Справа № 397/403/24
н/п : 1-кп/397/50/25
В И Р О К

Іменем України

19.12.2025 Олександрівський районний суд Кіровоградської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Олександрівка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 30.10.2023 за №0000290, на підставі обвинувального акту стосовно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ставидла Олександрівського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, який одружений, на утриманні має трьох неповнолітніх дітей, з середньою освітою, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, РНОКПП - НОМЕР_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

У С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення проти життя та здоров`я особи, а саме умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Так, 29.10.2023 близько 15 год. 58 хв. між ОСОБА_8 та ОСОБА_5 біля будинку АДРЕСА_2 виник конфлікт через особисті непорозуміння.

У ході словесного конфлікту у ОСОБА_8 на грунті раптово виниклих неприязних відносин виник злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5

29.10.2023 близько 16 год. 00 хв. ОСОБА_9 , доводячи до кінця свій злочинний умисел, спрямований на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , діючи умисно та цілеспрямовано, на узбіччі дороги, що розташоване біля будинку АДРЕСА_2 , наніс кулаком правої руки ОСОБА_5 один удар в область лівого ока та лівої брови, у зв`язку із чим останній, не утримався на ногах та упав на правий бік тулуба на поверхню земляного покриву.

В результаті злочинних дій ОСОБА_8 , спрямованих на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , останній отримав тілесні ушкодження у вигляді рани в лівій надбрівній ділянці, синців в лівій навколо очній ділянці садна і рани в лобовій ділянці голови справа, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України визнав. Пояснив,що має будинок з ділянкою землі, що огороджена. Потерпілий випасав на ого ділянці свою худобу. Він попереджав потерпілого щоб цього не було. 29.10.2023 близько 15:58 год. він проїздив повз будинок потерпілого та побачив, що ОСОБА_5 вибіг та став його зупиняти, вимагав вийти з машини. Цилюрик висловлювався до нього словесно фізичною розправою та нецензурною лайкою. Він вийшов з машини. У нього не було ніякого бажання розмовляти з потерпілим, підтримувати стосунки. ОСОБА_10 його спровокував. Він двічі вдарив правою рукою його в обличчя. Вказав, що це була провокація потерпілого, неодноразово. Він їхав туди не спеціально. Потерпілий зупинив його, підійшов, почав ображати. Вину визнає, проте наніс удар потерпілому в емоційному стані. Матеріальна чи моральна шкода ним потерпілому не відшкодовувалася. Цивільний позов потерпілого визнав частково, щодо відшкодування матеріальної шкоди за подією. Шкодує щодо події, яка відбувалася за його участю та потерпілого.

Крім визнання вини обвинуваченим ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, його вина підтверджується безпосередньо дослідженими в судовому засіданні наступними доказами:

- показаннями потерпілого ОСОБА_5 , який у судовому засіданні пояснив, що подія відбулася 29 жовтня 2023. Він зробив біля свого будинку зробив дорогу, щоб було зручно гонити корову та проїздити для перевезення сіна. Обвинувачений почав накатувати там дорогу (її там не було, була стежка). Він зробив обвинуваченому зауваження щоб не накатував дорогу. Перший раз обвинувачений витягнув зброю, а цього разу наніс йому удари. Коли вийшла дружина та запитала обвинуваченого що він наробив, останній висловився до неї лайкою (сказав, що ви будете вчить мене що мені робить) та сів у машину і поїхав. По тій дорожці він особисто їздить мотоблоком та гонить корови на випас. Дорожку він зробив рік тому, придбавши будинок та зробивши город та проїзд через річку. Раніше між ними не було конфліктів, допомагав обвинуваченому, все було нормально. Він не зупиняв обвинуваченого, у нього в машині було відкрите вікно. Він сказав обвинуваченому щоб не накатував дорогу. Обвинувачений зупинився біля воріт його будинку та вискочив з машини. Він, у свою чергу, не встиг відреагувати, обвинувачений наніс йому три удари та подальші події він не пам`ятає. Коли прийшов до тями був весь в крові. Вийшла дружина за запитала у обвинувачено що він наробив. Обвинувачений сказав до них, що ви будете вчить мене що мені робить, сів у машину і поїхав. Вони викликати працівників поліції та швидку. Він мав струс головного мозку, лежав у лікарні та тепер його постійно турбують головні болі. Він не може їсти твердого, оскільки болить щелепна кістка. Обвинувачений вибачення не просив. Вважає, що обвинуваченому необхідно обрати сувору міру покарання. Стежка була не на його земельній ділянці;

- рапортом помічника чергового відділу поліції №1 (м. Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_11 від 30.10.2023, відповідно до якого 29.10.2023 о 16:04 надійшло повідомлення зі служби 102 від ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про те, що біля двор ОСОБА_8 побилв чоловіка ОСОБА_5 , у останнього розсічена брова, тече кров. ОСОБА_8 поїхав на автомобілі «Таврія» білого кольору (том 1 а.с.222);

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 29.10.2023 гр. ОСОБА_5 , згідно якої 29.10.2023 близько 16 год. ОСОБА_8 наніс йому тілесні ушкодження у вигляді рубаної рани над лівою бровою та лобі (том 1 а.с.223);

- протоколом огляду місця події від 24.01.2024 за участю потерпілого ОСОБА_5 та ілюстративними фототаблицями до нього, згідно якого було оглянуто узбіччя дороги біля будинку АДРЕСА_2 , де потерпілому ОСОБА_5 29.10.2023 близько 16 год. знайомий ОСОБА_8 наніс тілесні ушкодження кулаком правої руки в область лівої брови та лівого ока та в область лоба справа (том 1 а.с. 224-230);

- висновком експерта №96 від 26.12.2023, відповідно до якого при судово-медичній експертизі у гр. ОСОБА_5 мають місце тілесні ушкодження у вигляді рани в лівій надбрівній ділянці, садна і рани в лобовій ділянці голови справа, синців в лівій навколо очній ділянці, в ділянці верхнього і нижнього повік правого ока, які утворилися від дії тупого (их) предмету (ів) з обмеженою контактною поверхнею. Рани в лівій надбрівній ділянці, в лобовій ділянці голови справа відносяться до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, спричинивши короткочасний розлад здоров`я, згідно п.2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 №6. Синці в лівій навколо очній ділянці, в ділянці верхнього і нижнього повік правого ока відносяться до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, згідно п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 №6. Вище вказані тілесні ушкодження можуть відповідати часу утворення вказаному в постанові. Тілесні ушкодження, які мають місце на тілі гр. ОСОБА_5 утворилися від не менш 3-х травматичних дій тупого (их) предмету (ів) з обмеженою контактною поверхнею. Судово-медичних даних, які б вказували на утворення тілесних ушкоджень при падінні з положення стоячи на плоскість чи виступаючі предмети, немає. В тілесних ушкодженнях відображені загальні властивості тупих предметів, індивідуальні властивості не відображені. Діагноз: Закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку не брався до уваги, так як не підтверджений об`єктивною неврологічною симптоматикою. Діагноз: Закритий перелом лівої виличної кістки не брався до уваги, так як не підтверджений консультативною комісією лікарів-рентгенологів КНП «КОЛ КОР» від 17.11.2023 (том 1 а.с.232-234);

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 24.01.2024 за участю потерпілого ОСОБА_5 та ілюстративними фототаблицями до нього, згідно яких останній розповів та показав як і за яких обставин йому було спричинено тілесні ушкодження ОСОБА_8 , а саме, що 29.10.2023 близько 15:58 год. ОСОБА_5 перебував на узбіччі дороги пров. Чкалова біля будинку 3 в с. Голикове Кропивницького району Кіровоградської області. В цей час між ОСОБА_8 та ОСОБА_5 виникла конфліктна ситуація через неприязні відносини та через те, що ОСОБА_5 просив ОСОБА_8 , щоб він не їздив своїм автомобілем по стежці та щоб ним не накатували дорогу. 29.10.2023 близько 16 год. ОСОБА_8 відбіг від легкового автомобіля, з якого попередньо вийшов, а тоді підбіг до ОСОБА_5 . В цей час ОСОБА_8 на узбіччі зазначеної дороги на грунті раптово виниклих неприязних відносин замахнувся кулаком правої руки та вдарив ним ОСОБА_5 в область лівого ока та лівої брови. ОСОБА_5 , не утримавшись на ногах від отриманого удару у вище вказані ділянки тіла похилився та з висоти власного зросту упав на правий бік тулуба на поверхню земляного покриву. В цей момент ОСОБА_8 , скориставшись тим, що ОСОБА_5 лежить на поверхні земляного покриву, наніс йому один удар кулаком правої руки в область лоба справа (том 1 а.с.235-243);

- висновком експерта №9 від 25.01.2024, відповідно до якого на підставі судово-медичної експертизи гр. ОСОБА_5 , протоколу проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_5 від 24.01.2024 експерт прийшов до висновку, що механізм утворення тілесних ушкоджень, які мали місце на тілі гр. ОСОБА_5 , а саме рана в лівій надбрівній ділянці, садно і рана в лобовій ділянці голови справа, синці в лівій навколо очній ділянці, в ділянці верхнього і нижнього повік правого ока, не протиречить механізму їх утворення при обставинах, на які вказує потерпілий ОСОБА_5 в протоколі слідчого експерименту за його участю від 24.01.2024 (том 1 а.с.244-246).

У судовому засіданні, враховуючи визнання вини обвинуваченим ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального проступку, сторона обвинувачення відмовилася від допиту свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Допитавши потерпілого та обвинуваченого, дослідивши надані докази, керуючись ст.129 Конституції України, ст.ст. 17, 22, 23 КПК України щодо презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини поза розумним сумнівом, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, забезпечуючи відповідно до вимог ст.321 КПК України здійснення учасниками кримінального провадження їхніх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, спрямувавши судовий розгляд на забезпечення з`ясування всіх обставин кримінального провадження, надавши сторонам кримінального провадження можливість подання ними суду доказів, самостійного обстоювання стороною обвинувачення та стороною захисту їхніх правових позицій, провівши судовий розгляд у відповідності до вимог ст.337 КПК України лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд приходить до наступного висновку.

Зазначені вище докази є належними, оскільки у своїй сукупності підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст.91 КПК України, та є допустимими, оскільки отримані в порядку, встановленому нормами КПК України та без порушень. Вони є послідовними, не містять протиріч, переконливими як кожен окремо, так і їх сукупність у взаємозв`язку. Жоден із них не спростований, містить інформацію щодо предмету доказування. А тому, суд приймає до уваги при ухваленні вироку вказані докази, як докази вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення.

В постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 688/788/15-к, від 08 жовтня 2019 року у справі № 195/1563/16-к, від 21 січня 2020 року у справі № 754/17019/17, від 16 вересня 2020 року у справі № 760/23459/17 зауважено, що законодавець в ст. 94 КПК України вказує, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке є основою для прийняття процесуальних рішень у кримінальному провадженні.

Таким чином, всебічно, повно, неупереджено й безпосередньо з`ясувавши всі обставини, встановлені під час кримінального провадження, перевіривши їх доказами, отриманими на підставі змагальності сторін та свободи у доведенні їх переконливості, дослідженими в судовому засіданні, у їхній сукупності й оціненими з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності й взаємозв`язку, суд дійшов висновку про доведеність обвинувачення, висунутого ОСОБА_8 відповідно до обвинувального акту.

У зв?язку з цим суд, розглядаючи справу в межах висунутого обвинувачення, кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.2 ст.125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Підстав для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд, у відповідності до ч.3 ст.337 КПК України, не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

При призначенні ОСОБА_8 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винуватого, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, яке віднесено до категорії проступків.

Як особа, обвинувачений ОСОБА_8 є працездатним, проживає разом з дружиною ОСОБА_14 , 1983 року народження, донькою ОСОБА_15 , 2004 року народження, донькою ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , підопічними ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , тещею ОСОБА_19 , 1950 року народження, за місцем проживання компроментуючими матеріалами селищна рада не володіє, раніше не судимий, на обліку Кропивницького районного сектору №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області не перебуває, в журналах обліку не значиться, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має загальне захворювання (том 1 а.с.249, 250, том 2 а.с. 4, 5, 6, 7, 8, 10, 11, 13, 15).

Обставин, які пом?якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Із врахуванням всіх обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_8 покарання в межах санкції, встановленої ч.2 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, яке буде справедливим та необхідним у даному випадку, а також відповідатиме меті покарання та запобігатиме вчиненню обвинуваченим та іншими особами нових кримінальних правопорушень.

Представником потерпілого ОСОБА_5 - адвокатом ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_8 заявлено цивільний позов, в якому останій просив стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 50000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та 5000 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди (том 1 а.с. 65-82).

В обгрунтування позову представник потерпілого вказав, що в результаті злочинних дій ОСОБА_8 , ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, спричинивши короткочасний розлад здоров`я. ОСОБА_5 зазнав нестерпний фізичний біль, лікувався у лікарні, отримав сильні душевні переживання, які призвели до зміни привичного ритму життя, хвилювання.

Таким чином, наявні підстави цивільно-правової відповідальності ОСОБА_8 , а саме: наявність шкоди, протиправна поведінка заподіювача шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою.

А тому, у відповідності до ст. 15, 16, 23, 1166 ЦК України, ОСОБА_5 має право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди з ОСОБА_8 .

Стороною захисту подано відзив на позов, в якому просили стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди 2109,38 грн., в решті позовних вимог - відмовити у повному об`ємі (том 1 а.с.103-107).

Представником потерпілого подано відповідь на відзив на позов (том 1 а.с. 108-111).

Так, за змістом положень ч. 2 ст.127, ч.1, 5 та 7 ст. 128 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Крім цього, згідно із вимогами ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо), якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлено, що на підтвердження своїх вимог потерпілим ОСОБА_5 надано фіскальні чеки на придбання медичних препаратів та проведення досліджень від 02.11.2023 на суму 170,00 грн.; від 30.10.2023 на суму 853,98 грн.; від 30.10.2023 на суму 63,20 грн.; від 02.11.2023 на суму 170,00 грн.; від 02.11.2023 на суму 175,00 грн.; від 31.10.2023 на суму 418,60 грн. (том 1 а.с. 70, 72, 74, 79, 80).

Отже, потерпілим доведено належними доказами понесення ним вищезазначених витрат, які пов`язані з вчиненням злочину обвинуваченим, а тому дані витрати за відповідними фіскальними чеками (том 1 а.с. 70, 72, 74, 79, 80) підлягають відшкодуванню потерпілому обвинуваченим у загальному розмірі 1850,78 грн.

Крім того, потерпілим надано фіскального чеку на придбання медичних препаратів 27.07.2024 на загальну суму 3984,57 грн. (том 1 а.с.69); копію товарного чека (№ та дата не зазначені) на загальну суму 67,50 грн. (том 1 а.с. 71); копію фіскального чеку на загальну суму 119,56 грн. (том 1 а.с. 76); копію фіскального чеку від 27.07.2024 на загальну суму 57,10 грн. (том 1 а.с. 81).

Разом з тим, потерпілим не доведено належними та допустими доказами необхідність несення даних витрат у зв`язку з протиправними діями обвинуваченого (не доведено причинно-наслідковий зв`язок між діями обвинуваченого та наслідками (необхідністю придбання зазначених медикаментів та виробів)).

Отже, позовні вимоги потерпілого ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_8 в частині відшкодування матеріальної шкоди підлягають частковому задоволенню на загальну суму 1850,78 грн.

Щодо вимог потерпілого у цивільному позові в частині відшкодування моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням, суд приходить до наступних висновків.

Положеннями ст. 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода це зумовлені моральними стражданнями втрати немайнового характеру. Страждання викликають певні зміни у житті особи: неможливість реалізації своїх звичок і бажань, погіршення стосунків у колективі, втрата роботи, втрата довіри близьких людей, тощо. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод цивільні позивачі мають право на справедливу сатисфакцію.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Знайкін проти України» зазначено: суд немає сумнівів щодо того, що заявник зазнав тривоги та страждань внаслідок порушення його прав, гарантованих Конвенцією, які не можуть бути адекватно відшкодовані визнанням Судом наявності порушень.

У рішенні «Кучерук проти України» (2007) Європейський суд з прав людини наголошує на ймовірнісному вимірі моральної шкоди, що, врешті-решт, як зазначається у юридичній доктрині, має спонукати вітчизняні суди замислитись над обґрунтованістю жорстких вимог, які зазвичай висуваються ними до організації доказової діяльності сторін щодо підтвердження факту завдання моральної шкоди та розміру належної компенсації.

Європейський суд з прав людини у справі «Мельниченко проти України» від 19.10.2004 р. зазначив, що моральна школа має визначатися за автономними критеріями, що випливають з Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а не на підставі принципів, визначених у національному законодавстві чи практиці відповідної держави.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з врахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до висновку Європейського суду від 28.05.1985 (справа Abdulaziz, Cabalesand Balkandali v. UnitedKingdom,) де зазначено, що деякі форми моральної шкоди, зокрема емоційні страждання, за своєю природою не завжди можуть бути доведені чимось конкретним.

Згідно роз`яснень, які викладені у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його житті, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану.

Згідно позиції Великої Палати Верховного Суду по справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19), викладеної у постанові від 15 грудня 2020 року, розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Враховуючи характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань потерпілого ОСОБА_5 , ступеня вини обвинуваченого та причини конфлікту, а також зважаючи на те, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення, керуючись принципами розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_5 моральної шкоди в розмірі 2000 грн., у зв`язку з чим позовні вимоги у цій частині також підлягають частковому задоволенню.

Стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 на досудовому розслідуванні не застосовувалися заходи забезпечення кримінального провадження.

Підстави до вжиття заходів забезпечення кримінального провадження відсутні.

Судові витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. 125 ч.2 КК України, 368-371, 373-374, 376, 394-395, 615 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України (умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я) та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі сімдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 1190 (одна тисяча сто дев`яносто) гривень.

Цивільний позов представника потерпілого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином - задовольнити частково.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП - НОМЕР_2 , у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 1850 (одна тисяча вісімсот п`ятдесят) гривень 78 (сімдесят вісім) копійок та моральної шкоди 2000 (дві тисячі) гривень.

В решті вимог відмовити.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду через Олександрівський районний суд Кіровоградської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1