Справа № 715/4252/25
Провадження № 1-кс/715/53/26
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.01.2026 селище Глибока

Глибоцький районний суд Чернівецької області

у складі: слідчого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши клопотання старшої слідчої відділення № 3 (селище Глибока) слідчого відділу ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , яке погоджене з прокурором Глибоцького відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0003651 від 06.11.2025 року, про продовження застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою, -

В С Т А Н О В И В:

Старша слідча відділення №3 (смт. Глибока) слідчого відділу Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 звернулася до слідчого судді із клопотання про продовження застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В клопотанні слідча посилається на те, що ОСОБА_4 , діючи умисно, вчинив злочин, пов`язаний із незаконним переправленням осіб через державний кордон України.

На початку грудня 2025 року невстановлена особа, діючи у попередній змові зі ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , підшукала громадянина України призовного віку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця м. Біла Церква Київської області, який виявив бажання незаконно перетнути державний кордон України поза встановленими пунктами пропуску. Зазначена невстановлена особа узгодила із ОСОБА_8 спосіб незаконного переправлення, час і дату його реалізації, а також визначила вартість такої «послуги» 8000 доларів США.

У подальшому, 05.12.2025 року близько 06 год. 00 хв. ОСОБА_4 , діючи згідно з попередньо розробленим спільно з ОСОБА_7 та іншими невстановленими особами планом, прибув на автомобілі марки «Peugeot», білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , до готелю, розташованого за адресою: м. Чернівці, вул. Головна, 68, де забрав ОСОБА_8 . Під час поїздки він провів останньому додатковий інструктаж щодо порядку незаконного перетину державного кордону.

Надалі, діючи відповідно до узгодженого з невстановленими особами плану, спрямованого на незаконне переправлення ОСОБА_8 , ОСОБА_4 повідомив йому про необхідність повної оплати вартості незаконного переправлення шляхом передачі грошових коштів визначеній невідомій особі.

Виконуючи відведену йому роль у злочинній діяльності, ОСОБА_4 доставив ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , де останній передав ОСОБА_7 узгоджену суму 4500 доларів США та 153 450 грн., які вона зберігала за місцем проживання за адресою АДРЕСА_1 .

Після передачі коштів ОСОБА_4 наказав ОСОБА_8 знову сісти до автомобіля та, рухаючись у напрямку державного кордону України, надавав йому подальший інструктаж щодо способу обходу прикордонних нарядів, маршруту руху до кордону та подолання інженерних загороджень. Зокрема, з метою забезпечення подолання дротової огорожі він передав ОСОБА_8 щипці (кусачки), придатні для перерізання дротяних загороджень, які попередньо йому передала ОСОБА_7 .

Того ж дня, близько 07 год. 24 хв. під час руху у напрямку лінії державного кордону з метою подальшого незаконного переправлення громадянина ОСОБА_8 поза пунктом пропуску, ОСОБА_4 та ОСОБА_9 були затримані працівниками правоохоронних органів України у межах с. Червона Діброва Чернівецького району Чернівецької області.

05.12.2025 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, тобто сприяння незаконному переправленню осіб через державний кордон України, шляхом надання засобів, вказівок, вчинене за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Підозрюваний вчинив тяжкий злочин, за який відповідно до санкції ч. 3 ст. 332 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, а під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме:

- підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду (враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, суворість передбаченого законом покарання, у разі визнання судом останнього винуватим у його вчиненні), оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 332 КК України, останній має змогу перетнути кордон України для переховування від органів досудового розслідування чи суду з метою уникнення від покарання;

- з метою уникнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 може незаконно впливати на дачу показів свідків та інших осіб, які можуть бути причетні до вчинення кримінального правопорушення та на даний час не встановлені, що може негативно вплинути на досудове розслідування кримінального провадження;

- в разі перебування на волі ОСОБА_4 згідно покладених на нього обов`язків будь-якого іншого більш м`якшого запобіжного заходу у останнього існуватиме реальна можливість вчиняти нові злочини, оскільки він матиме змогу здійснювати пошуки осіб, які бажають незаконно перетнути кордон України, крім цього, організувати незаконний перетин для відшуканих осіб та отримати за це неправомірну вигоду.

05.12.2025 року ухвалою слідчого судді Глибоцького районного суду Чернівецької області стосовно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном до 04.02.2026 року.

26.01.2026 року керівником Чернівецької окружної прокуратури було задоволено клопотання слідчого та продовжено строк досудового розслідування до трьох місяців, тобто до 05.03.2026 року.

Двомісячний строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 закінчується 04.02.2026 року.

Викладені обставини щодо суті повідомленої ОСОБА_4 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, в повній мірі обґрунтовуються отриманими стороною обвинувачення, у порядку визначеному КПК України, доказами, які серед іншого відображені в наступних матеріалах кримінального провадження, зокрема: повідомленням працівників НОМЕР_2 прикордонного загону про вчинення кримінального правопорушення, протоколами допитів свідків; протоколами пред`явлення особи для впізнання за участі свідків; протоколом затримання, іншими доказами кримінального провадження у сукупності.

Разом з тим, незважаючи на встановлення наведених обставин, досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, досліджуються усі інші його обставини, які також мають важливе значення для належного виконання завдань кримінального провадження та підлягають доказуванню.

При цьому, відповідно до вимог ч. 3 ст. 219 КПК України досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Однак, закінчити досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні у вищевказаний двомісячний строк, який спливає 05.02.2026 року, виявилось неможливим внаслідок складності даного кримінального провадження, що зумовлена обсягом та специфікою слідчих та процесуальних дій необхідних для здійснення досудового розслідування.

Зокрема, під час подальшого досудового розслідування необхідно долучити всі матеріали проведених негласних слідчих (розшукових) дій, додатково допитати в якості підозрюваних ОСОБА_4 та ОСОБА_7 з метою уточнення відомостей, які стали відомі в ході досудового розслідування, провести слідчий експеримент за участі підозрюваних ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , після чого ознайомити підозрюваних, їх захисників з матеріалами кримінального провадження, а тому розслідування у даному кримінальному провадженні не може бути завершеним до закінчення двомісячного строку досудового розслідування, при цьому, найкоротшим строком достатнім для потреб досудового розслідування є строк не менший ніж один місяць.

Зважаючи на вищевикладене, просить суд продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки існують ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст.177 КПК України.

Прокурор Глибоцького відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав клопотання.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання, просили суд обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Вислухавши учасників судового провадження, вивчивши клопотання з додатками, суд приходить до наступних висновків.

Ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі Конвенція) гарантує основоположне право на свободу та недоторканість, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим або не мати продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у п.1 ст.5 Конвенції. Цей перелік винятків є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи. Для того, щоб позбавлення свободи не вважалось свавільним, додержання національного закону при його застосуванні є недостатнім. Такий захід має бути необхідним за конкретних обставин.

Таким чином, тримання під вартою у відповідності до підпункту (c) пункту 1 статті 5 Конвенції має задовольняти вимогу пропорційності. Тобто, суд повинен розглядати питання, чи взяття особи під варту конче необхідним та чи можуть інші, менш суворі заходи бути достатніми для досягнення цієї цілі.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах: «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994 року вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_4 із вчиненням кримінального правопорушення та виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України. Поряд з цим, варто врахувати практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, який встановив значення терміну «обґрунтована підозра» як таке, за якого існують факти чи інформація, що можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Обґрунтованість оголошеної ОСОБА_4 підозри на даному етапі досудового розслідування підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: повідомленням працівників НОМЕР_2 прикордонного загону про вчинення кримінального правопорушення, протоколами допитів свідків, протоколами пред`явлення особи для впізнання за участі свідків, протоколом затримання, іншими доказами кримінального провадження у сукупності.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Дослідивши надані докази, вважаю, що прокурором доведено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину. У разі доведення його вини йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна. Підозрюваний тривалий час проживає не за місцем своєї реєстрації. Зазначене, з урахуванням тяжкості покарання, яке загрожує підозрюваному, свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч.1 ст. 177 КПК України.

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень прокурора, досудовим розслідуванням на даний час не встановлені всі співучасники вчинення кримінального правопорушення, у зв`язку із чим ОСОБА_4 зможе впливати на даних осіб та свідків для уникнення відповідальності, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Щодо наявності ризику, передбаченого п.2 ч.1 ст. 177 КПК, то слідчий суддя вважає такий ризик не доведеним в ході розгляду клопотання.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Метою і підставою тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа, незаконно впливати на потерпілих та свідків або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

При судовому розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд враховує вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Зокрема, при розгляді клопотання суд оцінює підстави для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою з урахуванням конкретних обставин справи.

Крім цього, враховуючи практику Європейського суду та положення ч.1 ст. 178 КПК України, при розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою суд бере до уваги характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Враховуючи, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, з метою попередження можливості переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та інших фігурантів, які є співучасниками у даному кримінальному провадженні, для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, беручи до уваги сукупність характеризуючих даних про особу підозрюваного, вважаю за доцільне продовжити строк застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою. При цьому на момент розгляду даного клопотання ризики, які існували під час обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не відпали та не змінилися.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Згідно ч.3 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Визначаючи розмір застави в конкретному випадку, з урахуванням даних про майновий стан підозрюваного, його стан здоров`я, соціальні зв`язки, поведінки під час досудового розслідування, вважаю, що відповідним та ефективним розміром застави для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного за даних конкретних обставин буде застава в сумі 200 000 грн.

Крім цього, застосовуючи до підозрюваного альтернативний запобіжний захід у виді застави, яка може бути ним внесена у будь-який момент, вважаю за необхідне відповідно до ст. 194 ч.5 КПК України покласти на нього ряд обов`язків.

Згідно ч.1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Визначаючи строк, на який слід продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд зазначає, що в даному кримінальному провадженні продовжено строк досудового розслідування до 05 березня 2026 року, тому строк продовження дії запобіжного заходу не може перевищувати строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 184, 192-194, 196-199, 309 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання старшої слідчої відділення № 3 (селище Глибока) слідчого відділу ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , яке погоджене з прокурором Глибоцького відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0003651 від 06.11.2025 року, про продовження застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном до 05 березня 2026 року.

Одночасно для забезпечення виконання ОСОБА_4 обов`язків, визначених КПК України, визначити альтернативний запобіжний захід у виді застави в розмірі 200 000 (двісті тисяч) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок UA0008745, МФО 820172, Держказначейська служба України, м. Київ, код 26311401, ТУ ДСА України в Чернівецькій області.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

- не відлучатися за межі населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватись від спілкування зі свідками по справі.

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених судом у разі внесення застави визначити 05 березня 2026 року.

Роз`яснити підозрюваному, що в разі внесення застави у визначеному в ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі Державної Установи «Чернівецький слідчий ізолятор».

Після отримання та перевірки протягом не більше одного робочого дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Державної Установи «Чернівецький слідчий ізолятор» негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_4 з-під варти та повідомити усно і письмово старшу слідчу ОСОБА_6 , прокурора ОСОБА_3 та слідчого суддю Глибоцького районного суду Чернівецької області.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_4 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: