ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/25770/25

Провадження № 11-сс/820/482/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Хмельницького апеляційного суду

в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

з участю: прокурора ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 вересня 2025 року,

в с т а н о в и л а :

Цією ухвалою клопотання слідчого задоволено. Застосовано щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хмельницький, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , мешканця АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 05 листопада 2025 року включно.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просила оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову, якою обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Ухвалу слідчої судді вважає незаконною.

Посилається на те, що ОСОБА_7 потребує медичного догляду у зв`язку із ампутацією кінцівки, що унеможливлює його перебування в умовах слідчого ізолятора.

Ризики, на які посилається прокурор, відсутні, оскільки після вибуху стан його здоров`я незадовільний, він не пам`ятає свідків події, тому не може переховуватися від органів досудового розслідування та впливати на свідків, перешкоджати розслідуванню злочину.

Вважає, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту забезпечить його належну процесуальну поведінку на даному етапі досудового розслідування.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6 на підтримку поданої апеляційної скарги, з посиланням на зазначені у ній доводи, думку прокурора про законність і обґрунтованість ухвали слідчої судді, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Виходячи з вимог ст. 370 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу має бути законною, обґрунтованою та вмотивованою.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя при розгляді клопотання слідчого в повній мірі дотримався цих вимог закону.

Так, згідно з ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України (ст. 183 КПК України).

У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

08.09.2025 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0002803 зареєстровано кримінальне провадження, правова кваліфікація ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України.

08.09.2025 року о 21 год. 30 хв. ОСОБА_7 затримано на підставі ст. 208 КПК України.

09.09.2025 року йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

10.09.2025 року ОСОБА_7 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України.

Зокрема, ОСОБА_7 підозрюється у тому що, усвідомлюючи, що вогнепальна зброя та боєприпаси відносяться до речей, які вилучені із цивільного обороту і не можуть знаходитися у власності громадян без спеціального дозволу, діючи з прямим умислом, спрямованим на незаконне поводження із вогнепальною зброєю та бойовими припасами, протиправно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків і свідомо бажаючи їх настання, в порушення вимог п. 9 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12 жовтня 1992 року, а також Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністра внутрішніх справ України № 622 від 21 серпня 1998 року, у невстановлений досудовим розслідування час, дату та спосіб, умисно, незаконно придбав ручну осколкову гранату наступальної дії «РГД - 5», яка споряджена зарядом вибухової речовини із запалом типу «УЗРГМ», який призначений для підриву розривного заряду та відноситься до бойових припасів, яку в подальшому почав умисно незаконно зберігати приблизно до 19 год. 04 хв. 08.09.2025 р.

Після цього, ОСОБА_7 , діючи із прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, усвідомлюючи те, що бойові припаси відносяться до речей, які вилучені із цивільного обігу і не можуть знаходитись у власності громадян без спеціального дозволу, не маючи передбаченого законом дозволу на поводження з бойовими припасами, в період з невстановленого досудовим розслідуванням часу до 19 год. 04 хв. 08.09.2025 р. умисно вчинив незаконне зберігання придбаного ним бойового припасу.

В подальшому, у невстановлений досудовим розслідуванням день та час, ОСОБА_7 , діючи із прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, усвідомлюючи те, що бойові припаси відносяться до речей, які вилучені із цивільного обігу і не можуть знаходитись у власності громадян без спеціального дозволу, не маючи передбаченого законом дозволу на поводження з бойовими припасами, у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб, умисно вчинив незаконне носіння вказаного бойового припасу при собі, придбаного ним за вищевказаних обставин.

Так, 08 вересня 2025 року близько 19 год.04 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи поряд із житловим будинком № 14/2 по вул. Зарічанській у м. Хмельницькому, умисно, маючи при собі ручну осколкову гранату наступальної дії «РГД - 5», яку приніс із собою, утримуючи спусковий важіль гранати, стиснувши запобіжну чеку, витягнув її за кільце із запалу, та утримуючи її у правій руці, допустив вибух зазначеної гранати.

Окрім цього встановлено, що 08.09.2025 р., близько 19 год. 04 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи в дворі будинку № 14/2 по вул. Зарічанській у м. Хмельницькому, безпричинно, умисно, усвідомлюючи, що він знаходиться в громадському місці, маючи при собі ручну осколкову гранату наступальної дії «РГД-5», яку приніс із собою з метою вчинення хуліганських дій та нехтуючи загальнолюдськими правилами співжиття, діючи умисно розуміючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, та бажаючи їх настання, проявляючи особливу зухвалість, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, та існуючих в суспільстві загальновизнаних правил поведінки, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний хуліганський умисел, достовірно знаючи, що вказана граната відноситься до категорії бойових припасів, утримуючи спусковий важіль гранати, стиснувши запобіжну чеку витягнув її за кільце із запалу, внаслідок чого відбувся вибух гранати за наслідками якого ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді травматичної ампутації правої верхньої кінцівки на рівні в/3 передпліччя, вогнепально осколкового поранення правого стегна, лівої гомілки, травматичного шоку ІІІ ступеня, а також ОСОБА_8 , який в цей момент проходив повз було спричинено тілесні ушкодження у вигляді осколкових поранень поперекової ділянки, лівого стегна, правої гомілки. Окрім цього, за наслідками вчинення вказаних протиправних дій було пошкоджено два легкових автомобіля, які були припарковані на прилеглій території.

10.09.2025 р. заступник начальника відділення розслідування злочинів скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого відділу Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду з клопотанням, погодженим з прокурором Хмельницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України.

Як вбачається із матеріалів судового провадження, подане до суду першої інстанції клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 відповідає вимогам ст. 184 КПК України, погоджене з прокурором. В обґрунтування клопотання слідчий послався на наявність обґрунтованої підозри, тяжкість кримінальних правопорушень, у яких підозрюється ОСОБА_7 , які є тяжкими, та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КК України.

Наведені в клопотанні слідчого підстави для обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою належним чином перевірялись слідчою суддею. При цьому, був опитаний підозрюваний, вислухана думка його захисника, прокурора, відібрані пояснення у слідчого, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу.

Слідча суддя правильно врахувала обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, за вчинення яких законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, характер вчинених діянь, особу підозрюваного, який характеризується негативно, зловживає алкогольними напоями, перебуває на обліку у лікаря нарколога. Враховано також і дані довідки доповіді командира в/ч НОМЕР_1 про те, що солдат ОСОБА_7 залишив позицію зі зброєю.

Тому, слідча суддя прийшла до правильного висновку про те, що існують ризики, передбачені ст. 177 КК України, зокрема: переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконний вплив на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинення іншого кримінального правопорушення.

Врахувавши наведені ризики, обставини, передбачені ст. 178 КПК України, в їх сукупності, слідча суддя прийшла до обґрунтованого висновку, з яким погоджується колегія суддів апеляційного суду, про необхідність обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Як у суді першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду кримінального провадження прокурор та слідчий довели, що застосування до ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Колегія суддів погоджується із висновком слідчої судді про те, що лише найсуворіший запобіжний захід зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та буде достатнім стримуючим засобом для запобігання ризикам, наявність яких доведена слідчим та прокурором.

Доводи захисника про відсутність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, є безпідставними, виходячи з наступного.

Так, наявність вищевикладених ризиків у межах кримінального провадження ґрунтується на реальних фактичних даних, наведених слідчим у поданому клопотанні та доведених прокурором в судовому засіданні першої та апеляційної інстанцій.

Зокрема, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років. А тому, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке йому загрожує у випадку визнання його винуватим, може переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні не закінчено, на даний час потерпілий та свідки судом не допитані, а тому, існує ризик незаконного впливу на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні.

Також, слідча суддя, врахувавши особу підозрюваного, який характеризується негативно, залишив позицію зі зброєю, перебуває на обліку у лікаря-нарколога, правильно встановила, що існує ризик вчинення інших кримінальних правопорушень .

Таким чином, стороною обвинувачення ризики, зазначені у клопотанні слідчого, доведені. У сукупності із обґрунтованою підозрою ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, вони стали підставою для застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, що відповідає характеру суспільного інтересу в даному випадку.

Посилання захисника на неможливість перебування ОСОБА_7 у слідчому ізоляторі, оскільки він потребує постійної медичної допомоги у зв`язку із травмуванням гранатою та ампутацією верхньої кінцівки, то такі на увагу суду не заслуговують, враховуючи наступне.

Так, згідно з ч. 4 ст. 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» медичне обслуговування в місцях попереднього ув`язнення організовуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я.

Порядком взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту (далі Порядок), затвердженого спільним Наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 10 лютого 2012 року № 239/5/104, визначено взаємодію закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту.

Відповідно до п. 2.1. зазначеного Порядку усі особи, які прибули до слідчих ізоляторів, у тому числі особи, які переміщуються під вартою (конвоюються), проходять первинний медичний огляд з метою виявлення осіб, яким заподіяно тілесні ушкодження та які становлять епідемічну загрозу для оточення або потребують невідкладної медичної допомоги.

Згідно п. 2.3. Порядку медичне обстеження осіб, узятих під варту, здійснюється у разі їх звернення зі скаргою на стан здоров`я за ініціативою лікаря медичної частини СІЗО або адміністрації СІЗО.

Пунктами 2.6., 2.7. Порядку визначено, що особа, узята під варту, має право на вільний вибір лікаря. У разі звернення особи, узятої під варту, до лікаря медичної частини СІЗО з проханням про допуск обраного лікаря-фахівця лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан її здоров`я та запит до керівництва СІЗО. Керівництво СІЗО забезпечує допуск обраного особою лікаря-фахівця. У разі необхідності в додаткових лабораторних обстеженнях, які не можуть бути проведені в медичних частинах СІЗО (наявним обладнанням, лабораторіями та обсягом медико-санітарної допомоги не передбачено проведення цих обстежень), вони проводяться на базі закладів охорони здоров`я з орієнтовного переліку. Про необхідність проведення обстеження, яке потребує вивезення особи, узятої під варту, до закладу охорони здоров`я, лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан її здоров`я та запит до керівництва СІЗО. Керівництво СІЗО забезпечує своєчасне направлення особи, узятої під варту, на обстеження до обраного лікарем медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

Враховуючи наведене, апеляційний суд прийшов до висновку, що ОСОБА_7 може отримати медичну допомогу, перебуваючи під вартою у слідчому ізоляторі.

Таким чином, потреба в обмеженні права на особисту свободу підозрюваного шляхом обрання йому найсуворішого запобіжного заходу є виправданою. Окрім того, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки у справі існують ознаки суспільного інтересу, який, зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Колегія суддів уважає, що слідча суддя врахувала усі обставини провадження, об`єктивно оцінила особу ОСОБА_7 та обґрунтовано прийняла рішення про необхідність ізоляції його від суспільства.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не знаходить підстав для скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 196, 197, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 вересня 2025 року, якою застосовано щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк по 05 листопада 2025 року включно, залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника, адвоката ОСОБА_6 , без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3