Справа № 496/8393/25
Провадження № 1-кс/496/35/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2026 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Біляївка Одеської області клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна -

УСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 , який дії в інтересах ОСОБА_4 власника майна звернувся до слідчого судді з клопотання, в якому просить скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 22 грудня 2025 року по справі № 496/8393/25, провадження 1-кс/496/2233/25, скасувавши заборони відчуження, розпорядження та користування на автомобіль «Mercedes-Benz Sprinter 415 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2014 року випуску, VIN - НОМЕР_2 , який згідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 29.11.2017 року, належить ОСОБА_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1

Своє клопотання обґрунтовує тим, що слідчим відділом Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 0001017, зареєстроване в ЄРДР 16.12.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження. 22 грудня 2025 слідчим суддею Біляївського районного суду Одеської області було постановлено ухвалу у справі №496/8393/25 (провадження: №1-кс/496/2233/25) за матеріалами кримінального провадження №0001017, зареєстроване в ЄРДР 16.12.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Даною ухвалою було задоволено клопотання старшого слідчого СВ Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 про арешт майна. Накладено арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування на вантажний автомобіль «Mercedes-Benz Sprinter 415 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2014 року випуску, VIN - НОМЕР_2 , який згідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 29.11.2017 року, належить ОСОБА_4 . ОСОБА_4 не має жодного процесуального статусу у даному кримінальному провадженні, зокрема не є підозрюваною, обвинуваченою, потерпілою чи цивільним відповідачем, а також не була учасником дорожньо-транспортної пригоди. За таких обставин застосування до неї обмежень права власності у вигляді арешту транспортного засобу є необґрунтованим та таким, що не відповідає вимогам статей 2, 7, 16, 170 КПК України щодо забезпечення балансу між завданнями кримінального провадження та правами і свободами особи. Подальше обмеження права власності ОСОБА_4 не є співмірним із завданнями кримінального провадження, оскільки арешт майна допускається виключно за наявності чітко визначеної процесуальної мети, а саме: збереження речових доказів, забезпечення спеціальної конфіскації, відшкодування шкоди або можливого цивільного позову. На даний час така мета відсутня або не може бути досягнута шляхом арешту зазначеного транспортного засобу. У разі можливого пред`явлення потерпілою стороною цивільного позову, арештований автомобіль не може слугувати заходом його забезпечення, оскільки транспортний засіб не належить особі, яка керувала ним під час ДТП. Досудове розслідування у межах кримінального провадження на даний час триває та не завершене, однак сам по собі факт незавершеності досудового розслідування не може бути підставою для безстрокового та невиправданого утримання майна під арештом. Власник транспортного засобу фактично зазнає майнових збитків, оскільки автомобіль зберігається на платному майданчику тимчасового утримання транспортних засобів, що призводить до постійного нарахування витрат за зберігання. Крім того, автомобіль має механічні пошкодження, отримані внаслідок ДТП, та потребує ремонту. Тривале перебування транспортного засобу на майданчику без можливості його відновлення не лише погіршує його технічний стан, але й призводить до зменшення вартості майна, що є прямим втручанням у право власності та суперечить принципу розумності та пропорційності. Окремо слід зазначити, що, відповідно до матеріалів кримінального провадження, водій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який керував автомобілем «Mercedes-Benz Sprinter 415 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_4 , не є винуватцем вказаної дорожньо-транспортної пригоди. За таких обставин відсутні підстави вважати, що транспортний засіб є знаряддям або безпосереднім предметом кримінального правопорушення чи що його подальше утримання під арештом є необхідним для досягнення цілей кримінального провадження. Таким чином, з урахуванням відсутності у власника транспортного засобу процесуального статусу у кримінальному провадженні, відсутності вини водія, непричетності власника до ДТП, а також фактичних майнових збитків, яких зазнає власник, на даний час відсутня об`єктивна необхідність у подальшому застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна. Арешт транспортного засобу підлягає скасуванню як такий, що не відповідає вимогам законності, обґрунтованості та співрозмірності.

Власниця майна та її захисник до судового засідання не з`явилися, але від захисника до суду надійшла заява про розгляд клопотання за їх відсутності.

Слідчий та прокурор до судового засідання не з`явилися, але від слідчого надійшла заява, в якій він заперечує щодо повного скасування арешту майна, посилаючись на те, що станом на 08.01.2025 року транспортний засіб оглянутий експертами, однак висновки щодо технічного стану і транспортно-трасологічної експертизи не отримано та не долучені до матеріалів провадження. Крім того, просив розглянути клопотання за його відсутністю.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши доводи клопотання та додані до нього матеріали, приходжу до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

За змістом положень ст. 2 КПК України, при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Стаття 41 Конституції України закріплює положення про те, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Також слідчий суддя застосовує і враховує положення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод за якими, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 КПК України закріплено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.).

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

В силу положень частини 2 статті 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування, за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Абзацом 2 частини 10 ст. 170 КПК України передбачено, що не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

В судовому засіданні встановлено, що слідчими СВ Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001017 від 16.12.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Ухвалою слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 22 грудня 2025 року, справа № 4968393/25, провадження № 1-кс/496/2233/25 накладено арешт у частині користування, розпорядження та відчуження на автомобіль «Mercedes-Benz Sprinter 415 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_4 , 2014 року випуску, VIN - НОМЕР_2 , який згідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 29.11.2017, належить ОСОБА_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до вищевказаної ухвали, у зв`язку з тим, що вищевказане майно, що було вилучено, визнано речовим доказом в означеному кримінальному провадженні, тобто відповідало критеріям, зазначеним в ст. 98 КПК України, з метою збереження речових доказів, на таке майно було накладено арешт, про скасування якого в частині користування на даний час просить власник майна.

Вищевикладене вказує на те, що арешт на майно було накладено обґрунтовано.

З листа директора ОНДІСЕ Міністерства юстиції України № 15/8-36-26/11-26 від 06.01.2026 року вбачається, що автомобіль марки «Mercedes-Benz Sprinter 415 CDI» 29.12.2025 року було оглянуто в рамках призначених за матеріалами кримінального провадження судових експертиз, відповідно до чого необхідність в додаткових дослідженнях зазначений автомобіль у експерта відсутня.

Разом з тим, що стосується подальшої необхідності дії заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна на автомобіль, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Оскільки на момент розгляду даного клопотання експертами проведено огляд транспортного засобу та зафіксовано слідову інформацію, а також з урахуванням того, що на теперішній час власник майна позбавлений можливості повною мірою користуватися належним йому транспортним засобом у зв`язку з дією обмежень, встановлених ухвалою слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області, та з огляду на те, що підстави для подальшого арешту майна в частині права користування відпали, а тому в даній частині клопотання підлягає задоволенню.

Що стосується скасування заборони відчуження та розпорядження на вищевказаний автомобіль, то на даний час триває досудове розслідування, у межах якого зазначений транспортний засіб визнано речовим доказом у кримінальному провадженні. Зазначений автомобіль має значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, може бути використаний для проведення слідчих та процесуальних дій, а також підлягає збереженню до прийняття остаточного процесуального рішення у кримінальному провадженні. За таких обставин скасування заборони на відчуження та розпорядження вищевказаним автомобілем є передчасним та може негативно вплинути на повноту, всебічність і неупередженість досудового розслідування, у зв`язку з чим підстави для задоволення відповідного клопотання в даній частині відсутні.

Керуючись ст. ст. 170-174 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна - задовольнити частково.

Скасувати арешт майна накладний ухвалою слідчого судді Біляївського районного суду від 22.12.2025 року (справа №496/8393/25, провадження № 1-кс/496/2233/25) в частині права користування автомобілем «Mercedes-Benz Sprinter 415 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_4 , 2014 року випуску, VIN - НОМЕР_2 , згідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 29.11.2017, належить ОСОБА_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

В іншій частині клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчими, у провадженні яких перебуває кримінальне провадження № 0001017 від 16.12.2025 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1