Провадження по справі № 1-«кс»/522/6960/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

26 грудня 2025 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участю скаржника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, в порядку ст. 214 КПК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з вище вказаною скаргою, в обґрунтування якої зазначив, що він 08.12.2025 звернувся до Офісу Генерального прокурора із заявою в порядку ст. 214 КПК України про вчинення відносно нього кримінального правопорушення вчиненого працівниками Національної гвардії України.

Згідно тексту скарги встановлено, що листом прокурора відділу Офісу генерального прокурора 11/2/2-р від 10 грудня 2025 року, ОСОБА_3 надана відповідь, згідно якої, його заяву в порядку ст. 214 КПК України, скеровано за належністю для розгляду до Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони.

Після чого, першим заступником керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_5 також надано ОСОБА_6 відповідь, згідно якої заяву ОСОБА_3 в порядку ст. 214 КПК України скеровано за належністю для розгляду до Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони для перевірки фактів, викладених у заяві, так як події, про які йдеться у заяві ОСОБА_3 мали місце в Миколаївській області, так як ОСОБА_3 утримується в Миколаївському слідчому ізоляторі.

Вказані дії заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону вважає незаконними, у зв`язку із чим звернувся зі скаргою на бездіяльність до слідчого судді, з вимогою зобов`язати уповноважених працівників Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону внести відповідні відомості за його заявою до ЄРДР.

У судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 підтримав вимоги скарги, просив її задовольнити.

Прокурор Спеціалізованої прокуратури у сфері Південного регіону ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги, надавши письмові заперечення.

Заслухавши думку учасників, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ (Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86).

Відповідно до статті 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора - є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора можуть бути подані протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності.

Зокрема, відповідно до п. 1, 7 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

Відповідно до ст. 113 КПК України процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Статтею 214 КПК України передбачено, що слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

З наданих слідчому судді матеріалів встановлено, що ОСОБА_3 звернувся 08.12.2025 із заявою в порядку ст. 214 КПК України до Офісу генерального прокурора.

З тексту скарги та додатків до неї встановлено, що уповноваженою особою Офісу генерального прокурора дана заява ОСОБА_3 направлена за належністю до Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону, а також листом першого заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону заявнику також повідомлено, що вказана заява скерована до Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони для перевірки доводів заявника та за наявності підстав, передбачених ст. 214 КПК України, вирішення питання щодо внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

При цьому слід зауважити, що КПК не передбачає обов`язкової вимоги щодо дотримання правил підслідності при внесенні відомостей до ЄРДР.

Стаття 214 КПК не містить вказівки і на можливість не вносити відомості, якщо кримінальне правопорушення не підслідне відповідному органу розслідування (про це йдеться у постановах ККС ВС у справах № 332/1189/18, № 454/2576/17). Тобто особа може звернутися із заявою про вчинення кримінального правопорушення до будь-якого слідчого, дізнавача, прокурора, і вони мають внести відповідні відомості до ЄРДР.

Якщо відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР внесені прокурором, то він зобов`язаний протягом п`яти робочих днів із дня внесення таких відомостей з дотриманням правил підслідності передати наявні в нього матеріали до відповідного органу досудового розслідування та доручити проведення досудового розслідування.

Таким чином, слідчею суддею встановлено, що вимоги процесуального закон, а саме, ст. 214 КПК України в порядку черговості не дотримані саме уповноваженою особою Офісу генерального прокурора, до якого спочатку звернувся ОСОБА_3 , про що свідчить долучена до скарги копія заяви ОСОБА_3 в порядку ст. 214 КПК України.

Відповідно до статті 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду як джерело права.

Так, Європейський суду з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (справа "Ассенов та інші проти Болгарії"). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, inter alia, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справах "Танрікулу проти Туреччини" та "Ґюль проти Туреччини").

З огляду на вищевказані положення процесуального закону порушені права скаржника підлягають захисту шляхом зобов`язання вчинити певну дію відповідно до повноважень слідчого судді згідно до ч. 2 ст. 307 КПК України.

Враховуючи положення ст. 303 КПК України, правову позицію Верховного Суду у справі № 332/1189/18, слід дійти висновку, що за даних обставин має місце бездіяльність уповноваженої особи Офісу генерального прокурора, яка керуючись вимогами ст. 214 КПК України, спочатку повинна була внести відомості до ЄРДР, а вже після вирішувати питання предметної та територіальної підсудності органу досудового розслідування.

За цих обставин, слідчому судді не надано обґрунтованих доводів щодо наявності в діях першого заступника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону факту бездіяльності, оскільки заява ОСОБА_3 про вчинене кримінального правопорушення не була подана до цього органу та не перебуває в ньому на розгляді.

Враховуючи викладене, факту бездіяльності уповноважених осіб саме Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону немає, а із вказаною скаргою, ОСОБА_3 мав звертатись по місцю розташування Офісу генерального прокурора, до якого звертався із заявою в порядку ст. 214 КПК України, а саме до Печерського районного суду м.Києва.

Окрім цього, слідчий суддя звертає увагу ОСОБА_3 , що він не позбавлений можливості також звернутись зі скаргою в порядку ст. 303 КПК України до відповідного суду за місцем розташування Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони, в якого на розгляді перебуває заява ОСОБА_3 .

Керуючись ст. ст. 107, 303,304, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, в порядку ст. 214 КПК України з підстав, зазначених в мотивувальній частині ухвали слідчого судді.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Повний текст ухвали слідчого судді складено та проголошено 29.12.2025 о 10:00 годині в залі суду №131.

Слідчий суддя ОСОБА_8