ЗАПОРІЗЬКИЙАПЕЛЯЦІЙНИЙСУД
Провадження № 11-кп/807/779/25 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ч. 1 ст. 309 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМУКРАЇНИ

1 жовтня 2025 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_9 на ухвалу Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 16 червня 2025 року, якою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

кримінальне провадження за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України було закрито, звільнено ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України на підставі ч. 4 ст. 309 КК України.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати на проведення експертизи у сумі 1591 грн. 80 коп.

В порядку ст.100 КПК України вирішена доля речових доказів, -

В С Т А Н О В И Л А:

Судом першої інстанції встановлено, що 24 вересня 2024 року, приблизно у денний час доби, до 14.50 години (точний час досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_7 , маючи умисел на незаконне придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини PVP без мети збуту, діючи всупереч вимогам Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» №60/95-ВР від 15.02.1995, перебуваючи на бул. Гвардійському в м. Запоріжжі, на землі знайшов згорток з кристалічною речовиною білого кольору, обгорнутий ізоляційною стрічкою жовтого кольору, який ОСОБА_7 підняв з землі, чим шляхом привласнення знайденого незаконно придбав психотропну речовину «PVP», та поклав до своєї сумки через плече чорного кольору, де став незаконно зберігати при собі без мети збуту.

Після цього, продовжуючи реалізовувати умисел, 24 вересня 2024 року ОСОБА_7 , незаконно зберігаючи при собі придбану психотропну речовину, проходив поблизу з будинком 81, який розташований по вул. Полка Азова в м. Запоріжжі, де був зупинений працівниками поліції, і в ході проведення огляду місця події, в період часу з 14.54 години до 15.00 години 24 вересня 2024 року, добровільно видав один згорток обмотаний ізоляційною стрічкою жовтого кольору з кристалічною речовиною білого кольору, у складі якої відповідно до висновку експерта виявлено особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP (1 феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) маса якого склала 1,4737 г (в перерахунку на основу).

«PVP» згідно «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин, і прекурсорів» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06 травня 2000 року, віднесено до категорії психотропних речовин, обіг яких заборонено.

Так, дії ОСОБА_7 кваліфікуються як кримінальне правопорушення (проступок) передбачене ч. 1 ст. 309 КК України - незаконне придбання, зберігання психотропної речовини без мети збуту.

У судовому засіданні обвинувачений та його захисник заявили клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 309 КК України на підставі ч. 4 ст. 309 КК України, так як він добровільно звернувся до лікувального закладу і пройшов лікування від наркоманії, надав підтверджуючі документи.

На підставі вищевикладеного суд першої інстанції дійшов до висновку про можливість закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_7 та звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор вважає ухвалу суду незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що в порушення приписів статей 314, 315 КПК України, суд першої інстанції в підготовчому судовому засіданні дослідив документи та допитав в якості спеціаліста лікаря лікарні, під наглядом якої проходило лікування ОСОБА_7 .

Крім того, суд належним чином не з`ясував, чи дійсно ОСОБА_7 страждав на захворювання з діагнозом «наркоманія», який встановлюється за результатами проходження медичного обстеження у порядку, передбаченому Законом та чинною Інструкцією.

Суд залишив поза увагою, що у наявних у матеріалах кримінального провадження документах не вказано про встановлення ОСОБА_7 діагнозу наркоманія, наявність якого є обов`язковою умовою для звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України.

Просить ухвалу скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Заслухавши доповідь судді по справі, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просиву її задовольнити, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, провівши судові дебати і надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Задовольняючи клопотання сторони захисту, суд першої інстанції керувався тим, що згідно довідки виданої директором КНП «Обласний клінічний заклад психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб» ЗОР ОСОБА_10 від 10 жовтня 2024 року №14787, обвинувачений ОСОБА_7 перебував на лікуванні в КНП «Обласний клінічний заклад психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб» ЗОР з 27 вересня 2024 року по 10 жовтня 2024 року (а.с. 27).

Крім того, згідно довідки виданої директором КНП «Обласний клінічний заклад психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб» ЗОР ОСОБА_10 від 6 грудня 2024 року № 6167-днв, ОСОБА_7 перебував на лікуванні в КНП «Обласний клінічний заклад психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб» ЗОР з вересня 2024 року по 10 жовтня 2024 року, діагноз «Розлад психіки та поведінки внаслідок вживання ПАР (синтетичні катинони, метадон). Синдром залежності від ПАР. Гостра наркотична інтоксикація. Стан відміни» (а.с. 58).

Разом з тим, колегія суддів вважає, що посилання суду на вказані довідки як на підставу для звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України не ґрунтується на нормах законодавства, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 4 ст. 309 КК особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені ч. 1 ст. 309 КК. Підставою для звільнення від кримінальної відповідальності у такому випадку є добровільне звернення до лікувального закладу особи, яка хворіє на наркоманію, та розпочате нею лікування від наркоманії.

При цьому наркоманія - це психічний розлад, зумовлений залежністю від наркотичного засобу або психотропної речовини внаслідок зловживання цим засобом або цією речовиною.

Отже для правильного застосування положень ч. 4 ст. 309 КК суду належить встановити умови для їх застосування, а саме: чи страждає особа на психічний розлад, що характеризується психічною та (або) фізичною залежністю від наркотичного засобу або психотропної речовини, та чи за результатами медичного обстеження, проведеного відповідно до Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» обвинуваченій особі було встановлено діагноз «наркоманія».

Під час розгляду в суді першої інстанції стороною захисту було надано довідки КНП «Обласний клінічний заклад психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб» № 14787 від 10 жовтня 2024 року та № 6167-днв від 6 грудня 2024 року, відповідно до яких у ОСОБА_7 встановлено діагноз «Розлад психіки та поведінки внаслідок вживання ПАР (синтетичні катинони, метадон). Синдром залежності від ПАР. Гостра наркотична інтоксикація. Стан відміни».

Але ні в указаних довідках, ні з наявних у матеріалах провадження інших документів не вбачається того, чи встановлено у обвинуваченого психічний розлад, зумовлений залежністю від наркотичного засобу або психотропної речовини внаслідок зловживання цим засобом або цією речовиною, який уособлює зміст поняття «наркоманія», і наявність якого є обов`язковою умовою для звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі положень частини 4 статті 309 КК.

Вказані документи лише містить інформацію про те, що ОСОБА_7 певний період часу знаходився на стаціонарному лікуванні без вказівки на те, що він дійсно страждає на наркоманію та потребує лікування цього захворювання.

Більш того, з наявної в матеріалах кримінального провадження копії відповіді директора КНП «Обласний клінічний заклад психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб» ОСОБА_11 № 8702 від 6 червня 2025 року вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 був направлений на лікування за направленням лікаря-психіатра військової частини, а стаціонарне лікування ОСОБА_7 було одним з етапів лікування і «не може слугувати повному курсу лікування щодо досягнення стабільної ремісії» (а.с. 83).

Отже у вказаному кримінальному провадженні не встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 страждає на психічний розлад, що характеризується психічною та (або) фізичною залежністю від наркотичного засобу або психотропної речовини. Дані про встановлення обвинуваченому за результатами медичного обстеження, проведеного відповідно до Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» діагнозу «наркоманія», в матеріалах кримінального провадження відсутні.

За таких обставин, суд першої інстанції необґрунтовано встановив наявність підстав, передбачених ч. 4 ст. 309 КК, для звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за дії, передбачені ч. 1 ст. 309 КК.

Такий висновок узгоджується з позиціями, висловленими у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 29 листопада 2021 року у справі № 357/11205/19 (провадження № 51-2776кмо21) та постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 22 квітня 2025 року у справі № 333/3409/24 (провадження № 51-253км25).

Враховуючи те, що ОСОБА_7 не був визнаний у встановленому законом порядку особою, яка потребує лікування від наркотичної залежності, а також те, що він не звертався до лікарні добровільно, а був направлений туди лікарем-наркологом військової частини, розумів, що може бути притягнутий до кримінальної відповідальності, апеляційний суд погоджується з доводами прокурора та вважає, що ухвала, як постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, не може бути визнана законною та підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, що відповідає вимогам ст.ст. 409, 412, 415 КПК України.

Також колегія суддів враховує, що в порушення приписів статей 314, 315 КПК України, суд першої інстанції, замість вирішення питань, які пов`язані з підготовкою до судового розгляду, в підготовчому судовому засіданні досліджував документи, зокрема довідки КНП «Обласний клінічний заклад психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб» № 14787 від 10 жовтня 2024 року та № 6167-днв від 6 грудня 2024 року.

Суд першої інстанції не взяв до уваги, що згідно з положеннями ч. 1 ст. 91 КК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою для закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

З`ясування таких обставин проводиться судом лише під час судового розгляду кримінального провадження, оскільки відповідно до приписів ст. 358 КПК України, дослідження документів відбувається шляхом їх оголошення в судовому засіданні та пред`явлення для ознайомлення учасникам судового провадження, які в свою чергу мають право ставити запитання щодо документів свідками, експертам, спеціалістам.

Таким чином, суд першої інстанції не мав передбачених законом підстав досліджувати в підготовчому судовому засіданні та надавати певну оцінку медичним документам, дані яких покладені в основу звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України.

До того ж, суд першої інстанції не мав підстав проводити допит спеціаліста у підготовчому судовому засіданні.

Під час нового розгляду кримінального провадження суду першої інстанції необхідно повно, всебічно з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону, ретельно перевірити усі підстави для можливості звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України, в тому числі, взяти до уваги інші доводи, які зазначалися в апеляційній скарзі, та ухвалити законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення у відповідності до приписів, передбачених ст. 370, 374 КПК України.

Відповідно до ст. 415 КПК України, при скасуванні ухвали суду внаслідок істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, суд апеляційної інстанції призначає новий судовий розгляд, не вирішуючи питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Вирішуючи у відповідності до ч. 1 ст. 197, ст. 331, п. 3 ч. 1 ст. 419 КПК України питання щодо запобіжного заходу, колегія суддів виходить із наступного.

Оскільки у кримінальному провадженні обвинуваченому запобіжний захід не обирався і на даний час відсутні підстави для його обрання, колегія суддів вважає за потрібне запобіжний захід відносно ОСОБА_7 не обирати.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 16 червня 2025 року, якою відносно ОСОБА_7 закрито кримінальне провадження за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та звільнено останнього від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України, на підставі ч. 4 ст. 309 КК України, скасувати.

Призначити новий розгляд провадження в тому ж суді в іншому складі суду зі стадії підготовчого судового засідання.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4