Провадження № 1-кс/201/5510/2025
УХВАЛА

Іменем України

30 грудня 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Соборного районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ ВП № 2 Дніпровського районного управління поліції № 1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 29.09.2025р. про закриття кримінального провадження № 0000330, внесеного до ЄРДР 05.03.2025р. за ч. 1 ст. 358 КК України, зобов`язання слідчого надали матеріали кримінального провадження на ознайомлення,

ВСТАНОВИВ:

25.12.2025 р. ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Соборного районного суду міста Дніпра зі скаргою на постанову слідчого СВ ВП № 2 Дніпровського районного управління поліції № 1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 внесеного до ЄРДР 05.03.2025р. за ч. 1 ст. 358 КК України, зобов`язання слідчого надали матеріали кримінального провадження на ознайомлення.

В обґрунтування скарги зазначив, що кримінальне провадження закрите всупереч положенням ст. 9 КПК України без проведення необхідних слідчих дій, без з`ясування усіх обставин, а тому постанова має бути скасована. Також зазначив, що він звернувся до слідчого із заявою про ознайомлення із матеріалами кримінального провадження. Але слідчим відмовлено в наданні матеріалів на ознайомленням, посилаючись на те, що кримінальне провадження закрите.

29.12.2025р. ОСОБА_5 надав заяву, у якій просив розглянути скаргу за його відсутності, скаргу підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити.

Слідчийв судове засідання не з`явився, про дату, місце та час розгляду скарги був повідомлений належним чином, матеріали кримінального провадження не надав.

Неявка дізнавача, слідчого або прокурора не перешкоджає розгляду скарги, що відповідає положенням ч. 3 ст. 306 КПК України.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали за скаргою, зіставивши доводи скарги з вимогами закону, приходить до висновку про необхідність задоволення скарги, виходячи з такого.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні слідчого СВ ВП № 2 Дніпровського районного управління поліції ГУНП № 1 в Дніпропетровській області ОСОБА_4 перебувало кримінальне провадження № 0000330 від 29.09.2025р. за ч. 1 ст. 358 КК України, розпочате на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська по справі № 201/1349/24, щодо внесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_5 за фактом підробки документів невстановленими особами за попередньою змовою (ЖЕО 7631 від 04.03.25).

Постановою слідчого СВ ВП № 2 Дніпровського районного управління поліції № 1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 від 29.09.2025 р. закрите кримінальне провадження № 0000330 від 29.09.2025 р. на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

В оскаржуваній постанові йдеться про те, що до ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області надійшла ухвала Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська по справі №201/1349/25, провадження №1-кс/201/528/2025, щодо внесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 за фактом підробки документів невстановленими осами за попередньою змовою (ЖЕО 7631 від 04.03.25.

У ході досудового розслідування допитано в якості представника потерпілого ОСОБА_3 , який пояснив, що з 15,04.2023р. по теперішній час обіймає посаду голови правління ОСББ «Героїв 40», обраний відповідно до рішення загальних зборів.

ОСББ створене 25.09.2022р. з метою управління та утримання багатоквартирного будинку, до складу якого входить 133 квартири.

Зазначив, що основним джерелом фінансування ОСББ є щомісячні внески співвласників, облік та збереження коштів здійснюється головою правління та бухгалтером ОСББ на підставі укладеного договору.

Зі слів допитаного ОСОБА_3 , у період до його обрання головою правління ОСББ діяльність ОСББ здійснювали ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . При цьому мешканці висловлювали скарги щодо непрозорості витрат та відсутності належної фінансової звітності.

Також ОСОБА_3 повідомив про можливі порушення фінансової дисципліни 2022-2023 роках, зокрема щодо перерахування коштів за надання послуг прибирання та обслуговування будинку, наявності готівкових розрахунків, а також сумнівів у достовірності окремих актів виконаних робіт. Загальний розмір можливих збитків, за його твердженням, становить близько 29 тис. грн та визначений на підставі банківських виписок і внутрішніх документів ОСББ.

Разом з тим, зі слів допитаного, ревізійна комісія або незалежна фінансова перевірка ОСББ не проводилася, а обставини можливих порушень ґрунтуються на аналізі фінансових документів та поясненнях окремих осіб.

З урахуванням показань допитаного ОСОБА_3 , матеріалів кримінального провадження та наданих документів, у ході досудового розслідування немає достатніх та належних доказів, які б достовірно підтверджували факт підроблення офіційних документів у ст. 358 КК України, а також використання завідомо відроблених документів конкретними особами.

У постанові слідчим вказано про склад вказаного кримінального правопорушення та зроблено висновок про те, що зібраних під час досудового розслідування даних не достатньо щоб встановити наявність складу злочину передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

Суддя слідчий зазначає, що завданнями кримінального провадження, відповідно до ст. 2 КПК України, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу та щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

На підставі ч. 2 ст. 9 КПК України керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно та неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно з ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених випадках, - на потерпілого.

Статтею 93 КПК України встановлено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

У свою чергу, слідчий, прокурор під час досудового розслідування, зобов`язаний детально та всебічно перевірити доводи особи, що подала таку заяву.

Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину чи самої події, то він має звернути увагу на те, що б така постанова у обов`язковому порядку містила детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин, а у разі, якщо особі (особам) ставилося в вину декілька протиправних діянь, які підпадають під ознаки різних статей кримінального закону, то чи містить вона висновки щодо відсутності вини особи (осіб) у вчиненні кожного з них.

Практика Європейського суду з прав людини щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування … має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

А в рішенні ЄСПЛ у справі «Бучинська проти України» Суд констатував факт того, що не може дійти висновку, що органи влади зробили усе від них залежне для забезпечення оперативного та всебічного вжиття заходів для збору доказів, встановлення місцезнаходження та притягнення до відповідальності винних (див. рішення у справі «Бучинська проти України» заява № 35493/10 від 30.04.2015, п. 49), бо за потреби зростаючих високих стандартів у сфері захисту прав людини та основоположних свобод, неминуче вимагається більша рішучість при оцінці порушень основоположних цінностей демократичного суспільства (див. рішення у справі «Сельмуні проти Франції, заява № 235803/94, параграф 95, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграфи 148, 149), оскільки тягар доведення можна покласти на органи влади, адже саме вони мають надати задовільні та переконливі пояснення (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини, заява № 21986/93, п. 100, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграф 150).

Відповідно до вимог п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова слідчого повинна бути вмотивованою та містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України, однак дані вимоги кримінально процесуального закону слідчим не були виконані, оскільки постанова про закриття кримінального провадження не містить мотивів прийняття такого рішення та їх обґрунтування.

Постанова про закриття кримінального провадження повинна містити достатні відомості, які б свідчили про те, що усім обставинам справи у порядку ст. 94 КПК України було надано необхідну правову оцінку в сукупності, що свідчить про те, що встановлена, на даний час, органом досудового розслідування сукупність доказів, якою обґрунтовуються зроблені ним висновки, не може вважатися такою, що не залишає місце сумнівам, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978р. у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011р. (ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України).

Суддя слідчий вважає, що органом досудового розслідування не було дотримано вимог ст. ст. 9, 91, 110 КПК України, оскільки висновки щодо обставин, які обумовлюють закриття провадження у справі були зроблені передчасно, без належної перевірки обставин, зокрема без з`ясування обставин, про які вказує заявник.

Слідчий суддя вважає за доцільне, з урахуванням принципу диспозитивності (ст. 26 КПК України), не перебираючи на себе дискреційні повноваження слідчого, які передбачають самостійність слідчого у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень забороняється (ч. 5 ст. 40 КПК України), звернути увагу на де-які обставини, що вказують на неповноту слідства, але які не є вичерпними і їх усунення не позначатиме зворотнє.

Приймаючи до уваги вищевикладене, приходжу до висновку, що слідчим під час досудового розслідування у кримінальному провадженні не були дотримані вимоги чинного кримінально-процесуального закону щодо всебічності та повноти, що в свою чергу робить необґрунтованою відповідну постанову, яка на підставі цього підлягає скасуванню.

Також встановлено, що 03.12.2025 р. ОСОБА_5 звернувся до слідчого із заявою про ознайомлення із матеріалами кримінального провадження.

Листом від 16.12.2025 слідчого СВ ВП № 2 Дніпровського районного управління поліції № 1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 заявникові відмовлено в наданні матеріалів на ознайомленням, посилаючись на те, що кримінальне провадження закрите.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Частина 2 вказаної статті передбачає, що права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Потерпілий і його представник за своїм процесуальним статусом не відносяться ані до сторони захисту ані до сторони обвинувачення, так як його статус визначений окремим параграфом 4 «Потерпілий і його представник».

Отже потерпілий набуває прав за рішенням слідчого (прокурора) або з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення.

Заява про вчинення кримінального правопорушення підлягає внесенню до ЄРДР у порядку ст. 214 КПК України і лише після її внесення, у цьому провадження заявник може набути статусу потерпілої особи.

Відповідно до вимог п. 11 ч. 1 ст. 56 КПК України протягом кримінального провадження потерпілий має право знайомитися з матеріалами, які безпосередньо стосуються вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, в порядку, передбаченому цим Кодексом, у тому числі після відкриття матеріалів згідно зі статтею 290 цього Кодексу, а також знайомитися з матеріалами кримінального провадження, які безпосередньо стосуються вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, у випадку закриття цього провадження.

Відповідно до ст. 221 КПК України слідчий, прокурор зобов`язаний за клопотанням сторони захисту, потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, надати їм матеріали досудового розслідування для ознайомлення, за виключенням матеріалів про застосування заходів безпеки щодо осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, а також тих матеріалів, ознайомлення з якими на цій стадії кримінального провадження може зашкодити досудовому розслідуванню. Відмова у наданні для ознайомлення загальнодоступного документа, оригінал якого знаходиться в матеріалах досудового розслідування, не допускається.

Під час ознайомлення з матеріалами досудового розслідування особа, що його здійснює, має право робити необхідні виписки та копії.

Статтею 222 КПК України передбачена недопустимість розголошення відомостей досудового розслідування. Так, відомості досудового розслідування можна розголошувати лише з дозволу слідчого або прокурора і в тому обсязі, в якому вони визнають можливим.

Виходячи із вищевказаних норм кримінально-процесуального закону, по клопотанню потерпілого або заявника слідчий повинен виконати вимоги ст. 221 КПК України, оскільки у разі не надання певних матеріалів кримінального провадження настає право оскаржити рішення слідчого до слідчого судді, який у відповідності до положень ст. 3 ч. 1 п. 18 КПК України здійснює судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Виходячи з викладеного, слідчий, або прокурор повинене надати потерпілому ті матеріали досудового розслідування для ознайомлення, що не містять відомостей про застосування заходів безпеки щодо осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, а також ознайомлення з якими на цій стадії кримінального провадження може зашкодити досудовому розслідуванню.

Враховуючи викладене, приходжу до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню шляхом зобов`язання слідчого, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні, або іншу уповноважену особу, надати заявникові для ознайомлення матеріали кримінального провадження, за виключенням матеріалів про застосування заходів безпеки щодо осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, а також тих матеріалів, ознайомлення з якими на цій стадії кримінального провадження може зашкодити досудовому розслідуванню.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 91, 93, 94, 110, 303 - 307 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ ВП № 2 Дніпровського районного управління поліції № 1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 29.09.2025р. про закриття кримінального провадження № 0000330, внесеного до ЄРДР 05.03.2025р. за ч. 1 ст. 358 КК України, зобов`язання слідчого надали матеріали кримінального провадження на ознайомлення задовольнити частково.

Постанову слідчого СВ ВП № 2 Дніпровського районного управління поліції № 1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 29.09.2025 р. про закриття кримінального провадження № 0000330 внесеного до ЄРДР 05.03.2025р. за ч. 1 ст. 358 КК України скасувати.

Зобов`язати слідчого СВ ВП № 2 Дніпровського районного управління поліції № 1 ГУНП в Дніпропетровській області або іншого уповноваженого слідчого групи слідчих у кримінальному провадженні № 0000330 внесеного до ЄРДР 05.03.2025р. за ч. 1 ст. 358 КК України надати представнику потерпілого ОСОБА_3 для ознайомлення матеріали вказаного кримінального провадження, за виключенням матеріалів про застосування заходів безпеки щодо осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, а також тих матеріалів, ознайомлення з якими на цій стадії кримінального провадження може зашкодити досудовому розслідуванню.

В задоволенні решти вимог скарги - відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1