, тому він вдарив її ще один раз по обличчю долонею, потім пішов на вулицю, з нею того вечора вже не спілкувалися, вона була у своїй кімнаті і читала книгу, а він спав у іншій кімнаті. 09 серпня 2021 року він прокинувся і спитав у ОСОБА_12 , як її стан, вона сказала, що нормально, але після випитого трохи погано. Він запропонував випити, вона погодилась, ОСОБА_6 пішов до ОСОБА_15 , купив з ним пляшку 0,75 л самогону, і вони прийшли до ОСОБА_12 . По дорозі він ОСОБА_13 розказав про конфлікт з ОСОБА_12 і, що він підняв на нею руку. Вдома сиділи, випили, у ОСОБА_12 під правим оком проявлявся синець від його ударів. ОСОБА_12 на нього трохи ображалась. Потім ОСОБА_13 пішов додому, а ОСОБА_6 залишився вдома, ОСОБА_16 11 серпня 2021 року вранці він пішов на роботу у с.Володимирівське (на будівництво). По дорозі в с.Лукашево він придбав пляшку горілки і м`яса. Підходячи додому, зустрів ОСОБА_17 , він погодував своїх собак і вони разом з ним прийшли до ОСОБА_12 . Сіли, випили, поговорили. ОСОБА_13 пішов додому, ОСОБА_6 ліг відпочивати, ОСОБА_12 читала книжку. О 04.00 год. 12 серпня 2021 року будильник спрацював, він підійшов до ОСОБА_12 і сказав що йде на роботу. Відпрацював до 14.00 години, і поїхав додому. Приїхав додому, двері були зачинені, ніхто не відкривав, через вікно побачив, що ОСОБА_12 лежить у своєму ліжку. За допомогою ножівки по металу відчинив двері, зайшов до будинку, підійшов до ОСОБА_12 , у неї був «предінсультний стан», одне око лише відкрито, кінцівки не працювали, річ невиразна. Він пішов до ОСОБА_17 , який був у нетверезому стані, він сказав, що не приходив до їх будинку, оскільки ОСОБА_6 був на роботі. У ОСОБА_12 були губи з засохлою кров`ю, спідниця була піднята до грудей, нижню білизну влітку вона не одягала. Разом з ОСОБА_13 стали її питати, що відбулося, вона казала невиразно, але зрозумів, що були якісь «малолітки» і намагалися її зґвалтувати. З ОСОБА_13 вирішили наступного дня викликати «швидку допомогу» ОСОБА_12 , якщо її стан не покращиться. Вранці стан ОСОБА_12 не покращився, прийшов нетверезий ОСОБА_13 , прийшла ОСОБА_18 , її подруга, спитала, де ОСОБА_12 . ОСОБА_6 не хотів, щоб вона знала про це і сказав, що ОСОБА_12 уїхала до сестри у місто Дніпропетровськ, сусідка у це не повірила. Тоді він сказав, що виявив ОСОБА_12 у поганому стані. ОСОБА_18 , після того як увійшов ОСОБА_13 , зайшла до ОСОБА_12 і почала з нею спілкуватися. ОСОБА_18 сказала, щоб викликали «швидку допомогу». До цього він міряв у ОСОБА_12 температуру, була 38,8. Приблизно о 22.00 год. він викликав «швидку допомогу». Приїхала «швидка», ОСОБА_12 зробили 2 уколи, у ОСОБА_12 спитали дозвіл госпіталізувати її, на що ОСОБА_12 покачала головою (ні), він спитав у лікаря скільки коштів треба для томографії голови, лікар не наполягав на госпіталізації, тому ОСОБА_6 підписав відмову. 14 серпня 2021 року він намагався позичити у брата гроші, телефонував йому. Прийшла ОСОБА_18 , допомагала збирати речі до лікарні. Потім зателефонував брат і сказав, що грошей немає. ОСОБА_6 пішов до ОСОБА_15 , ніхто не вийшов, виявилось, що ОСОБА_13 п`яний. Потім ОСОБА_6 пішов до ОСОБА_19 (біля 12.00 год.), вдома її не було, телефонував їй, не додзвонився. Прийшла ОСОБА_18 . Потім він знов пішов до ОСОБА_20 , розказав, що відбулося. Він пішов додому, з магазину повернулася ОСОБА_18 , вона купила йогурт для ОСОБА_12 , і він з ложечки годував ОСОБА_12 . Потім прийшли ОСОБА_12 і син ОСОБА_21 , стали питати, побачили у ОСОБА_12 синці, ОСОБА_21 казав на ОСОБА_6 . ОСОБА_21 викликав «швидку допомогу». Приїхала «швидка» і забрала ОСОБА_12 до лікарні, до цього її оглянули і зробили укол. Кров, що була на килимі, текла з місця, де ОСОБА_12 робили укол. ОСОБА_21 потім в той же день викликав поліцію і повідомив ОСОБА_6 про це.

Також, обвинувачений ОСОБА_6 додав, що 12 серпня 2021 року ОСОБА_22 йому повідомила про «малоліток». До поліції щодо дій невстановлених осіб стосовно його співмешканки ОСОБА_12 він не звертався (щодо побоїв, можливого ґвалтування), не повідомив про «малоліток» і «швидку допомогу», в тому числі оператора «103» (13 серпня 2021 року та 14 серпня 2021 року). До 08 серпня 2021 року також бувало, що він наносив удари ОСОБА_23 . Після 08 серпня, крім двох ударів, він більше не наносив їй удари, не бив її, від його ударів того дня ОСОБА_12 не падала на підлогу, потім наніс ще один удар, знов вона не падала, інші удари він не наносив. При проведенні слідчого експерименту був присутній захисник, під час слідчого експерименту на нього вплив ніхто не здійснював, але він казав неправду, оскільки його били «опера» поліції і обіцяли ч.1 ст.121 КК України, при тому, як класти манекен йому не говорили, казали про це до слідчої дії, зазначив, що лише зараз вперше, під час допиту у суді про це заявляє, раніше до правоохоронних органів із заявою про це він не звертався.

Обвинувачений пояснив, що шкодує, що все так відбулось, він ОСОБА_12 такого не бажав.

ОСОБА_6 , виступаючи в судових дебатах, сформулював своє відношення до обвинувачення таким чином: він визнав, що наніс ОСОБА_24 два удари, але легкі, від яких неможливо померти. З огляду на зазначене, він не згоден з кваліфікацією його дій за ч.2 ст.121 КК України, а лише за ч.1 ст.125 КК України - саме за легкі тілесні ушкодження. Які саме з нанесених ударів він визнає, ані в ході судового розгляду, ані під час досудового розслідування не вказував.

Також ОСОБА_6 серед підстав для змінення кваліфікації вказав, що вважає, що огляд місця події, що був проведений слідчим, був проведений як обшук, а це є суттєвим процесуальним порушенням.

ТУ ДБР не проводить належним чином кримінальне провадження за його заявою, а тому вважає, що це також є підставами для сумнівів, які необхідно рахувати на його користь.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що, незважаючи на фактично не визнання своєї вини ОСОБА_6 , вина останнього у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, при викладених у вироку суду обставинах повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Мотивуючи свій висновок про винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд першої інстанції послався на докази, що зібрані у встановленому законом порядку, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до приписів ст.94 КПК України.

Так, свідок ОСОБА_10 щодо обставин провадження пояснила, що товаришувала з ОСОБА_24 , яка співмешкала з ОСОБА_6 , який був набагато за неї молодшим. ОСОБА_9 обіцяла їй 9-10 серпня принести зелень, але не приходила та не відповідала на телефонні дзвінки. 12 серпня 2021 року ОСОБА_25 сама прийшла до ОСОБА_26 додому. Але в дворі був ОСОБА_6 , який не впустив її до хати, а повідомив, що ОСОБА_9 нібито поїхала до сестри до міста Дніпра. На це ОСОБА_25 відповіла, що у ОСОБА_9 немає такої сестри та хотіла пройти до будинку, а ОСОБА_6 не пустив та пояснив, що ОСОБА_9 лежить п`яна, відпочиває. Таке пояснення ОСОБА_25 влаштувало і вона пішла. Наступного дня, ввечері 13 серпня 2021 року ОСОБА_27 прийшов до ОСОБА_25 та попросив взяти тонометр, виміряти ОСОБА_9 тиск. ОСОБА_25 взяла тонометр та свої таблетки від тиску та прийшла додому до ОСОБА_26 . ОСОБА_26 лежала у кімнаті на ліжку, зовсім не рухалась. ОСОБА_25 підняла її руки, але та безвольно опустилась. Стала плескати по щоках, але ОСОБА_26 не реагувала, лише відкрила очі. ОСОБА_6 розповів, що коли він прийшов з роботи, ОСОБА_26 лежала на підлозі. Став розповідати, що вона можливо випивала з малолітніми особами, та розповіла йому, що вони її побили. ОСОБА_25 заперечила це, та сказала, що ОСОБА_26 ніколи не мала справи з малолітніми особами, та стала наполягати на виклику швидкої. Лікарі оглянули ОСОБА_26 та запропонували госпіталізацію. ОСОБА_27 сказав, що він заперечує госпіталізацію, оскільки у нього немає грошей на лікування. Швидка уїхала. Наступного дня ОСОБА_25 знову прийшла додому до ОСОБА_26 . ОСОБА_26 була у тому ж стані, а ОСОБА_27 сказав, що намагався її нагодувати борщем, але вона не їла. ОСОБА_25 пішла до магазину, купила ряженку та спробувала нагодувати ОСОБА_26 , але не змогла. Тоді ОСОБА_25 відвела ОСОБА_27 до ОСОБА_28 , щоб викликати швидку. Син ОСОБА_26 поїхав з матір`ю до лікарні по швидкій.

В кімнаті, в якій свідок побачила, ОСОБА_26 , остання знаходилась, коли вони з ОСОБА_27 сварилися. Свідок також додала, що ОСОБА_26 з ОСОБА_27 постійно сварилися. ОСОБА_6 працював та заробляв гроші, а ОСОБА_9 не працювала та забагато вживала спиртного. ОСОБА_9 провокувала ОСОБА_6 на сварки, але до неї з приводу побиття ОСОБА_29 не зверталась. В момент виявлення ОСОБА_9 свідок бачила у неї тілесні ушкодження у вигляді синців на обличчі, на обох руках, на тілі. До подій 14 серпня свідок бачила ОСОБА_9 за тиждень. ОСОБА_6 наполягав на тому, що він був на роботі, а ОСОБА_26 упала.

Від допиту свідків ОСОБА_30 , ОСОБА_31 прокурор відмовився в ході судового розгляду у зв`язку з неможливістю встановленні їх місця знаходження.

На допиті вказаних свідків сторона захисту не наполягала. Відповідно до вимог ст.23 КПК України судом відмова прокурора прийнята.

Також, суд першої інстанції послався на відомості з таких документів:

- згідно з рапортом від 14 серпня 2021 року о 18-39 годині надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що за адресою АДРЕСА_1 виявила ОСОБА_9 з ЗЧМТ. Зі слів сина її близько трьох днів тому побив співмешканець (т.1 а.п.84);

- 05 жовтня 2021 року було зареєстровано повідомлення про те, що ОСОБА_9 померла в реанімації, була побита співмешканцем (т.1 а.п.85);

- 14 серпня 2021 року до Запорізького ВП № 6 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_32 подав заяву про вчинення кримінального правопорушення, а саме про нанесення його матері тілесних ушкоджень, у зв`язку з чим вона була доставлена до міської лікарні (т.1 а.п.86);

- згідно з наданою інформацією КНП «Територіальним медичним об`єднанням «Обласним центром екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Запорізької обласної Ради від 18 жовтня 2021 року 13 серпня 2021 року о 13-08 год. на диспетчерський пульт 103 зареєстровано звернення про екстрену медичну допомогу за адресою АДРЕСА_2. 14 серпня 2021 року о 16-47 год. знову виклик екстреної допомоги за тією ж адресою (т.1 а.п.87-89);

- слідчим 29 жовтня 2021 року було проведено огляд файлів аудіо запису мовного реєстратора оператора 103, наданого КНП «ТМО Обласним центром екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» ЗОР. Зі змісту аудіо запису встановлено, що чоловік викликає лікаря швидкої у зв`язку з підозрою на інсульт у жінки. При цьому ретельно розповідає, що інсульт міг трапитися напередодні, що жінка лежить в будинку, не встає. Погано розмовляє, у жінки розбиті губи, та в наявності синці. Але нічого не вдіяв, а вирішив, що воно саме пройде. Виміряли тиск.

При цьому чоловік повідомив черговій, що весь день перебував разом з жінкою. При цьому з`ясовується, що напередодні від госпіталізації відмовилися.

Ще один запис, з якого зрозуміло, що викликають лікаря жінці з розбитим обличчям, яка лежить в будинку два дні. Жінка втратила свідомість (т.1 а.п.90-93);

- відповідно до дослідженого протоколу огляду місця події від 14 серпня 2021 року, огляд з 22-00 до 22-18 години, з додатками (з фототаблицями, відеозаписом, стенограмою, т.1, а.п. 95-118), місцем події є територія домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , яка огороджена дерев`яним парканом, вхід на територію вільний. Вхідні двері будинку дерев`яні, запірні пристрої без пошкоджень, двері виходять у двір. При вході розташовано приміщення 1, є кімнати №№ 2, 3, 4, 5, 6, 7. У кімнаті №7 під лівою стіною встановлено розстелене ліжко, на доріжці виявлено нашарування речовини бурого кольору (РБК) у вигляді плями, розмірами 7х8 см. В місці розташування плями з доріжки зроблено виріз, який упаковано у паперовий конверт. Біля ліжка на підлозі виявлено нашарування РБК у вигляді плям на площі близько 10х12 см, за допомогою марлевого тампона зроблено змив РБК, який разом з контрольним зразком марлі упаковано в паперовий конверт. На обшивці матрацу на ліжку виявлено нашарування РБК у вигляді плями, розмірами близько 3х4 см. Зроблено виріз тканини з РБК, який упаковано в паперовий конверт. У приміщенні №2, на столі виявлена попільниця, в якій знаходяться недопалки цигарок, у кількості чотирьох штук, які загорнуто кожен окремо в паперові згортки, умовно пронумеровано та упаковано в паперовий конверт.

Вказані виявлені речі були вилучені та визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, що також підтверджується постановою про визнання речовим доказом та долучення до матеріалів провадження від 15 серпня 2021 року (т.1 а.п. 119-123);

- згідно з висновком судово-медичної цитологічної експертизи №2666 від 19 серпня 2021 року (т.1 а.п. 208), кров ОСОБА_6 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0.

Відповідно до висновку судово-медичної цитологічної експертизи №3035 від 06 жовтня 2021 року (т.1 а.п. 135-139), кров ОСОБА_9 належить до групи А (ІІ) Rh (+), кров ОСОБА_6 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0. ОСОБА_6 належить до категорії видільників (Se) групових антигенів, що встановлено дослідженням зразку його слини, висушеної на марлі. В його слині виявлений супутній антиген Н. При судово-цитологічному дослідженні недопалку І цигарки з фільтром жовто-коричневого кольору (з майже не збереженим написом) (об`єкт №1), недопалку ІІ цигарки з фільтром білого кольору зі смужками сріблястого кольору, з маркуванням «STRONG» (об`єкт №2), недопалку ІІІ цигарки з фільтром жовто-коричневого кольору, без маркування (об`єкт №3), недопалку ІV цигарки з фільтром жовто-коричневого кольору з маркуванням «MARBLE» (об`єкт №4), знайдена слина без домішки крові, при встановленні групової належності якої виявлені антигени А і Н, що не виключає її походження від особи (осіб) з групою крові А з ізогемаглютиніном анти-В та супутнім антигеном Н видільника групових антигенів, в тому числі від підозрюваного ОСОБА_6 . Походження слини від ОСОБА_9 не виключається. При сумісному викурюванні даних цигарок декількома особами домішка слини особи (осіб) групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В не виключається.

Згідно з висновком судово-медичної цитологічної експертизи №3036 від 07 жовтня 2021 року (т.1 а.п. 131-134), кров ОСОБА_9 належить до групи А (ІІ) Rh (+), кров ОСОБА_6 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0 з супутнім антигеном Н. При судово-цитологічному дослідженні фрагментів І,ІІ тканини (об`єкти №1, 2) встановлена наявність крові людини та виявлені антигени А і Н, що не виключає її походження від особи (осіб) групи А з ізогемаглютиніном анти-Ві супутнім антигеном Н, в тому числі від потерпілої ОСОБА_9 та (або) підозрюваного ОСОБА_6 , при наявності у останнього тілесних ушкоджень із зовнішньою кровотечею на момент скоєння злочину. При судово-цитологічному дослідженні марлевого тампона зі змивом з підлоги кімнати №7 (об`єкт №3) встановлена наявність крові, висловитися про видову належність якої неможливо через невиявлення видових властивостей.

Відповідно до досліджених у судовому засіданні протоколу проведення слідчого експерименту від 15 серпня 2021 року за участю підозрюваного ОСОБА_6 , з відеозаписом та стенограмою (т.1 а.п. 185-205), в ході якого ОСОБА_6 підтвердив (показав механізм та розказав), що 08 серпня 2021 року після спільного вживання спиртних напоїв з дружиною ОСОБА_9 та ОСОБА_33 , дружина почала виказувати йому претензії, що він мало грошей приносить додому, а він казав їй, що вона не виконує домашні обов`язки як домогосподарка. Спочатку був словесний скандал, який потім перейшов у фізичні дії, коли ОСОБА_6 не втримався і вдарив дружину правою рукою по лівій щоці, перебуваючи у себе у кімнаті. Дружина від цього удару впала. ОСОБА_6 не бачив, чи вдарилася вона при цьому головою. Після цього вона підвелася, почала ще більше кричати на нього і пішла у свою кімнату. ОСОБА_6 зробив два кроки і наніс ще два удари рукою по лівій щоці дружини, від цих ударів вона встояла і почала його виганяти з дому. ОСОБА_6 ще вдарив дружину двічі правою рукою (кулаком) в область обличчя, у ніс та по губам, від цих ударів ОСОБА_9 впала на спину, чи вдарилася вона головою, він не бачив. Вона встала і продовжила лаятися на нього.

З досліджених у судовому засіданні протоколу проведення слідчого експерименту від 05 жовтня 2021 року за участю свідка ОСОБА_10 , з відеозаписом та стенограмою (т.1 а.п. 160-177), в ході якого свідок показала і пояснила, що ОСОБА_9 обіцяла їй 09-10 серпня принести зелень, але не приходила і на дзвінки не відповідала. У четверг, 12 серпня, ОСОБА_25 сама прийшла до неї додому. У дворі був ОСОБА_27 , який сказав, що ОСОБА_26 поїхала до сестри у Дніпропетровськ, на що ОСОБА_25 сказала, що він бреше, хотіла пройти до будинку, але ОСОБА_27 її не пускав, після чого сказав, що ОСОБА_26 п`яна і лежить відпочиває, це пояснення влаштувало ОСОБА_25 і вона пішла. Наступного дня, ввечері у п`ятницю 13 серпня, до ОСОБА_25 додому прийшов ОСОБА_27 і попросив тонометр, поміряти ОСОБА_26 тиск. ОСОБА_25 взяла тонометр, свої таблетки і пішла до ОСОБА_27 . ОСОБА_26 лежала у кімнаті на ліжку, зовсім не рухалася, піднявши їй руку, ногу, вони безвольно опускалися, ОСОБА_25 стала плескати їй по щокам, ОСОБА_26 відкривала очі і потім знову не реагувала, як і не реагувала на голос. ОСОБА_6 став розповідати версію, що ОСОБА_26 випивала з малолітніми, що про це сказала йому сама ОСОБА_12 , і вони її побили, на що ОСОБА_25 заперечила йому, що ОСОБА_26 ніколи не пила з малолітніми. ОСОБА_25 наполягла, щоб ОСОБА_27 викликав «швидку». Лікарі оглянули її і сказали, що її треба госпіталізувати, на що ОСОБА_27 сказав, що не буде госпіталізувати, грошей на лікування немає, уколу достатньо, тоді «швидка» поїхала. Наступного дня, вдень, у суботу 14 серпня, ОСОБА_25 знову прийшла додому до ОСОБА_27 і ОСОБА_26 , ОСОБА_26 була у такому ж стані. Потім разом з ОСОБА_20 і сином ОСОБА_35 викликали «швидку», син ОСОБА_21 поїхав з ОСОБА_26 до лікарні. Також, свідок ОСОБА_10 пояснила, що між ОСОБА_27 і ОСОБА_26 постійно відбувалися сварки, ОСОБА_27 працював електриком, усі зароблені гроші витрачали на горілку, пили обидва, ОСОБА_26 часто провокувала його на сварку. З приводу побиття ОСОБА_26 ніколи за допомогою не зверталася. На момент виявлення ОСОБА_26 , ОСОБА_25 бачила у неї тілесні ушкодження у вигляді синців і гематом на обличчі і голові, синці на обох руках, синці на тілі. Коли приїхала перша «швидка», коли він відмовився її госпіталізувати, ОСОБА_27 сказав, що ОСОБА_26 упала, робив упор на те, що в цей час він був на роботі. Останній раз, до цих подій, ОСОБА_25 бачила ОСОБА_9 за тиждень до того, як її забрала «швидка».

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 5351 від 01 листопада 2021 року (т.1 а.п. 140-144), смерть ОСОБА_9 настала від закритої внутрішньочерепної травми з крововиливами під оболонками мозку, з забоєм мозку, що призвела у посттравматичному періоді до поліорганної недостатності.

При експертизі трупа ОСОБА_9 були виявлені ушкодження: закрита внутрішньочерепна травма - синці навколо очей; крововилив у м`які тканини голови на рівні зовнішнього кута лівого ока, у потиличній ділянці справа, субдуральна гематома над правою півкулею та на основі черепа справа, загальним об`ємом 180 см3, субарахноїдальний крововилив та забій мозку на зовнішній поверхні правої скроневої долі, крововилив у м`які тканини на рівні верхньо-внутрішнього квадранту правої сідниці. Зазначені ушкодження виникли за механізмом тупої травми.

Закрита внутрішньочерепна травма виникла внаслідок не менше ніж двох ударних травматичних дій тупим предметом (предметами) у обличчя та у праву ділянку справа, має ознаки тяжких тілесних ушкоджень, які в даному випадку призвели до настання смерті, знаходиться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи (за матеріалами справи) №2084/к від 04 листопада 2021 року (т.1 а.п. 145-158), згідно з висновком експерта № 5351 експертизи трупа ОСОБА_9 , 1971 р.н., на її тілі під час надходження до лікарні та на її трупі були зафіксовані тілесні ушкодження у вигляді синців навколо очей; крововиливу у м`які тканини обличчя в ділянці зовнішнього кута лівого ока та у потиличній ділянці голови справа, субдуральної гематоми в ділянках конвексітальної та базальної поверхонь правої півкулі головного мозку, крововиливу в м`які тканини верхньо-внутрішнього квадранту правої сідниці.

Дані ушкодження виникли від дії тупих предметів в ділянки обличчя (не менше двох впливів) та праві потиличну та сідничну ділянки. При цьому два останніх впливи, враховуючи їх однобічність та розташування в одній площині, могли виникнути одночасно при падінні з висоти власного зросту на переважаючу поверхню тупого предмета.

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №471 від 18 жовтня 2021 року (т.1 а.п. 211-216), ОСОБА_6 виявляє ознаки психічного розладу у вигляді психічних і поведінкових розладів, внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності. У період здійснення інкримінованого йому правопорушення ознак тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляв, а перебував у стані гострої алкогольної інтоксикації. Отже, він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом в теперішній час він також може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Примусових заходів медичного характеру не потребує.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 1541п від 18 серпня 2021 року (т.1 а.п. 211-212), у ОСОБА_6 були зафіксовані легкі тілесні ушкодження, що утворилися від дії тупих предметів, а саме, садна в ділянці правого плеча, в ділянці нижньої гомілки; синці в ділянці правого стегна, в ділянці лівого стегна з переходом на гомілку. Давність утворення садна в ділянці правого плеча в межах 5-7 діб на момент огляду (18 серпня 2021 року). Давність утворення синців в ділянці правого стегна в межах 7-9 діб на момент огляду (18 серпня 2021 року). Давність утворення садна в ділянці гомілки, синців в ділянці лівого стегна та лівої гомілки в межах 9 та більше діб на момент огляду (18 серпня 2021 року).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що докази сторони обвинувачення, вказані вище, у своїй сукупності підтверджують поза розумним сумнівом вчинення ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

З дослідженого судом відеозапису проведення слідчого експерименту від 15 серпня 2021 року за участю ОСОБА_6 убачається, як останній показав механізм та детально розповів про обставини нанесення потерпілій ОСОБА_9 не менше двох тілесних ушкоджень в область обличчя, а також про конфлікт, який між ними стався.

Ці обставини фактично підтвердила свідок ОСОБА_10 в ході проведення слідчого експерименту за її участю, та в судовому засіданні під час її безпосереднього допиту судом.

Так, серед іншого, свідок повідомила про те, що обвинувачений спочатку не пускав її у кімнату до потерпілої, а потім, все ж таки потрапивши до неї, свідок побачила як ОСОБА_9 лежала у кімнаті на ліжку, зовсім не рухалася, піднявши їй руку, ногу, вони безвольно опускалися, свідок ОСОБА_10 стала плескати їй по щокам, ОСОБА_9 відкривала очі і потім знову не реагувала, як і не реагувала на голос. Після приїзду швидкої допомоги обвинувачений відмовився від госпіталізації потерпілої до лікарні через брак коштів. Наступного дня ОСОБА_10 знову прийшла додому до ОСОБА_6 і ОСОБА_9 , остання була у такому ж стані. Потім разом з ОСОБА_20 і сином ОСОБА_9 - ОСОБА_36 викликали «швидку», син ОСОБА_21 поїхав з ОСОБА_9 до лікарні. Також, свідок ОСОБА_10 пояснила, що між ОСОБА_6 і ОСОБА_9 постійно відбувалися сварки.На момент виявлення ОСОБА_9 , ОСОБА_10 бачила у неї тілесні ушкодження у вигляді синців і гематом на обличчі і голові, синці на обох руках, синці на тілі.

За змістом рапорту від 14 серпня 2021 року убачається, що зі слів сина потерпілої ОСОБА_9 , останню близько трьох днів тому побив співмешканець.

05 жовтня 2021 року було зареєстровано повідомлення про те, що ОСОБА_9 померла в реанімації, була побита співмешканцем.

14 серпня 2021 року до Запорізького ВП № 6 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_32 подав заяву про вчинення кримінального правопорушення, а саме про нанесення його матері тілесних ушкоджень, у зв`язку з чим вона була доставлена до міської лікарні.

Наявність у потерпілої ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, від яких вона померла, підтверджується висновком судово-медичної експертизи № 5351 від 01 листопада 2021 року, а також висновком комісійної судово-медичної експертизи (за матеріалами справи) №2084/к від 04 листопада 2021 року.

Доводи захисника з приводу того, що невідомо, де саме потерпіла отримала вказані тілесні ушкодження, спростовуються показаннями самого обвинуваченого, за змістом яких убачається, що потерпіла постійно перебувала у себе вдома, при цьому останні дні знаходилась у стані, який взагалі виключав можливість її самостійного пересування.

Аналогічні показання надала свідок ОСОБА_10 , та серед іншого, зазначила про те, що на момент виявлення ОСОБА_9 за місцем її мешкання, ОСОБА_10 бачила у неї тілесні ушкодження у вигляді синців і гематом на обличчі і голові, синці на обох руках, синці на тілі.

До доводів сторони захисту щодо відсутності у обвинуваченого мотиву на спричинення потерпілій тяжких тілесних ушкоджень, які призведуть до смерті останньої, оскільки вона була єдиним, що було у нього в житті, колегія суддів ставиться критично, з огляду на те, що, згідно з показаннями свідка ОСОБА_10 між ОСОБА_6 і ОСОБА_9 постійно відбувалися сварки, сам обвинувачений розповів про конфлікт, який стався між ним та потерпілою, в ході якого він наніс останній два тілесних ушкодження в обличчя.

Окрім цього, колегія суддів звертає увагу на те, що, коли потерпіла, зі слів самого обвинуваченого, перебувала у «предінсультному стані», він не вжив жодних заходів з метою надання останній медичної допомоги, та спочатку взагалі намагався приховати це від оточуючих. Надалі, викликавши швидку допомогу та дізнавшись від лікаря про необхідність госпіталізації потерпілої, обвинувачений відмовився від цього, склавши відповідну заяву. В подальшому, обвинувачений також не намагався вжити заходів з метою надання потерпілій медичної допомоги, якої остання на той час вкрай потребувала.

Згідно з матеріалами провадження, з метою перевірки доводів сторони захисту про те, що обвинувачений під час досудового розслідування, зокрема під час слідчого експерименту за його участю, себе обмовив, внаслідок тиску на нього з боку співробітників поліції, судом першої інстанції було вжито всіх необхідних заходів.

Як зазначив суд у вироку, з матеріалів провадження убачається, що захисник обвинуваченого лише 28 березня 2023 року звертався із заявою до Територіального управління ДБР про скоєння стосовно ОСОБА_6 кримінального правопорушення під час затримання та досудового розслідування.

Згідно з відповіддю Територіального управління ДБР від 05 квітня 2023 року, відсутні підстави для внесення відомостей до ЄРДР та початку досудового розслідування, відповідно до заяви захисника.

Разом з цим, суд окремо зазначив, що факт невнесення компетентними органами відомостей до ЄРДР за вищевказаною заявою заявника сам по собі не звільняє суд від обов`язку належним чином перевірити версію сторони захисту, тим більше, що сторона захисту вказувала на ту обставину, що недозволенні методи фізичного та морального впливу були застосовані працівниками поліції до ОСОБА_6 перед проведенням слідчого експерименту, унаслідок чого останній себе оговорив.

Проте, в результаті проведення ретельного аналізу показань обвинуваченого ОСОБА_6 з приводу проведення слідчого експерименту, співставлення цих показань з іншими доказами, судом зроблено висновок, з яким погоджується і колегія суддів, що відсутній факт того, що ОСОБА_27 себе обмовив. Зокрема, суд виходив з того, що вказати, хто саме здійснював тиск на обвинуваченого, які саме вимагав давати показання під час слідчого експерименту, описати вказаних осіб, зазначити місце свого перебування та підстави такого перебування та утримання в приміщенні райвідділку, ОСОБА_6 не зміг. В цій частині його показання невиразні, нечіткі, відсутні конкретні посилання. В протоколах слідчих дій від нього зауважень не вказано. Адвокат був присутній на всіх слідчих діях, але при цьому ОСОБА_6 в своїх показаннях суду зазначив, що не повідомляв захисникові про тиск та те, що він себе обмовив. Пояснити, чому він не повідомив про ймовірні порушення своїх прав слідчому судді при обранні запобіжного заходу, також не зміг. Підтвердив той факт, що для обрання запобіжного заходу до слідчого судді з`явився самостійно, без попереднього затримання та примусу.

Також, суд проаналізувавши висновки судово-медичної експертизи № 1541п від 18 серпня 2021 року про виявлені у ОСОБА_14 легкі тілесні ушкодження, що утворилися від дії тупих предметів, зауважив на тому, що давність утворення садна в ділянці правого плеча в межах 5-7 діб на момент огляду (18 серпня 2021 року). Давність утворення синців в ділянці правого стегна в межах 7-9 діб на момент огляду (18 серпня 2021 року). Давність утворення садна в ділянці гомілки, синців в ділянці лівого стегна та лівої гомілки в межах 9 та більше діб на момент огляду (18 серпня 2021 року). Тобто, цей час не співпадає з часом, коли за показаннями ОСОБА_6 на нього працівниками поліції здійснювався тиск та наносилися побої задля отримання показань.

Окрім того, суд з`ясовував у обвинуваченого, з якою метою це могло здійснюватися працівниками поліції, оскільки сама подія не приховувалася, а кваліфікація не була визначена слідчим до часу смерті ОСОБА_9 , але ОСОБА_6 , пояснюючи це, вказав, що це можливо тому, що він своїми діями щодо нанесення тілесних ушкоджень роздратував поліцейських.

Вказані пояснення суд обґрунтовано визнав неспроможними.

Отже, свої висновки суд належним чином вмотивував у вироку. З цими висновками погоджується і колегія суддів.

Відомостей стосовно причетності інших осіб до вищевказаних подій, а саме нанесення тілесних ушкоджень потерпілій, що спричинило її смерть, матеріали провадження не містять, а доводи обвинуваченого про те, що до цих подій причетні сторонні особи - мовою оригіналу «малолітки», спростовується показаннями свідка ОСОБА_10 , яка зазначила про те, що ОСОБА_9 ніколи не мала справи з малолітніми особами.

Отже, проаналізувавши, досліджені судом першої інстанції, докази, колегія суддів погоджується з висновком суду про доведеність висунутого ОСОБА_6 обвинувачення у повному обсязі.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.2 ст.121 КК України відповідає вчиненому ним діянню.

Зміст оскаржуваного вироку свідчить про те, що суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував усі обставини, які відповідно до вимог ст.91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та за наслідками розгляду провадження зробив висновки, які фактичним обставинам відповідають.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_6 призначено з дотриманням вимог ст.65 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості та фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, особи винного.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання, судом не встановлено.

Колегія суддів не убачає підстав для пом`якшення призначеного ОСОБА_6 покарання, оскільки це покарання відповідає ступеню тяжкості та фактичним обставинам провадження, відомостям про особу обвинуваченого, та є необхідним і достатнім для виправлення останнього та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим так і іншими особами.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає оскаржуваний вирок суду першої інстанції законним, обґрунтованим та вмотивованим і підстав для задоволення апеляційної скарги захисника не убачає, оскільки доводи, викладені в цій скарзі, а також доводи, наведені стороною захисту при апеляційному розгляді, правильності висновків суду не спростовують та суперечать наявним в справі доказам, вказаним вище.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.ст.404-405, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 28 липня 2025 року, яким ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії даної ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3