Справа №584/524/25 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/440/25 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - тримання під вартою
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2025 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Путивльського районного суду Сумської області від 22.08.2025 року, якою відносно підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, -

ВСТАНОВИЛА:

22.08.2025 до Путивльського районного суду Сумської області, з клопотанням, погодженим прокурором Сумської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону, звернувся слідчий СВ відділення поліції № 2 (м. Путивль) Конотопського районного відділу поліції ГУНП в Сумській області, в якому просив застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів, без визначення розміру застави.

Ухвалою Путивльського районного суду Сумської області від 22.08.2025 року, клопотання слідчого задоволено та до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 16 жовтня 2025 року включно, без визначення розміру застави.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 звернулась до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Путивльського районного суду Сумської області від 22.08.2025 року та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що судом не було взято до уваги дані про особу підозрюваного, а саме те, що він одружений, мешкає разом з дружиною за адресою зареєстрованого місця проживання, що свідчить про його сталі соціальні зв`язки, позитивно характеризується за місце проживання, є раніше не судимою особою, тобто не враховані обставини, передбачені ст. 178 КПК України, які суд мав оцінити в сукупності з іншими матеріалами.

Також апелянт наголошує, що підозрюваний має незадовільний стан здоров`я, приймає противірусну терапію, яка є вкрай важливою для підтримання його життєдіяльності.

Крім того, зазначає, що підозрюваний дає правдиві показання, не заперечує обставини вчинення кримінального правопорушення, намагався самостійно повернутися до військової частини, проте у зв`язку зі станом здоров`я та віком не зміг знайти військову частину, в якій би отримав згоду на продовження військової служби. Протягом всього часу проведення досудового розслідування не переховувався, постійно знаходився в м. Путиль, і в подальшому наміру ухилятися від слідтсва і суду не має.

Також захисник зазначає, що прокурором в клопотанні, а слідчим суддею в ухвалі не наведено мотивів на обгрунтування того, що ОСОБА_6 перебуваючи на волі, може перешкоджати встановленню істини у справі та ухилятись від слідства і суду.

Апеляційний розгляд даного кримінального провадження було призначено на 16 год 30 хв 27 жовтня 2025 року, про що його учасники, а саме, прокурор, підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 були повідомлені завчасно, у передбачений Законом спосіб. В своїй апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просила розглядати апеляційну скаргу за її відсутності, а від прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 надійшло клопотання про розгляд кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 без його участі.

Враховуючи зазначені обставини, а також те, що, в порядку ч. 4 ст. 422-1 КПК України, ніхто із учасників не заявив клопотання про розгляд провадження за їх участі, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.2 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Згідно з ч.2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.

Як вбачається зі ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ухвалюючи рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстнації повинен з`ясувати доцільність продовження застосування запобіжного заходу, що у свою чергу повинно відповідати ризикам та обставинам, що передбачені статтями 177-178 КПК України, у їх зіставленні з конкретними фактами, встановленими учасниками судового провадження.

Положеннями ч. 3 ст. 331 КПК України встановлено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Частиною 1 статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

В силу вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Крім того, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обгрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів, у провадженні СВ відділення поліції № 2 (м. Путивль) Конотопського районного відділу поліції ГУНП в Сумській області перебуває кримінальне провадження №0000253 від 08.04.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

У рамках даного кримінального провадження, слідчий СВ відділення поліції № 2 (м. Путиль) Конотопського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_9 заявив клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 мотивуючого його тим, що наявні ризики, передбачені п. 1, п. 3, ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливі спроби ОСОБА_10 переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, а застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та належну поведінку підозрюваного.

Ухвалою Путивльського районного суду Сумської області від 22.08.2025 року, застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 16 жовтня 2025 року включно, без визначення розміру застави.

Вирішуючи вказане клопотання, суд визнав доведеним наявність ризиків, на які посилався слідчий, з врахуванням того, що 20.08.2025 ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та затримано в порядку ст. 208 КПК України. Наявні в матеріалах кримінального провадження докази, свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, який є тяжким і передбачає покарання у виді позбавлення волі від 5 до 10 років.

Тому враховуючи наявність вагомих доказів вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винним, а також те, що застосуванням до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу не вдасться запобігти можливим та усунути існуючі ризики у кримінальному провадженні та досягти мети кримінального провадження, суд дійшов висновку про обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів за перелічених вище підстав не зможе запобігти ризикам і забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

При цьому посилання захисника на наявність позитивних характеристик, сімейного стану, стану здоров`я та постійного місця проживання не усуває встановлених ризиків, пов`язаних із можливим ухиленням підозрюваного від слідства, перешкоджанням кримінальному провадженню чи продовженням протиправної поведінки, а з огляду на те, що ОСОБА_6 у разі визнання винуватості, загрожує найсуворіше покарання виключно у вигляді позбавлення волі, з метою уникнення якого він може вдатись до таких дій.

Також, колегія суддів зауважує, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, при вирішенні питання про доцільність тримання під вартою має оцінюватися не лише особа підозрюваного, а насамперед реальність та обґрунтованість ризиків, які не можуть бути усунуті застосуванням більш м`якого запобіжного заходу.

Щодо посилань апелянта на незадовільний стан здоров`я, колегія зазначає, що матеріали провадження не містять медичних документів, які б підтверджували, що перебування під вартою може завдати істотної шкоди здоров`ю підозрюваного або перешкоджати його лікуванню.

Щодо посилань апелянта на відсутність обґрунтування ризиків у клопотанні слідчого, колегія суддів зазначає, що слідчий суддя належно мотивував своє рішення, пославшись на фактичні обставини кримінального правопорушення, поведінку підозрюваного після його вчинення та реальну можливість ухилення від слідства у разі перебування на волі.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що суд надав належну оцінку усім обставинам провадження та дійшов вірного висновку про необхідність застосування ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, і доводів, за яких у задоволенні клопотання слідчого необхідно було б відмовити та застосувати до останнього більш м`який запобіжний захід, апелянтом в апеляційній скарзі наведено не було.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування під час апеляційного розгляду не встановлено, а тому, вказане судове рішення слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Керуючись ст.376, ст.ст. 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Путивльського районного суду Сумської області від 22 серпня 2025 року, якою підозрюваному ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4