ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/7316/25 Номер провадження 11-сс/814/153/26Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2026 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю: секретаря судового засідання прокурора заявника ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Полтава від 19 вересня 2025 року,

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову старшого детектива ТУ БЕБ у Полтавській області від 14 серпня 2025 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 квітня 2024 року за №0000345.

Постановлене рішення слідчий суддя мотивував тим, що в цьому кримінальному провадженні були проведені всі необхідні й достатні слідчі та процесуальні дії під час досудового розслідування, постанова про закриття кримінального провадження є обґрунтованою і такою, що винесена з об`єктивним дослідженням усіх обставин справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Полтава від 19 вересня 2025 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його скаргу, скасувати постанову старшого детектива ТУ БЕБ у Полтавській області від 14 серпня 2025 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 квітня 2024 року за №0000345, та повернути матеріали кримінального провадження до ТУ БЕБ у Полтавській області для продовження досудового розслідування. Свої вимоги мотивує тим, що слідчий суддя не врахував те, що: згідно з рішеннями Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 16 жовтня 2012 року та 12 травня 2017 року за ОСОБА_7 та ОСОБА_7 у порядку спадкування за померлим ОСОБА_8 визнано право на частину частки померлого спадкодавця в майні ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » станом на дату смерті ОСОБА_8 (18 грудня 2009 року), частка якого в статутному капіталі ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » складала 80 %, у тому числі й щодо майнових прав інтелектуальної власності, що на момент смерті ОСОБА_8 були у власності названого товариства; в 2016 році торговий знак ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », захищений Свідоцтвом № НОМЕР_1 , перейшов від ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » до ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в ході підробки підпису ОСОБА_11 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому 23 травня 2016 року не міг фізично підписати договір про передачу прав на цей торговий знак, а також доручення від ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » патентоповіреному ОСОБА_12 ; при цьому, він (апелянт) зазначав, що оригінали вказаних вище договору та доручення знаходяться в матеріалах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 серпня 2017 року за №0001259, досудове розслідування в якому здійснюється СВ Лубенського РВП ГУНП у Полтавській області; висновок експертизи №СЕ-19-24/47221-ІВ від 11 квітня 2025 року є неповним, оскільки експерту не було поставлено питання щодо збитків, яких зазнало ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в результаті незаконного використання торгового знаку, захищеного Свідоцтвом №88917, у період часу з 2011 до 2024 року, з урахуванням факту підробки підпису ОСОБА_11 у договорі про передачу прав на торговий знак; між ОСОБА_7 й ОСОБА_9 , ОСОБА_10 відсутні будь-які спори щодо майна ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 »; досудове розслідування здійснено неповно, оскільки органом досудового розслідування безпідставно: не вжито заходів для встановлення збитків, заподіяних ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » унаслідок протиправного використання ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в діяльності їх підприємств торгового знаку, захищеного Свідоцтвом №88917, не здійснено тимчасовий доступ до документів, які зазначені особи повинні мати як власники торгового знаку та які посвідчують це право власності, не витребувано названі документи, не проведено технічні експертні дослідження підписів ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 для визначення їх належності підписантам, дати та способу створення документа, не вжито заходів для припинення реєстрації права власності на торговий знак; детектив здійснив допит лише ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , повідомлені заявником факти й обставини не досліджував, натомість інші протоколи допитів отримані в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 серпня 2017 року за №0001259; ОСОБА_13 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в ході їх допитів як свідків повідомляли відмінні обставини; з грудня 2017 року ОСОБА_9 , ОСОБА_10 не входять до складу засновників ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 », не були засновниками ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 »; він ( ОСОБА_7 ) є не співвласником, а з квітня 2023 року є одноосібним власником ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 », яке з названої дати володіє будівлею та земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , а здійснення касаційного розгляду у справі №539/4338/21 за касаційною скаргою ОСОБА_14 не нівелює факт перебування майна за наведеною адресою у власності ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » у період часу з квітня 2023 року й дотепер; органом досудового розслідування залишено поза увагою повідомлені заявником обставини щодо: самовільного захоплення належного ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » майна по АДРЕСА_1 ОСОБА_9 , ОСОБА_10 за участі інших осіб, про яких він (заявник) повідомляв, що з квітня 2023 року порушує майнові права ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 », унеможливлює виконання договорів оренди між ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » і третіми особами; подальшого використання захопленого майна в діяльності ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_5 »; перешкоджання керівнику ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ОСОБА_7 в доступі до майна, яким володіє його товариство протягом двох років; підробки доповнень до договорів оренди для захоплення майна з боку ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 »; здійснення шантажу та погроз припинити законну господарську діяльність ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 », в тому числі вимоги заключити договір оренди з ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », яким володіють ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, позицію ОСОБА_7 на підтримку апеляційної скарги, заперечення прокурора проти задоволення апеляційної скарги, вивчила матеріали судового й кримінального проваджень, обговорила доводи апеляційної скарги та дійшла висновку про те, що апеляційна скарга, як наслідок, підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України визначено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Виходячи з положень п.2 ч.1, ч.4 ст.284 КПК України, слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження в разі встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.

Відповідно до вимог п.2 ч.5 ст.110 КПК України мотивувальна частина постанови слідчого повинна містити відомості про : зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови ; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

З аналізу положень КПК України вбачається, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути вмотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав, відповіді на необхідні для прийняття правильного рішення питання, поставлені нею, та наведено обставини, які виключають провадження у справі та обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Тобто слідчий повинен перевірити і проаналізувати наведені заявником обставини, зіставити їх із наявними у справі матеріалами й дати на доречні та важливі аргументи заявника відповіді в своєму рішенні (постанові).

На підставі ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За змістом ч.2 ст.9 КПК України слідчий зобов`язаний усебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують особу, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Таким чином, із метою виконання наведених вище завдань кримінального провадження, прийняттю слідчим рішення про закриття кримінального провадження має передувати вжиття ним всіх можливих дій і заходів у порядку, передбаченому КПК України, для з`ясування обставин, які мають значення для кримінального провадження.

Закриття кримінального провадження відповідно до норм Глави 24 КПК України є формою закінчення досудового розслідування, яке здійснюється в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного й об`єктивного дослідження та оцінки слідчим усіх зібраних доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

У свою чергу, слідчий суддя, на якого КПК України покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний ретельно перевірити законність, обґрунтованість і вмотивованість прийнятої слідчим постанови.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ТУ БЕБ у Полтавській області здійснювалось досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 квітня 2024 року за №0000345, за заявою ОСОБА_7 про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.206, ч.3 ст.229, ч.2 ст.206-2 КК України.

14 серпня 2025 року старшим детективом Підрозділу детективів ТУ БЕБ у Полтавській області прийнято постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 квітня 2024 року за №0000345, за ознаками протидії законній господарській діяльності, протиправного заволодіння майном ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та незаконного використання знака для товарів і послуг, фірмового найменування, кваліфікованого зазначення походження товару ТМ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », у зв`язку з установленням відсутності в діянні ОСОБА_9 та ОСОБА_10 складів кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.206, ч.3 ст.229, ч.2 ст.206-2 КК України.

Диспозиціями кримінального закону передбачено відповідальність за:

ст.229 КК України за: незаконне використання знака для товарів і послуг, фірмового найменування, кваліфікованого зазначення походження товару, або інше умисне порушення права на ці об`єкти, якщо це завдало матеріальної шкоди у значному розмірі (частина 1); ті самі дії, якщо вони вчинені повторно, або за попередньою змовою групою осіб, або завдали матеріальної шкоди у великому розмірі (частина 2); дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені службовою особою з використанням службового становища або організованою групою, або якщо вони завдали матеріальної шкоди в особливо великому розмірі (частина 3);

ст.206 КК України за: протидію законній господарській діяльності, тобто протиправну вимогу припинити займатися господарською діяльністю чи обмежити її, укласти угоду або не виконувати укладену угоду, виконання (невиконання) якої може заподіяти матеріальної шкоди або обмежити законні права чи інтереси того, хто займається господарською діяльністю, поєднану з погрозою насильства над потерпілим або близькими йому особами, пошкодження чи знищення їхнього майна або захоплення єдиного майнового комплексу, його частини, будівель, споруд, земельної ділянки, об`єктів будівництва, інших об`єктів та незаконне припинення або обмеження діяльності на цих об`єктах та обмеження доступу до них за відсутності ознак вимагання (частина 1); ті самі дії, вчинені повторно, або за попередньою змовою групою осіб, або з погрозою вбивства чи заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, або поєднані з насильством, що не є небезпечним для життя і здоров`я, або з пошкодженням чи знищенням майна (частина 2); протидію законній господарській діяльності, вчинену організованою групою, або службовою особою з використанням службового становища, або поєднану з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я, або таку, що заподіяла велику шкоду чи спричинила інші тяжкі наслідки (частина 3);

ст.206-2 КК України за: протиправне заволодіння майном підприємства, установи, організації у тому числі частками, акціями, паями їх засновників, учасників, акціонерів, членів, шляхом вчинення правочинів з використанням підроблених або викрадених документів, печаток, штампів підприємства, установи, організації (частина 1); ті самі дії, вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб, або з погрозою вбивства чи заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, або поєднані з насильством, що не є небезпечним для життя і здоров`я, або з пошкодженням чи знищенням майна (частина 2).

Знак для товарів і послуг (торговельна марка) це позначення, за яким товари і послуги одних осіб відрізняються від товарів і послуг інших осіб. Торговельною маркою може бути будь-яке позначення або будь-яка комбінація позначень, які придатні для вирізнення товарів (послуг), що виробляються (надаються) однією особою, від товарів (послуг), що виробляються (надаються) іншими особами. Такими позначеннями можуть бути, зокрема, слова, літери, цифри, зображувальні елементи, комбінації кольорів. За загальним правилом право власності на торговельну марку засвідчується свідоцтвом (ст.492, ч.1 ст.494 ЦК України, положення Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг»).

Майно - це окрема річ або сукупність речей, які є об`єктом права власності й можуть виступати предметом різних цивільних-правових (купівлі-продажу, дарування, найму, оренди житла, підряду, страхування, управління майном, факторингу тощо), так само як і господарсько-правових (поставки, контрактації сільськогосподарської продукції, енергопостачання, комерційної концесії тощо) договорів. Майном як особливим об`єктом вважаються також майнові права та обов`язки.

Право інтелектуальної власності становлять особисті немайнові права інтелектуальної власності та (або) майнові права інтелектуальної власності, зміст яких щодо певних об`єктів права інтелектуальної власності визначається ЦК України та іншим законом (ст.418 ЦК України).

До об`єктів права інтелектуальної власності згідно зі ст.420 ЦК України належать, у тому числі торговельні марки (знаки для товарів і послуг).

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.427 ЦК України майнові права інтелектуальної власності можуть бути передані відповідно до закону повністю або частково іншій особі. Умови передання майнових прав інтелектуальної власності можуть бути визначені договором, який укладається відповідно до цього Кодексу та іншого закону.

Суб`єктами права інтелектуальної власності на торговельну марку є фізичні та юридичні особи. Право інтелектуальної власності на певну торговельну марку може належати одночасно кільком фізичним та (або) юридичним особам (ст.493 ЦК України).

Статтею 495 ЦК України встановлено, що майновими правами інтелектуальної власності на торговельну марку є: 1) право на використання торговельної марки; 2) виключне право дозволяти використання торговельної марки; 3) виключне право перешкоджати неправомірному використанню торговельної марки, в тому числі забороняти таке використання; 4) інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Майнові права інтелектуальної власності на торговельну марку належать володільцю відповідного свідоцтва, володільцю міжнародної реєстрації, особі, торговельну марку якої визнано в установленому законом порядку добре відомою, якщо інше не встановлено договором.

Як убачається зі змісту наявних у матеріалах кримінального провадження копій судових рішень судів цивільної юрисдикції, відповіді, наданої судом на запит, і Єдиного державного реєстру судових рішень, ІНФОРМАЦІЯ_6 помер ОСОБА_8 . Спадкоємцями померлого першої черги за законом, які прийняли спадщину, у рівних частках є його діти: ОСОБА_7 та ОСОБА_7 .

ІНФОРМАЦІЯ_7 рішенням від 16 жовтня 2012 року у справі №2-1206/11, яке набрало законної сили 18 грудня 2012 року, за позовом законного представника неповнолітнього спадкоємця ОСОБА_15 , визнав за ОСОБА_7 у порядку спадкування право власності на 1/2 частину частки ОСОБА_8 у майні ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 », пропорційну його частці в статутному капіталі товариства, та стягнув з ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » на користь ОСОБА_15 вартість 1/2 частини частки ОСОБА_8 у майні ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що пропорційна його частці у статутному капіталі ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 », у розмірі 298 000 гривень.

ІНФОРМАЦІЯ_7 рішенням від 12 травня 2017 року у справі № 539/248/17, яке набрало законної сили 11 липня 2017 року, визнав за ОСОБА_7 у порядку спадкування після померлого ОСОБА_8 право власності на 1/2 частину частки ОСОБА_8 у майні ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » пропорційну частці у статутному капіталі ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 ».

11 липня 2017 року ІНФОРМАЦІЯ_8 залишив без зміни рішення ІНФОРМАЦІЯ_9 від 12 травня 2017 року у справі №539/248/17.

08 вересня 2017 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ зупинив виконання рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 12 травня 2017 року у справі №539/248/17 до закінчення касаційного провадження за касаційною скаргою ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 ».

17 жовтня 2018 року Верховний Суд залишив без зміни рішення ІНФОРМАЦІЯ_9 від 12 травня 2017 року та ухвалу ІНФОРМАЦІЯ_10 від 11 липня 2017 року у справі №539/248/17, поновив виконання рішення ІНФОРМАЦІЯ_9 від 12 травня 2017 року.

08 грудня 2017 року на підставі договорів купівлі-продажу, посвідчених приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу за реєстровими номерами 2659, 2660, 2661, 2662, ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » в особі директора ОСОБА_9 відчужило належні товариству нежитлову будівлю, адміністративно-торговий комплекс та цех соління риби, загальною площею 1 495, 9 кв. м, та земельну ділянку, на якій вони розташовані, площею 0, 2544 га, з кадастровим номером: :04:046:0007, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , передавши їх у власність ОСОБА_10 та ОСОБА_13 по 1/2 частці кожному вказаних об`єктів нерухомого майна.

Того ж дня в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстровано право приватної спільної часткової власності на спірне нерухоме майно ОСОБА_10 (номер запису про право власності 23820112 та 23820428) та ОСОБА_13 (номер запису про право власності 23821743 та 23822675).

ІНФОРМАЦІЯ_7 рішенням від 01 грудня 2022 року відмовив у задоволенні позову ОСОБА_7 до ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 », ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ПАТ Акціонерний банк « ІНФОРМАЦІЯ_11 », третя особа ОСОБА_16 , про визнання правочинів недійними, виділ частки в спадковому майні.

Полтавський апеляційний суд постановою від 17 квітня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнив частково, рішення ІНФОРМАЦІЯ_9 від 01 грудня 2022 року скасував та ухвалив у справі нове судове рішення, яким позов ОСОБА_7 задовольнив частково, визнав недійсними:

- договір купівлі-продажу 1/2 частини земельної ділянки для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, площею 0, 2544 га, кадастровий номер: :04:046:0007, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та ОСОБА_13 08 грудня 2017 року й посвідчений того ж дня приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу за реєстровим №2662;

- договір купівлі-продажу 1/2 частини земельної ділянки для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, площею 0, 2544 га, кадастровий номер: :04:046:0007, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та ОСОБА_10 08 грудня 2017 року й посвідчений того ж дня приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу за реєстровим №2660;

- договір купівлі-продажу 1/2 частини нежитлової будівлі адміністративно-торгового комплексу та цеху соління риби, загальною площею 1 495, 9 кв. м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та ОСОБА_13 08 грудня 2017 року й посвідчений того ж дня приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу за реєстровим №2661;

- договір купівлі-продажу 1/2 частини нежитлової будівлі адміністративно-торгового комплексу та цеху соління риби, загальною площею 1 495, 9 кв. м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та ОСОБА_10 08 грудня 2017 року й посвідчений того ж дня приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу за реєстровим №2659.

29 листопада 2023 року Верховним Судом касаційну скаргу ОСОБА_13 , ОСОБА_10 залишено без задоволення, а постанову ІНФОРМАЦІЯ_12 від 17 квітня 2023 року без зміни.

Суди апеляційної та касаційної інстанцій установили, що, прийнявши в установленому законом порядку спадщину після смерті свого батька ОСОБА_8 , 18 грудня 2009 року, ОСОБА_7 набув прав володіння та користування спадковим майном. Відповідно до судових рішень, які набрали законної сили, ОСОБА_7 як спадкоємець першої черги успадкував від свого померлого батька ОСОБА_8 , не право участі в ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (статус учасника товариств), а право на частку в статутному капіталі товариств, а тому він має право на визнання за ним права власності на 1/2 частину частки у майні вказаних товариств. Окрім того, статутом ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » не передбачено, що перехід частки в статутному капіталі допускається лише за згодою інших учасників товариства.

Відчужуючи спірне нерухоме майно з метою виведення його з власності товариства, ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 », будучи обізнаним про права ОСОБА_7 на спірне нерухоме майно, діяло очевидно недобросовісно, зловживаючи своїми цивільними правами на шкоду правам ОСОБА_7 , оскільки уклало договори, які порушують майнові права ОСОБА_7 як спадкоємця майна померлого співвласника товариства. При цьому, доказів наявності у ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » іншого майна, яке би припадало на частку позивача, матеріали справи не містили, як і були відсутніми докази оприбуткування ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та здавання готівкової виручки (готівки) для її зарахування на рахунки.

З огляду на викладене вище, оспорені ОСОБА_7 договори були визнані судом недійсними як такі, що укладені з порушенням загальних засад цивільного законодавства, внаслідок недобросовісної поведінки та зловживання правами на шкоду правам ОСОБА_7 з метою невиконання судового рішення про визнання за ним права власності на спадкову частку в майні ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 », і мають фраудаторний характер.

11 січня 2024 року ОСОБА_14 подала касаційну скаргу на постанову ІНФОРМАЦІЯ_12 від 17 квітня 2023 року.

25 березня 2024 року Верховним Судом поновлено ОСОБА_14 строк на касаційне оскарження постанови ІНФОРМАЦІЯ_12 від 17 квітня 2023 року, відкрито провадження за її касаційною скаргою на вказане судове рішення апеляційного суду. Відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_14 про зупинення дії постанови ІНФОРМАЦІЯ_12 від 17 квітня 2023 року та постанови Верховного Суду від 29 листопада 2023 року.

30 квітня 2024 року Верховним Судом за клопотанням ОСОБА_14 зупинено дію постанови ІНФОРМАЦІЯ_12 від 17 квітня 2023 року до закінчення перегляду справи в касаційному порядку, відмовлено в зупиненні дії постанови Верховного Суду від 29 листопада 2023 року.

Відповідно до матеріалів судового й кримінального проваджень у заяві про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.229 КК України, скарзі, поданій до слідчого судді, та апеляційній скарзі ОСОБА_7 посилався, зокрема, на обставини незаконного використання знака для товарів і послуг (торговельної марки), захищеного Свідоцтвом № НОМЕР_1 , незаконне захоплення майна товариства, вказуючи, що в 2016 році знак для товарів і послуг ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », захищений Свідоцтвом № НОМЕР_1 , перейшов від ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » до ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в ході підробки підпису ОСОБА_11 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому 23 травня 2016 року не міг фізично підписати договір про передачу прав на цей знак, а також доручення від ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » патентоповіреному ОСОБА_12 .

У висновку ж експертизи №СЕ-19-24/47221-ІВ від 11 квітня 2025 року експертом на підставі вивчення відповідної документації в дослідницькій частині висновку встановлено, що учасниками (засновниками) ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » були: ОСОБА_8 із внеском у розмірі 80 % від загального розміру статутного фонду товариства; ОСОБА_11 із внеском у розмірі 10 % від загального розміру статутного фонду товариства; ОСОБА_17 із внеском у розмірі 10 % від загального розміру статутного фонду товариства. Відповідно до протоколу зборів учасників ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 22 червня 2010 року №1 учасники товариства ( ОСОБА_11 , ОСОБА_17 ) вирішили у зв`язку зі смертю ОСОБА_8 вивести його зі складу учасників товариства, а також у зв`язку з відсутністю заяв від правонаступників (спадкоємців) про вступ до складу учасників товариства та небажання існуючих учасників товариства приймати до складу учасників товариства правонаступників (спадкоємців), провести перерозподіл частки померлого (80 %), без зміни статутного капіталу в наступній пропорції: ОСОБА_11 40 % статутного капіталу; ОСОБА_17 - 40 % статутного капіталу. У разі звернення правонаступників (спадкоємців) про право на спадщину згідно з діючим законодавством товариство вирішило зобов`язатись здійснити виплату всіх належних їм грошових і майнових часток, які належали померлому на день смерті. На підставі договору від 23 травня 2016 року про передачу права власності на знак для товарів і послуг, захищений Свідоцтвом №88917, укладеного між ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (власник) в особі директора ОСОБА_11 з однієї сторони та ОСОБА_9 й ОСОБА_10 (правонаступник) з іншої сторони, власник передав правонаступнику на безоплатній основі право власності (виключні майнові права) на знак для товарів і послуг, захищений Свідоцтвом №88917, для позначення вироблюваних товарів на увесь перелік товарів класу 29, що зазначені в даному Свідоцтві. Вказано, що цей договір укладено в чотирьох примірниках, які зберігаються у власника, правонаступника, ІНФОРМАЦІЯ_13 .

ОСОБА_7 було долучено копії: договору про передачу права власності на знак для товарів і послуг, захищений Свідоцтвом №88917, укладеного 23 травня 2016 року між ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в особі директора ОСОБА_11 з однієї сторони та ОСОБА_9 й ОСОБА_10 з іншої сторони, з наявним підписом у графі: « ОСОБА_11 , 23 травня 2016 року» від його імені; довіреності №27, виданої 17 травня 2016 року директором ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_11 , щодо реєстрації знаку для товарів і послуг, захищеного Свідоцтвом №88917, з підписом у графі: «директор ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_11 » від його імені.

Водночас за змістом наданої ОСОБА_7 копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 21 грудня 2015 року ІНФОРМАЦІЯ_14 , ОСОБА_11 помер у м. Лубни Полтавської обл. 19 грудня 2015 року, тобто до укладення вказаного вище договору й видачі зазначеної вище довіреності.

З огляду на ці обставини, ОСОБА_7 вказував на незаконність передачі права власності на знак для товарів і послуг, захищений Свідоцтвом №88917, і його подальшого використання.

Однак наведене вище не було предметом перевірки в ході досудового розслідування в даному кримінальному провадженні, не отримало жодної оцінки в оскаржуваній постанові й відповідей на доводи заявника в цій частині детективом не надано.

Щодо підпису померлого ОСОБА_11 , слідий суддя вказав, що необхідно виходити з того, що під час досудового розслідування ОСОБА_7 надав копії названих вище доручення й договору про передачу права власності на знак, підписаного ніби-то померлим ОСОБА_11 , при цьому, оригінал таких доручення та договору відсутні, місцезнаходження їх не встановлено, що унеможливлює подальшу перевірку обставин, на які посилається скаржник.

Але такі висновки слідчого судді є передчасними й сформованими без належного аналізу обставин провадження, оскільки у висновку експертизи №СЕ-19-24/47221-ІВ від 11 квітня 2025 року було підтверджено наявність копій та оригіналів згаданих вище договору про передачу права власності на знак для товарів і послуг, захищений Свідоцтвом №88917, від 23 травня 2016 року й довіреності директора ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » №27 від 17 травня 2016 року в матеріалах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 серпня 2017 року за №0001259 (копії т.8 а.к.п.172-177, оригінали - т.11 а.к.п.135-136 (названий договір т.11 а.п.135-136), т.9 а.к.п.61-63), що свідчить про можливість доступу до них у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, та з урахуванням цілей обох кримінальних проваджень. Достовірні ж дані щодо смерті особи можливо отримати, зокрема, шляхом витребування цієї інформації у відповідному відділі державної реєстрації актів цивільного стану.

Отже, викладені вище обставини оформлення переходу права власності на знак для товарів і послуг обумовлювали необхідність у їх належній перевірці засобами кримінального процесу (наприклад, шляхом проведення відповідного експертного дослідження на предмет автентичності підпису, зокрема, ОСОБА_11 у документах, співставлення хронології подій), більш ретельному й ґрунтовному вивченню та аналізі питання оформлення переходу права власності на знак для товарів і послуг, захищений Свідоцтвом №88917, а також його подальшого використання.

Тому залишилась недослідженою, зокрема, обставина в цьому кримінальному провадженні, яка є однією з ключових, а саме те, чи перехід права власності на знак для товарів і послуг відбувався в законний спосіб, чи на підставі недостовірних, підроблених документів.

Оскільки висновок експертизи №СЕ-19-24/47221-ІВ від 11 квітня 2025 року надавався з точки зору достовірності названих вище договору й доручення щодо торговельної марки, то посилання слідчого судді на цей висновок експертизи як такий, що свідчить про правильність закриття кримінального провадження на цій стадії провадження позбавлені підстав.

Відсутність же належної перевірки наведених вище обставин ставить під сумнів законність та обґрунтованість рішення детектива про необхідність закриття кримінального провадження.

Окрім того, детектив у прийнятій постанові жодним чином не висловився щодо доводів заявника про здійснення протидії його господарській діяльності з посиланням на лист, що надійшов на його електронну пошту (т.1 а.к.п.15), не перевірив їх із посиланням на конкретні факти, не встановив, чи відправлявся в дійсності такий лист, або ж, які заходи були вжиті, але повідомлені заявником обставини не знайшли свого підтвердження. Також сама лише загальна вказівка на існування цивільно-правових відносин у даному кримінальному провадженні, без повного й усебічного аналізу обставин і подій, що мають значення для правильного вирішення справи, не є достатньою аргументацією прийнятого рішення, враховуючи те, що можливі випадки, коли за допомогою цивільно-правових відносин суб`єкт прагне завуалювати свій кримінально протиправний умисел, і, за існування достатніх правових підстав, наявність у такому випадку цивільно-правових відносин не є перешкодою для оцінки вчиненого як кримінального правопорушення.

Таким чином, оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження є передчасною та невмотивованою, органом досудового розслідування не здійснено необхідних дій для належного встановлення всіх обставин провадження, не виконано вимог щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження цих обставин і надання їм відповідної оцінки.

Наведене вище також залишилось поза увагою слідчого судді, який належним чином не перевірив доводи заявника.

Усунути допущені під час досудового розслідування істотні порушення приписів КПК України можливо лише шляхом скасування постанови про закриття кримінального провадження та належного виконання детективом вимог щодо проведення повного, всебічного та об`єктивного встановлення й аналізу всіх обставин провадження, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Полтава від 19 вересня 2025 року про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_7 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою скаргу ОСОБА_7 задовольнити.

Постанову старшого детектива Підрозділу детективів ТУ БЕБ у Полтавській області від 14 серпня 2025 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 квітня 2024 року за №0000345, скасувати, а кримінальне провадження направити до ТУ БЕБ у Полтавській області для проведення досудового розслідування.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4