В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.12.2025 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Білоцерківського міськрайонного суду Київської області обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.11.2025 за № 0002477, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Шкарівка Білоцерківського району Київської області, громадянин України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не одружений, із вищою освітою, не офіційно працевлаштований, раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України,

У С Т А Н О В И В:

1. До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшов обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0002477, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.11.2025, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

2. Формулювання обвинувачення та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, які передбачають кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується особа.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 28 листопада 2025 року, точного часу не встановлено, ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконну порубку дерев, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, перебуваючи у кварталі 80 виділі 4 Томилівського лісництва Білоцерківського надлісництва Філії «Столичний лісовий офіс» ДП «Ліси України» за межами с. Шкарівка за координатами «Google Maps» 49.745758, 30.151330, що знаходиться в адміністративних межах Білоцерківської міської територіальної громади, без передбаченого законом дозволу, в порушення вимог ст. 69 Лісового кодексу України, ст.ст. 12, 38, 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст. ст. 9, 10 Закону України «Про рослинний світ», за допомогою бензопили марки «Stihl 180» вчинив незаконну порубку 5 дерев породи берест, дуб, ясен з діаметрами 26 см, 42 см, 31 см, 25 см та 33 см шляхом їх повного відокремлення від кореня способом спилювання.

Внаслідок незаконної порубки дерев у кварталі 80 виділі 4 Томилівського лісництва Білоцерківського надлісництва Філії «Столичний лісовий офіс» ДП «Ліси України» за межами с. Шкарівка за координатами «Google Maps» 49.745758, 30.151330, що знаходиться в адміністративних межах Білоцерківської міської територіальної громади, ОСОБА_4 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.200 №665 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу» та висновку судової інженерно-екологічної експертизи заподіяв в особі Білоцерківської міської ради шкоди на загальну суму 33 298,17 грн 17 коп., що є істотною.

За таких обставин ОСОБА_4 вчинив незаконну порубку дерев у лісах, що спричинило істотну шкоду, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 246 КК України.

3. Відомості про укладену між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 угоду про визнання винуватості

Прокурор Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 17.12.2025 уклали угоду про визнання винуватості.

В угоді наведено формулювання обвинувачення та правову кваліфікацію дій ОСОБА_4 із зазначенням статей Закону України про кримінальну відповідальність, що є тотожними до наведених в обвинувальному акті.

За змістом угоди ОСОБА_4 повністю та беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Сторони дійшли згоди про призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 246 КК України у виді 1 (одного) року пробаційного нагляду, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 59-1 КК України.

4.Позиції учасників судового провадження

4.1.Прокурор у судовому засіданні зазначив про відповідність умов угоди про визнання винуватості вимогам законодавства і просила затвердити її. Підтвердила добровільність укладання угоди сторонами. Додала, що умови угоди відповідають інтересам суспільства і запиту суспільства на справедливість в частині забезпечення швидкого судового провадження з дотриманням прав обвинуваченого.

4.2. Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні підтвердив, що усвідомлює суть висунутого йому обвинувачення, беззаперечно визнає вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, не заперечує фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті і в угоді про визнання винуватості. Підтвердив, що укладання угоди про визнання винуватості носить добровільний характер, а виконання взятих на себе за угодою зобов`язань є реальним.

Зазначив, що обізнаний про вид та строк покарання, яке йому буде призначено у випадку затвердження угоди, погоджується на нього, а також підтвердив, що усвідомлює правові наслідки призначення такого покарання.

Також обвинувачений підтвердив, що цілком розуміє наявність у нього права на повний судовий розгляд, у якому прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують; права мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; права допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення; права подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь.

Підтвердив розуміння наслідків укладення та затвердження угоди, визначених у статті 473 КПК України, а також наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 КПК України.

Просив Суд затвердити угоду про визнання винуватості.

4.3.Захисник підтримав угоду про визнання винуватості, наголосив на добровільності її укладання.

5. Мотиви, з яких Суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам законодавства при ухваленні вироку, а також положення законодавства, якими він керувався.

При вирішенні питання про затвердження угоди суд має встановити, що укладена сторонами угода відповідає вимогам законодавства і відсутні підстави для відмови в її затвердженні.

Дослідивши зміст угод про визнання винуватості, заслухавши думки прокурора, обвинуваченого, його захисника, Суд дійшов таких висновків.

5.1.Щодо відповідності умов угоди вимогам КПК України та КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України).

Санкція ч. 1 ст. 246 КК України, інкримінованої ОСОБА_4 , передбачає покарання у вигляді штрафу від тисячі до тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційного нагляду на строк до трьох років, або обмеження волі на строк до трьох років, або позбавлення волі на той самий строк. Відповідно зазначене кримінальне правопорушення згідно з приписами ст. 12 КК України належить до нетяжких злочинів.

За таких обставин в частині інкримінованого діяння укладення прокурором угоди про визнання винуватості з обвинуваченого ОСОБА_4 не суперечить вимогам ч. 2 ст. 469 КПК України та п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України щодо тяжкості кримінального правопорушення.

Пунктом 9 ч. 2 ст. 52 КПК України передбачено, що у разі укладення угоди про визнання винуватості участь захисника є обов`язковою та забезпечується з моменту ініціювання укладення угоди. Судом встановлено, що угода між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 складена та підписана 17.12.2025 у присутності його захисника - адвоката ОСОБА_5 про що свідчить підпис останнього на тексті угоди.

Вимоги до змісту угоди про визнання винуватості закріплені у ст. 472 КПК України. Суд встановив, що угода про визнання винуватості відповідає формальним і змістовним вимогам, оскільки містить усі необхідні реквізити та обставини. Вона містить формулювання обвинувачення, правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність. Сформульоване в угодах обвинувачення відображає істотні фактичні обставини, які є тотожними викладу обставин в обвинувальному акті і підтверджені в судовому засіданні обвинуваченою.

Суд встановив, що правова кваліфікація діяння обвинуваченого є правильною, що з`ясовано та підтверджено у судовому засіданні. Кримінально-правова оцінка суспільно-небезпечних дій обвинуваченого, викладена в угоді, в цілому відповідає ознакам, встановленим у нормах кримінального закону.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив кожну із обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, та які викладені в угоді та обвинувальному акті. У присутності захисника визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні погодилися з кваліфікацією діянь, зазначеною в обвинувальному акті і угоді.

Абзацом 5 ч. 4 ст. 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Як вбачається зі змісту обвинувального акта, кримінальним правопорушенням, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 завдано майнової шкоди Білоцерківській міській раді. Водночас від представника потерпілого надійшла заява від 17.12.2025 щодо надання згоди на укладання угоди про визнання винуватості обвинуваченим ОСОБА_4 .

Відтак невідповідності умов угоди вимогам КПК України та КК України Суд не встановив.

5.2.Щодо відповідності умов угоди інтересам суспільства.

Відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 474 КПК України суд відмовляє у затвердженні угоди у разі невідповідності її умов інтересам суспільства.

Під суспільним інтересом у кримінальному процесі розуміють певні вигоди для всього суспільства, без задоволення яких неможливо забезпечити його всебічний, стабільний та демократичний розвиток. Вони визнані державою, забезпечені правом, а їх задоволення є гарантією існування і розвитку суспільства вцілому. У кримінальному провадженні суспільний інтерес загалом виражений в його завданнях, визначених ст. 2 КПК України, та полягає у захисті особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охороні прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпеченні швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура. З урахуванням комплексності і неоднорідності завдань кримінального провадження, оцінюючи суспільний інтерес, Суд має встановити баланс між зацікавленістю обвинуваченого отримати м`якше покарання та запитом суспільства отримати від обвинуваченого щось на заміну такому пом`якшенню.

Затвердження угоди забезпечить притягнення обвинуваченого ОСОБА_4 до відповідальності за вчинення кримінального правопорушення і його виправлення. Зазначене сприятиме формуванню у обвинуваченого і інших членів суспільства антикримінальної правосвідомості та усвідомлення невідворотності відповідальності за вчинені правопорушення.

Крім того, у випадку постановлення судом рішення на підставі угоди про визнання винуватості, умовами укладання якої є добровільність та беззастережне визнання особою своєї винуватості, необхідність у дослідженні доказів, в тому числі допиті свідків, відсутня. Адже обвинувачений не заперечує ні фактичних обставин кримінального правопорушення, ні їх юридичну оцінку. З юридичною оцінкою діянь також погоджується захисник, який є спеціаліст у галузі права.

Укладення і затвердження угоди при дотриманні встановлених законом умов має наслідком скорочення часу судового розгляду справи, економію державних ресурсів і особистих ресурсів учасників провадження, зменшення навантаження на прокуратуру, адвокатуру та суди, в яких вивільнюється час і ресурс на виконання своїх завдань і функцій.

З огляду на беззаперечне визнання обвинуваченим своєї винуватості вбачається недоцільним застосовування загального порядку кримінального провадження.

В свою чергу, характер та тяжкість інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_4 злочину, його особи та ставлення до вчиненого, активне сприяння здійсненню досудового розслідування і судового розгляду вказує на його бажання виправитись. Виправлення особи, що вчинила злочин, також відповідає суспільному інтересу, адже покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами (ч. 2 ст. 50 КК України).

Враховуючи вищевикладене, Суд дійшов висновку про відповідність угоди про визнання винуватості обвинуваченим ОСОБА_4 суспільному інтересу.

5.3.Щодо порушення умовами угоди прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб.

Відповідно до п. 3 ч. 7 ст. 474 КПК України під час перевірки угоди на відповідність вимогам законодавства суд також перевіряє чи не порушують умови угоди права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб. Дослідивши зміст угоди про визнання винуватості, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, Суд встановив, що умови угоди не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб. Умови угоди не є невиправдано обтяжливими для жодної із сторін кримінального провадження.

Як зазначено в обвинувальному акті, кримінальним правопорушенням, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , шкода завдана державі в особі Білоцерківської міської ради. Водночас представник потерпілого ОСОБА_6 не заперечує проти укладання угоди.

За таких обставин умови угод не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб.

5.4.Щодо добровільності укладення угоди.

Відповідно до п. 4 ч. 7 ст. 474 КПК України при вирішенні питання про наявність підстав для затвердження угоди суд має переконатися, що укладення угоди є добровільним. Будь-який примус зі сторони обвинувачення або третіх осіб, спрямований на укладення угоди, або інші обставини, які викликають сумнів у добровільності угоди, зумовлює відмову у її затвердженні судом.

Обвинувачений ОСОБА_4 , а також його захисник у судовому засіданні підтвердили добровільність укладення угоди про визнання винуватості та спільну узгодженість усіх викладених у ній умов. Зазначили про відсутність зі сторони прокурора примусу, погроз, насильства, обіцянок чи впливу будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Жодних скарг на дії, рішення чи бездіяльність детективів та прокурорів під час досудового розслідування, а також «претензій» до захисників в процесі здійснення захисту, обвинувачена не подала.

Прокурор також вказав на спільну узгодженість усіх викладених в угодах умов, підтвердивши добровільність їх укладення зі сторони обвинувачення.

З огляду на зазначене, а також відсутність будь-яких обставин, які б свідчили про укладення угод сторонами під будь-яким впливом, Суд дійшов висновку, що її укладення носить добровільний характер та не суперечить бажанню та волі сторін.

5.5.Щодо можливості виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань.

Пункт 5 ч. 4 ст. 474 КПК України зобов`язує Суд перевірити угоду на предмет можливості виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань.

За змістом угоди обвинувачений ОСОБА_4 зобов`язався беззастережно визнати свою винуватість в обсязі висунутого обвинувачення під час судового провадження та заявлений цивільний позов у повному обсязі. У судовому засіданні обвинувачений підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, визнав свою винуватість та щиро розкаявся. Тим самим обвинувачений ОСОБА_4 виконав взяті на себе зобов`язання.

На підставі викладеного Суд дійшов висновку про можливість виконання взятих обвинуваченим на себе за угодою зобов`язань.

5.6. Щодо відповідності умов угоди вимогам закону в частині призначення покарання.

За приписами ст. 472 КПК України суттєвою умовою, яку має містити угода про визнання винуватості, є узгоджене сторонами угоди покарання, а також звільнення обвинуваченого від його відбування з випробуванням (у випадку досягнення такої домовленості). Відтак Суд має перевірити узгоджене між прокурором та обвинуваченими покарання на предмет відповідності вимогам закону, а також можливість звільнити обвинувачених від його відбування з випробуванням.

Частина 1 ст. 65 КК України передбачає, що суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Санкція ч. 1 ст. 246 КК України, інкримінованої ОСОБА_4 , передбачає покарання у вигляді штрафу від тисячі до тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційного нагляду на строк до трьох років, або обмеження волі на строк до трьох років, або позбавлення волі на той самий строк

Сторони дійшли згоди про призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 246 КК України у виді 1 (одного) року пробаційного нагляду, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 59-1 КК України.

Частиною 5 ст. 65 КК України передбачено, що у випадку затвердження вироком угоди про визнання винуватості суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

При вирішенні питання про те, чи є узгоджене сторонами покарання необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, Суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_4 :

- за медичною допомогою до лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не звертався;

- перебуває на обліку в РТЦК та СП;

- на обліку Білоцерківського районного відділу №1 філії ДУ «Центр пробації» не перебуває;

- раніше не судимий;

- не заперечує проти відшкодування завданої майнової шкоди у розмірі визначеному цивільним позовом.

Суд також враховує обставини, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття та відсутність обставин, що обтяжують кримінальне покарання.

Суд дійшов висновку, що узгоджене сторонами покарання за своїм видом та розміром відповідає характеру тяжкості вчинених діянь та особі обвинуваченого, а також загальним засадам призначення покарання, встановленим законом України про кримінальну відповідальність, і здатне забезпечити досягнення мети призначення покарання. Зокрема, угодою визначено покарання у виді 1 (одного) року пробаційного нагляду, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 59-1 КК України.

6.Висновки суду.

З урахуванням встановлених обставин Суд дійшов висновку, що угода про визнання винуватості, укладена між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 відповідає вимогам закону України про кримінальну відповідальність і кримінального процесуального законодавства. Суд не встановив підстав для відмови в затвердженні угоди, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України.

Тому Суд дійшов висновку про затвердження вказаної угоди про визнання винуватості шляхом ухвалення вироку та призначення обвинуваченому узгодженого угодою покарання.

7.Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку на підставі угоди.

7.1. Цивільний позов.

Відповідно до статті 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому. Згідно з частиною 1 статті 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Отже, підставами для відшкодування шкоди є: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, що завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоди, та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди.

Разом з обвинувальним актом до суду надійшов цивільний позов про відшкодування майнової шкоди у сумі 33 298,17 грн. Відповідно до позовної заяви за час досудового розслідування ОСОБА_4 не відшкодував завдану шкоду.

Розмір, завданої державі в особі Білоцерківської міської ради, шкоди встановлений судовою інженерно-екологічною експертизою становить 33 298,17 грн.

Як встановлено органом досудового розслідування обставини, та не оспорюється учасниками судового провадження, ОСОБА_4 внаслідок вчинення кримінального правопорушення, що полягало у незаконній порубці дерев у захисних лісових насадженнях, спричинив шкоду на суму 33 298,17 грн. Сам обвинувачений проти задоволення цивільного позову не заперечував та зобов`язався в подальшому відшкодувати завдану шкоду.

Оскільки заявлена сума цивільного позову відповідає встановлену Судом заподіяної майнової шкоди, цивільний позов підлягає задоволенню.

7.2.Процесуальні витрати.

Відповідно до вимог п. 13 ч. 1 ст. 368 та ч. 4 ст. 374 КПК України при ухваленні вироку суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Як вбачається зі наданих прокурором матеріалів витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні складають 7131,20 грн, що підтверджується:

- довідкою про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні № 0002477, висновок експерта від 04.12.2025 № СЕ-19/111-25/72961-ФХЕД, відповідно до якої витрати на проведення експертизи склали 7 131,20 грн;

З огляду на ухвалення обвинувального вироку щодо ОСОБА_4 витрати на проведення експертного дослідження у сумі 7 131,20 грн підлягають стягненню з обвинуваченого.

Питання про відшкодування інших понесених процесуальних витрат стороною обвинувачення чи стороною захисту не піднімалось.

7.3.Винагорода викривачу.

Підстави для виплати винагороди викривачу у цьому кримінальному провадженні відсутні.

7.4. Спеціальна конфіскація.

Спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 150, статтею 154, частинами другою і третьою статті 159-1, частиною першою статті 190, статтею 192, частиною першою статей 204, 209-1, 210, частинами першою і другою статей 212, 212-1, частиною першою статей 222, 229, 239-1, 239-2, частиною другою статті 244, частиною першою статей 248, 249, частинами першою і другою статті 300, частиною першою статей 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, статтею 363, частиною першою статей 363-1, 364-1, 365-2 цього Кодексу (ч. 1 ст. 96-1 КК України).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація застосовується, зокрема, на підставі обвинувального вироку суду.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави.

За змістом ч. 10 ст. 100 КПК України, застосування спеціальної конфіскації здійснюється тільки після доведення у судовому порядку знав про їх незаконне походження та/або використання.

Обвинувачений ОСОБА_4 в ході судового розгляду підтвердив, що розумів що здійснив незаконну порубку дерев за допомогою бензопили, тобто використовував її незаконно.

Відтак умови вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України дають підстави для застосування спеціальної конфіскації щодо майна, яке було його предметом та знаряддя вчинення правопорушення.

Суд вважає встановленим, що ланцюгова бензопила «Makita EA 3203S», яка зберігається в камері схову Білоцерківського районного управління поліції ГУНП в Київській області (квитанція №1212 від 29.11.2025), була знаряддям вчинення правопорушення, а деревина порід ясен, берест та дуб загальним об`ємом 3м3, яка передана на відповідальне зберігання лісничого Томилівського лісництва Білоцерківського надлісництва ОСОБА_7 , є предметом кримінального правопорушення. Оскільки підстав повернення зазначеного майна не встановлено, з урахуванням вимог ст. 96-1, 96-2 КК України, суд вважає за необхідне застосувати до цього майна спеціальну конфіскацію.

7.5.Заходи забезпечення кримінального провадження.

7.5.1.Запобіжні заходи.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 374 КПК України суд при ухваленні вироку серед іншого приймає рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

В даному кримінальному провадженні запобіжні заходи не застосовувались.

7.5.2.Арешт майна.

Згідно з ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема у випадку непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації щодо майна, на яке накладено арешт.

Ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03.12.2025 у справі № 357/19741/25 задоволено клопотання прокурора та накладено арешт на вилучене 28.11.2025 під час огляду місця події на бензопилу марки «Makita EA3203S» та деревину порід ясен, берест та дуб загальним об`ємом 3 м3.

Оскільки у цьому кримінальному провадженні до вказаного майна застосована спеціальна конфіскація, відсутні підстави для скасування арешту майна.

7.5.3.Щодо речових доказів і документів.

Згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Постановою слідчого від 28.11.2025 про визнання матеріальних об`єктів речовими доказами та визначення місця їх зберігання, у цьому кримінальному провадженні визнані речовими доказами:

- бензопилу марки «Makita EA 3203S», яка передана на зберігання до камери зберігання речових доказів Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області. (квитанція №1212 від 29.11.2025);

-деревину, яка отримана внаслідок незаконного видалення 5-ти дерев порід ясен, берест, та дуб загальним об`ємом 3м3, яка передана на відповідальне зберігання лісничого Томилівського лісництва Білоцерківського надлісництва ОСОБА_7 .

Враховуючи положення статті 100 КПК України та Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженої Наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації України, Служби Безпеки України, Верховного суду України, Державної судової адміністрації України, суд вирішує документи, надані сторонами, залишити в матеріалах кримінального провадження, речові докази:

- бензопилу марки «Makita EA 3203S», яка передана на зберігання до камери зберігання речових доказів Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області. (квитанція №1212 від 29.11.2025) вилучити у власність держави в порядку спеціальної конфіскації.

- деревину, яка отримана внаслідок незаконного видалення 5-ти дерев порід ясен, берест, та дуб загальним об`ємом 3м3, яка передана на відповідальне зберігання лісничого Томилівського лісництва Білоцерківського надлісництва ОСОБА_7 вилучити у власність держави в порядку спеціальної конфіскації.

Керуючись статтями 12, 49, 65-67, 246 КК України, статтями 96-1, 96-2, 100, 373-376, 469-475, 615 КПК України, Суд

У Х В А Л И В:

1. Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 17.12.2025 року між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0002477, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.11.2025.

1.1. ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України

1.2. Призначити ОСОБА_4 покарання, передбачене ч. 1 ст. 246 КК України у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік.

1.3. Згідно з ч. 2, п. 4 ч. 3 ст. 59-1 КК України, зобов`язати ОСОБА_4 , протягом строку пробаційного нагляду, виконувати такі обов`язки:

(1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

(2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

(3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

(4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

1.4. Строк пробаційного нагляду обчислювати з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації, за місцем його проживання.

2. Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у сумі 7 131,20 грн (сім тисяч сто тридцять одну гривню 20 копійок).

3. На підставі ст. 96-2 КК України застосувати спеціальну конфіскацію шляхом вилучення у власність держави до речових доказів - бензопили марки «Makita EA 3203S», яка передана на зберігання до камери зберігання речових доказів Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області. (квитанція №1212 від 29.11.2025) та деревини, яка отримана внаслідок незаконного видалення 5-ти дерев порід ясен, берест, та дуб загальним об`ємом 3м3, яка передана на відповідальне зберігання лісничого Томилівського лісництва Білоцерківського надлісництва ОСОБА_7 .

4. Цивільний позов прокурора ОСОБА_3 в інтересах держави в особі Білоцерківської міської ради задовольнити. Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави в особі Білоцерківської міської ради кошти у сумі 33 298, 17 грн (тридцять три тисячі двісті дев`яносто вісім гривень 17 копійок) в якості відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину.

5. Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку, з урахуванням особливостей, передбачених частиною першою статті 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області до Київського апеляційного суду. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

6. Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя: ОСОБА_8