печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

за участі сторін кримінального провадження:

підозрюваної ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , процесуального керівника у кримінальному провадженні - прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві у залі суду судове провадження за клопотанням старшого слідчого в ОВС Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді застави відносно підозрюваної у кримінальному провадженні № 0000175 від 27.08.2024 ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

04.11.2025 cтарший слідчий в ОВС Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_6 , за погодженням прокурора першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Київської міської прокуратури ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді, в межах кримінального провадження №0000175 від 27.08.2024, з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді застави стосовно підозрюваної ОСОБА_3 , з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

З клопотання слідує, що Першим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000175 від 27.08.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1, 2 ст. 364 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що 29.06.2023 (точного часу у ході досудового розслідування не встановлено), займаючи посаду директора ДП «Сосницярайагролісгосп», за невстановлених обставин, у ОСОБА_8 , який достовірно знав про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 30.12.2021 №1433 «Про затвердження переліку видів продукції, торгівля якими здійснюється виключно на організованих товарних ринках» згідно зі змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.2022 №834, виник злочинний умисел спрямований на умисне використання службового становища всупереч інтересам служби, з метою одержання неправомірної вигоди для іншої юридичної особи, який полягав в укладенні договору купівлі-продажу необробленої деревини № 31 від 29.06.2023 із ТОВ «АСТРА» в особі директора ОСОБА_9 та подальшій реалізації останньому підпорядкованим йому дочірнім агролісогосподарським підприємством лісоматеріалів по заниженій ціні, без проведення відповідних електронних торгів (аукціонів), шляхом укладання прямих договорів з продажу деревини.

Враховуючи вищезазначене, договір № 31 від 29.06.2025, укладений між ТОВ «АСТРА» та ДП «Сосницярайагролісгосп», є поставним форвардним деривативним контрактом.

Таким чином, ОСОБА_8 , діючи всупереч державним інтересам, бажаючи настання негативних наслідків у вигляді отримання неправомірної вигоди для іншої юридичної особи - ТОВ «АСТРА» та діючи всупереч інтересам служби з метою не отримання прибутку підприємством директором якого він є, на виконання свого злочинного умислу уклав деривативний договір № 31 від 29.06.2025 між ТОВ «АСТРА» та ДП «Сосницярайагролісгосп» на поставку необробленої деревини.

Крім того, ОСОБА_8 усвідомлюючи, що ТОВ «АСТРА» отримає деревину за цінами нижчими, ніж сформовані на товарних біржах та, що продаж деревини здійснюється за ціною собівартості продукції відповідно до затверджених калькуляцій собівартостей продукції лісоматеріалів круглих, які ним затверджені, вчинив суспільно небезпечне діяння.

У подальшому, усвідомлюючи, що вказаний злочинний намір ОСОБА_8 не здатний реалізувати самостійно, при цьому його реалізація буде залежати від вчинення інших кримінальних правопорушень, в невстановлений досудовим розслідуванням день та час, але не пізніше 03.07.2023, залучив до його реалізації в.о. генерального директора КП «Чернігівоблагроліс» ОСОБА_10 , головного економіста КП «Чернігівоблагроліс» ОСОБА_3 та головного юрисконсульта КП «Чернігівоблагроліс» ОСОБА_11 , з якими заздалегідь, тобто до початку вчинення злочинів, домовилися про спільне їх вчинення, тим самим надавши добровільну згоду на участь у них.

Повідомивши про свій злочинний умисел, направлений на умисне використання службового становища всупереч інтересам служби, з метою одержання неправомірної вигоди для іншої юридичної особи (ТОВ «АСТРА»), зокрема у реалізації ввіреним йому підприємством по заниженій ціні, без проведення відповідних електронних торгів (аукціонів), шляхом укладання прямих договорів з продажу деревини, в невстановлений досудовим розслідуванням день та час, ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_3 та ОСОБА_11 , діючи за попередньою змовою, спільно та узгоджено між собою, запланували дії, спрямовані на реалізацію спільного злочинного умислу.

Відповідно до розробленого плану, ОСОБА_8 організовував вчинення злочину, був його співвиконавцем, керував діями інших співвиконавців, в порушення вимог постанови Кабінету Міністрів України від 30.12.2021 №1433 «Про затвердження переліку видів продукції, торгівля якими здійснюється виключно на організованих товарних ринках» (зі змінами відповідно до Постанови КМУ від 26.07.2022 №834), організовував процес підготовки договорів купівлі-продажу необробленої деревини, погодження їх в КП «Чернігівоблагроліс» та виконання договору.

До функцій ОСОБА_10 в злочинній групі входило погодження договору купівлі-продажу необробленої деревини зі сторони КП «Чернігівоблагроліс», створюючи при цьому враження законності дій учасників злочинної групи, хоча розумів, що укладення договорів купівлі-продажу лісоматеріалів відбувається в порушення діючої Постанови КМУ №1433 від 30.12.2021.

До функцій ОСОБА_3 в злочинній групі входило погодження економічної складової договору купівлі-продажу необробленої деревини зі сторони КП «Чернігівоблагроліс» та ОСОБА_11 відповідно здійснювала погодження юридичної складової договорів купівлі-продажу необробленої деревини зі сторони КП «Чернігівоблагроліс».

Відповідно до розробленого плану, ОСОБА_8 діяв як організатор та співвиконавець, ОСОБА_10 , ОСОБА_3 та ОСОБА_11 як співвиконавці.

Так, з метою реалізації відомого всім учасникам групи злочинного плану, ОСОБА_8 , за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, в невстановлений день та час, проте не пізніше 29.06.2023, використовуючи своє службове становище директора ДП «Сосницярайагролісгосп» та пов`язані із цим службові повноваження, з метою отримання неправомірної вигоди для іншої юридичної особи (ТОВ «АСТРА»), у порушення вимог постанови Кабінету Міністрів України від 30.12.2021 №1433 «Про затвердження переліку видів продукції, торгівля якими здійснюється виключно на організованих товарних ринках» (зі змінами відповідно до Постанови КМУ від 26.07.2022 №834), організував підготовку договору купівлі - продажу необробленої деревини та додатку до нього із зазначенням найменування лісопродукції, породи, серединного діаметру, класу якості, кількості та ціни лісопродукції, який у відповідності до п. 7.4.14 статуту ввіреного йому агролісогосподарського підприємства, скерував до КП «Чернігівоблагроліс».

У свою чергу, ОСОБА_10 , у невстановлений досудовим розслідуванням день та час але не пізніше 03.07.2023, отримавши від ОСОБА_8 проект договору № 31 від 29.06.2023 на продаж необробленої деревини з ТОВ «АСТРА», достовірно знаючи порядок її продажу у відповідності до вимог Постанови КМУ, користуючись своїми службовими повноваженнями та діючи згідно заздалегідь розробленого злочинного плану, в інтересах ТОВ «АСТРА», з метою створення враження законності своїх дій, усвідомлюючи негативні наслідки у вигляді не отримання прибутку ДП «Сосницярайагролісгосп» та бажаючи їх настання підписав лист погодження №306д/вих від 03.07.2023, чим відповідно до п. 7.7 статуту КП «Чернігівоблагроліс» погодив підписання завідомо збиткового договору.

У подальшому, ОСОБА_3 , діючи згідно заздалегідь розробленого злочинного плану, як учасник злочинної групи та виконуючи свої функції у складі злочинної групи, в невстановлений досудовим розслідуванням день та час, проте не пізніше 04.07.2023, користуючись своїми службовими повноваженнями та діючи згідно заздалегідь розробленого злочинного плану, в інтересах ТОВ «АСТРА», з метою створення враження законності своїх дій, усвідомлюючи негативні наслідки у вигляді не отримання прибутку ДП «Сосницярайагролісгосп» та бажаючи їх настання, перебуваючи за адресою: Чернігівська область, м. Чернігів, проспект Перемоги, 33, підписала (погодила) лист №306д/вих від 03.07.2023 відповідь щодо погодження договору №31 від 29.06.2023 тим самим погодила його економічну складову, яке не відповідає завданням КП «Чернігівоблагроліс» та є завідомо збитковою.

Також, ОСОБА_11 , діючи згідно заздалегідь розробленого злочинного плану, діючи як учасник злочинної групи та виконуючи свої функції у складі злочинної групи, в невстановлений досудовим розслідуванням день та час, проте не пізніше 04.07.2023, користуючись своїми службовими повноваженнями та діючи згідно заздалегідь розробленого злочинного плану, в інтересах ТОВ «АСТРА», з метою створення враження законності своїх дій, усвідомлюючи негативні наслідки у вигляді не отримання прибутку ДП «Сосницярайагролісгосп» та бажаючи їх настання, перебуваючи за адресою: Чернігівська область, м. Чернігів, проспект Перемоги, 33, підписала (погодила) лист відповідь щодо погодження договору № 31 від 29.06.2023 тим самим погодила його юридичну складову, усвідомлюючи, що вказаний договір не відповідає вимогам постанови КМУ №1433 від 30.12.2021.

За результатами погодження КП «Чернігівоблагроліс» наміру ОСОБА_8 укласти завідомо збитковий договір, останній уклав завідомо збитковий прямий договір №31 від 29.06.2023 з продажу деревини юридичній особі за цінами, значно нижчими від існуючих ринкових цін на час його укладання, унаслідок чого державним інтересам заподіяно істотну матеріальну шкоду.

При цьому, неправомірна вигода для іншої юридичної особи полягала у зростанні власного капіталу зазначеної особи за рахунок зменшення витрат на придбання деревини.

Водночас, вищевказані дії (укладання завідомо збиткового договору) потягли за собою настання негативних наслідків для ДП «Сосницярайагролісгосп» у виді штучного зменшення доходів, які Підприємство повинно було і могло реально отримати у випадку дотримання ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_3 та ОСОБА_11 вимог законодавства, статутних цілей Підприємства, пов`язаних із забезпеченням зростання економічних вигод та отримання прибутку.

Зокрема, ОСОБА_8 , перебуваючи на посаді директора ДП «Сосницярайагролісгосп», зловживаючи своїм службовим становищем, діючи з вищевказаною злочинною метою, у складі злочинної групи, без проведення електронних торгів, 29.06.2023, у невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи на робочому місці за адресою: Чернігівська область, смт. Сосниця, вул. Промислова, 3, уклав із покупцем - ТОВ «АСТРА» завідомо збитковий прямий договір купівлі-продажу необробленої деревини № 31 від 29.06.2023, згідно якого продавець передає у власність на умовах франко-верхній склад покупця лісоматеріали круглі, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього ціну відповідно до умов, що визначені в цьому договорі. Право власності на товар переходить від продавця до покупця з моменту підпису товарно-транспортних накладних. Ціна на лісопродукцію зазначається в додатку до договору (специфікація), який є його невід`ємною частиною, та встановлюється в розмірі, не нижчому ніж передбачений прейскурантом мінімальних реалізаційних цін на лісопродукцію, яка пропонується для реалізації суб`єктам господарювання на умовах франко-верхній склад по ДП «Сосницярайагролісгосп». Остаточна загальна сума цього договору визначається, як загальна вартість поставленого товару, відповідно до товарно-транспортних накладних та супроводжуючих документів.

На виконання злочинного умислу та умов вказаного договору за період з 30.06.2023 по 26.12.2023, відповідно до товарно-транспортних накладних (ТТН-ліс):

від 30.06.2023 серії ЧАА061660, від 30.06.2023 серії ЧАА061661

від 07.07.2023 серії ЧАА321950, від 07.07.2023 серії ЧАА321951

від 25.08.2023 серії ЧАА061711, від 25.08.2023 серії ЧАА061712

від 29.08.2023 серії ЧАА322027, від 29.08.2023 серії ЧАА322028

від 18.09.2023 серії ЧАА322072, від 18.09.2023 серії ЧАА322073

від 25.09.2023 серії ЧАА322091, від 25.09.2023 серії ЧАА322092

від 02.10.2023 серії ЧАА322109, від 16.10.2023 серії ЧАА322128

від 16.10.2023 серії ЧАА322129, від 06.11.2023 серії ЧАА441111

від 06.11.2023 серії ЧАА441112, від 06.11.2023 серії ЧАА322157

від 17.11.2023 серії ЧАА441144, від 17.11.2023 серії ЧАА441145

від 30.11.2023 серії ЧАА441169, від 05.12.2023 серії ЧАА061765

від 05.12.2023 серії ЧАА061766, від 21.12.2023 серії ЧАА322185

від 21.12.2023 серії ЧАА322186, від 26.12.2023 серії ЧАА322196

від 26.12.2023 серії ЧАА322197, ТОВ «АСТРА» отримало від ДП «Сосницярайагролісгосп» круглі лісоматеріали у кількості 549,832 м3 на загальну суму 613 317,28 грн.

Проте, враховуючи асортимент деревини (лісоматеріалів) та середні ціни реалізації, які склались на біржових аукціонах у даний період (помісячно), загальна сума реалізації деревини (лісоматеріалів) підприємством, якби продаж відбувся на біржових аукціонах, як того вимагає Постанова Кабінету Міністрів України від 30.12.2021 №1433 «Про затвердження переліку видів продукції, торгівля якими здійснюється виключно на організованих товарних ринках» (зі змінами відповідно до Постанови КМУ від 26.07.2022 №834), а не по прямому договору №31 від 29.06.2023, склала б 750 766,77 грн.

Враховуючи вищевикладене, різниця між ринковою вартістю деревини та реальною вартістю її реалізації відповідно до договору купівлі-продажу за №31 від 29.06.2023 і вказаних вище ТТН-ліс складає 137 449,49 грн., що є матеріальною шкодою (збитками), завданої ДП «Сосницярайагролісгосп».

Таким чином, унаслідок вчинення ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_3 вищевказаних злочинних дій державним інтересам завдано матеріальну шкоду на загальну суму 137 449,49 грн., яка у 100 і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, що відповідно до примітки 3 до ст. 364 КК України є істотною шкодою.За таких обставин, сторона обвинувачення вважає, що до підозрюваної ОСОБА_3 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (у відповідності до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи становить 3028 грн.), що становить 60 560 грн.

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий вважає достатніми підстави для застосування до підозрюваної ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді застави, оскільки наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме:

- переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду: наявність даного ризику обґрунтовано тим, що у органу досудового розслідування на даний час є достатні підстави вважити, що ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину, відповідальність за який передбачено ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 364 КК України, за які передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк до трьох років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Вищевикладене свідчить про те, що ОСОБА_3 , усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення нетяжкого злочину, набувши після повідомлення йому про підозру іншого процесуального статусу - підозрюваний, може планувати втечу з метою уникнення кримінальної відповідальності та переховування від органів досудового розслідування.

- ризик знищити, сховати або спотворити документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення: враховуючи, що підозрюваній ОСОБА_3 інкримінується вчинення нетяжкого злочину, останній може особисто чи опосередковано негативно впливати на хід досудового розслідування та судового розгляду через прохання, погрози, або іншим шляхом, вживати активних заходів щодо знищення, приховування або спотворення документів, які мають вагоме значення для встановлення усіх обставин кримінального правопорушення та унеможливлення притягнення останнього до кримінальної відповідальності;

- ризик незаконно впливати на свідків, експерта у цьому кримінальному провадженні: ОСОБА_3 може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, з метою зміни останніми наданих показань.

- ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином: ОСОБА_3 , шляхом отримання консультацій, порад чи допомоги від сторонніх осіб, самостійно або ж опосередковано, може вживати інших заходів, які стануть перешкодою у кримінальному провадженні;

- ризик вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується: з метою уникнення від кримінальної відповідальності за інкримінований злочин ОСОБА_3 може вчинити ряд інших злочинів, зокрема, останній може самостійно або з використанням третіх осіб підробити офіційні документи, або ж створити неіснуючі, на підтвердження своєї версії подій, яка може виправдовувати останнього.

Обставини, встановлені під час досудового розслідування, на думку слідчого, виправдовують застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави, так як враховуючи особливо великий розмір матеріальних збитків, завданих в результаті вчинення кримінального правопорушення, у сукупності з обґрунтованою підозрою та фактичними обставинами вчинення кримінального правопорушення, орган досудового розслідування приходить до висновку, що для досягнення цілей, визначених ст. 177 КПК України, відносно підозрюваного має бути застосований запобіжний захід у вигляді застави, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищезазначеним ризикам.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив задовольнити, зазначивши при цьому, що інші, більш м`які запобіжні заходи, не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Захисник та підозрювана заперечували проти задоволення клопотання, посилаючись на необґрунтованість підозри, а також на недоведеність заявлених стороною обвинувачення ризиків у кримінальному провадженні.

Вивчивши клопотання, заслухавши пояснення учасників судового провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов наступного висновку.

30.10.2025 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженці м. Прилуки Чернігівської області, українці, громадянці України, працюючій на посаді головного економіста КП «Чернігівоблагроліс», проживаючій за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимій, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 364 КК України, тобто - в умисному використанні службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для іншої юридичної особи, що спричинило істотну шкоду державним інтересам, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Згідно з ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Частина 4 ст. 182 КПК України визначає що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Слідчий суддя враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві, тому, виходячи з позиції ЄСПЛ, яка відображена, серед іншого, у рішеннях по справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, термін «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

При цьому, відповідно до рішень ЄСПЛ, зокрема, у справах «Броуган та інші проти Сполученого Королівства» від 29.11.1988 та «Мюррей проти Сполученого Королівства» від 23.10.1994, факти, що підтверджують «обґрунтовану підозру», не повинні бути такого самого рівня, як факти, на яких має ґрунтуватись обвинувальний вирок чи навіть пред`явлення обвинувачення.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя, вважає, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, підтверджується долученими до матеріалів клопотання доказами, а саме:

- договором купівлі-продажу необробленої деревини № 31 від 29.06.2023 між ДП «Сосницярайагролісгосп» та ТОВ «Астра»;

- показами свідків у кримінальному провадженні, а саме: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ;

- Протоколом обшуку в ДП «Сосницярайагролісгосп» від 16.09.2024;

- Протоколом обшуку в КП «Чернігівоблагроліс» від 17.09.2024;

- Протоколом обшуку на ТОВ «Астра» від 16.09.2024;

- Висновком судово-економічної експертизи № СЕ-19/120-25/11875-ЕК від 26.09.2025;

- іншими доказами в їх сукупності, які містяться в матеріалах кримінального провадження у їх сукупності.

З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та містяться в доданих до нього матеріалах, при цьому й зважує на те, що на даному етапі кримінального провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті.

Зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, а тому, з огляду на наведені у клопотанні слідчого обставини, у слідчого судді є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, інкримінованих їй стороною обвинувачення.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

У відповідності до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

Разом з тим, відповідно до положень частини третьої ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Так, вирішуючи питання про існування ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

У той же час, слідчий суддя у повній мірі не може погодитися з існуванням ризиків, які б давали підстави для застосування виняткового запобіжного заходу та про які зазначив слідчий у своєму клопотанні, що було підтримано прокурором у судовому засіданні з огляду на наступне.

Так, сторона обвинувачення зазначає про те, що підозрювана може навмисно переховуватися від органу досудового розслідування та суду. Про обґрунтованість даного ризику, на думку органу досудового розслідування, свідчить те, що підозрювана усвідомлює тяжкість покарання, яка їй загрожує, що, згідно твердження сторони обвинувачення, повністю підтверджує ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Однак, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до вимог пунктів 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадків за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику.

При цьому, відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України» від 23.02.2012, наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 08.07.2003 у справі №14-рп/2003 тяжкість злочину законом не визначається як обов`язкова підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а не тільки взяття під варту.

Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення у справах «Бекчієв проти Молдови» від 04.10.2005, «Смірнови проти Російської Федерації» від 24.07.2003). Крім того, на користь звільнення свідчать відсутність судимостей, наявність постійного місця проживання, роботи, усталений спосіб життя, наявність утриманців, відсутність спроб ухилитися від правосуддя (рішення у справі «Пунцельт проти Чехії» від 25.04.2000). При цьому відсутність в особи роботи та сім`ї не є доказом того, що вона може схилиться до вчинення нових злочинів. Так само як і сама по собі відсутність постійного місця проживання не є доказом того, що особа зникне (рішення у справах «Пшевечерський проти Російської Федерації» від 24.05.2003, «Сулаоя проти Естонії» від 15.02.2005). Не може бути доказом можливої втечі особи і наявність кількох місць проживання (рішення у справі «Олександр Макаров проти Російської Федерації» від 12.03.2009).

При оцінці наявності даного ризику слідчий суддя враховує, що ОСОБА_3 з`явилась за першою вимогою до слідчого судді для розгляду вказаного клопотання, при цьому стороною обвинувачення не надано належних, допустимих та достатній доказів на підтвердження того, що з моменту набуття ОСОБА_3 статусу підозрюваного у кримінальному провадженні вчинялись будь-які дії на ухилення від явки до органу досудового розслідування, з огляду на що, твердження сторони обвинувачення з приводу існування такого ризику є формальним та сумнівним, з урахуванням встановлених обставин, ґрунтується на припущеннях та не може свідчити про настільки високу ймовірність настання даного ризику, яка б слугувала підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу, на якому наполягає сторона обвинувачення.

Щодо наявності ризику незаконного впливу на свідка, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні, слід зазначити, що відповідно до практики ЄСПЛ - ризик тиску на свідка не можна визнати підставою для застосування запобіжного заходу без підтвердження вчинення вказаних дій під час досудового розслідування, оскільки це суперечитиме презумпції невинуватості, яка закріплена у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, Конституції України та Кримінального процесуального кодексу України.

Доказами на обґрунтування такого ризику можуть бути: - підтверджуючі документи, що підозрюваний вчиняв подібні дії у минулому, показання свідків, дані про особу, підтверджуючі його протиправну поведінку; - незаконний вплив на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні, що також підтверджується документально.

Однак, в ході судового розгляду таких обставин не встановлено.

Не достатньо покладатися лише на якусь абстрактну можливість, не підкріплену будь-якими доказами. Сторона обвинувачення не надала слідчому судді доказів на підтвердження наявності такого ризику. В позасудовому порядку а ні підозрюваний, а ні інші особи від його імені до них не зверталися з будь-яких питань.

Частиною 4 ст. 194 КПК України передбачено, що у разі, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 ч. 1 цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами 5 та 6 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

За викладених обставин, вбачається, що клопотання не містить переконливого обґрунтування доводів сторони обвинувачення про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а відтак застосування запобіжного заходу у виді застави є непропорційними легітимній меті, яка ставиться до його застосування.

Разом з цим, враховуючи викладене, а також тяжкість покарання за вчинення кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_3 , позитивні характеристики, стан здоров`я, наявність постійного місця проживання, що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків, зважаючи на необхідність дотримання цілей та принципів кримінального провадження, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, у зв`язку з тим, що в ході розгляду клопотання доведено обґрунтованість підозри та частково доведено актуальність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Питання доведеності вини підозрюваної у скоєнні інкримінованих злочинів і правильності кваліфікації її дій, слідчим суддею під час розгляду зазначеного клопотання не вирішувалися, оскільки це є предметом дослідження досудового розслідування і судового розгляду справи по суті.

Керуючись статтями 132, 177-179, 182, 193, 194, 196, 309 , 395, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання залишити без задоволення.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, у межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000175 від 27.08.2024, а саме до 30.12.2025 включно.

Зобов`язати підозрювану ОСОБА_3 виконувати процесуальні обов`язки, визначені частиною п`ятою ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Обов`язок контролю за виконанням ухвали слідчого судді покладається на прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1