Справа № 136/2352/25
УХВАЛА

іменем України

"08" січня 2026 р. м.Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

з боку обвинувачення прокурора ОСОБА_3 у режимі відеоконференції;

з боку захисту обвинуваченого ОСОБА_4 ;

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у м.Липовець кримінальне провадження №00000097 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 289, ч.5 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Липовецького районного суду Вінницької області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 289, ч.5 ст. 407 КК України.

08.01.2025 на адресу суду надійшло повідомлення потерпілої ОСОБА_5 , подане її представником через систему «Електронний суд» у якому вона повідомляє, що розгляд справи у Липовці робить суд «незаконним» у розумінні практики ЄСПЛ, а тому її участь у нелегітимному процесі є неможливою до моменту виправлення підсудності. Зазначає, що є особою з інвалідністю. Відстань між м. Погребище та м. Липовець, відсутність прямого транспортного сполучення та стан здоров?я Потерпілої роблять поїздку фізично неможливою. Грошей не має. Готова і маю намір прибути виключно до Погребищенського районного суду, який територіально доступний та є законним судом згідно з нормами КПК України. ???Будь-яка спроба розгляду справи 08.01.2026 без моєї участі стане черговим пунктом порушення прав людини. Просить визнати причини неявки поважними з причин чисельних порушень моїх прав на доступ до правосуддя. Скасувати засідання у м. Липовець та невідкладно направити подання до Вінницького апеляційного суду для передачі справи до Погребищенського районного суду.

Прокурор у судовому засіданні не заперечував щодо задоволення клопотання потерпілої, пояснити чому справа підсудна Липовецькому районному суду Вінницької області не зміг.

Обвинувачений щодо вирішення питання підсудності кримінального провадження підтримав клопотання потерпілої.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

Згідно обвинувального акту матрос ОСОБА_4 , будучи відсутнім у військовій частині НОМЕР_1 , обов?язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами указаної військової частини, правоохоронні органи або органи військового управління про свою належність до військової служби, а також учинене ним самовільне залишення військової частини, не повідомляв та проводив час на власний розсуд.

Таким чином матрос ОСОБА_4 обвинувачується в учиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, самовільне залишення місця служби, військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Крім того, встановлено, що після вчинення самовільного залишення місця тимчасового розміщення підрозділу автомобільної роти підвозу матеріально-технічних засобів батальйону логістики військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ) матрос ОСОБА_4 , перебував вдома за місцем проживання в АДРЕСА_2 .

Наприкінці січня 2025 року у ОСОБА_4 виник злочинний умисел направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом «Daewoo Nexia» д.н.3. НОМЕР_3 . Реалізовуючи свій злочинний умисел, маючи намір обернути транспортний засіб на свою користь та усвідомлюючи реальну можливість заволодіння вказаним транспортним засобом для власних потреб, не зважаючи на заборону ОСОБА_6 щодо користування автомобілем поза межами населеного пункту Погребище Вінницької області та на тривалий період, всупереч його волі та дозволу, діючи умисно, незаконно, тобто не маючи дійсного передбаченого законом права, ОСОБА_4 , на зазначеному автомобілі вирушив до місця несення служби у Херсонську область, не повідомивши про це будь - яким чином ОСОБА_7 , і тим самим обернув транспортний засіб на свою користь та вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом.

Таким чином, своїми умисними протиправними діями матрос ОСОБА_4 незаконно заволодів автомобілем «Daewoo Nexia» д.н.з. НОМЕР_3 , належним ОСОБА_5 , і тим самим завдав потерпілій матеріальної шкоди в сумі 93 700 грн., що підтверджується висновком судової експертизи від 14.10.2025.

Таким чином матрос ОСОБА_4 обвинувачується в учиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, тобто у незаконному заволодінні транспортним засобом.

З обвинувального акта убачається, що інкриміновані ОСОБА_4 кримінальні правопорушенні :

- за ч.5 ст. 407 КК було вчинене на території військової частини НОМЕР_2 за адресою АДРЕСА_1 , населений пункт Богданівка;

- за ч.1 ст.289 КК було вчинене у м.Погребище, Вінницького р-н, Вінницької області.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд має право направити обвинувальний акт до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження.

Відповідно до ст. 21 КПК України, кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 КПК України кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення.

У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 34 КПК України, кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил підсудності.

Таким чином, частиною 1 ст. 32 КПК України чітко закріплений алгоритм визначення підсудності, з урахуванням обставин вчинених кримінальних правопорушень, в яких обвинувачується особа.

Першочергово підсудність визначається за місцем вчинення кримінального правопорушення.

У разі якщо було вчинено декілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення.

І лише у разі, якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо через спірну підсудність кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.

Тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 289 КК України - останнє за часом кримінальне правопорушення, та зважаючи що його вчинено на території м.Погребище, Вінницького району, Вінницької області, кримінальне провадження не підсудне Липовецькому районному суду Вінницької області.

Частиною 3 ст. 314 КПК України передбачено перелік процесуальних рішень, які має право прийняти суд у підготовчому судовому засіданні, зокрема про направлення обвинувального акту до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження.

Таким чином під час підготовчого судового засідання суд має переконатись, що він є повноважним судом для розгляду кримінального провадження, в тому числі і за ознакою територіальної підсудності справи.

Порушення правил підсудності є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і тягне за собою скасування судового рішення, що передбачено п.6 ч.2ст. 412 КПК України.

Згідно з ч.2ст. 34 КПК України питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції за поданням місцевого суду або за клопотанням сторін чи потерпілого.

Суд клопотання представника потерпілої про направлення обвинувального акта до Вінницького апеляційного суду для визначення підсудності визнає належним та обґрунтованим.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 34 КПК кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил підсудності.

Разом з тим, частиною другою статті 34 КПК визначено, що питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції за поданням місцевого суду або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала.

Отже, враховуючи ту обставину, що зазначене кримінальне провадження не підсудне Липовецькому районному суду Вінницької області, суд вважає за необхідне звернутись до Вінницького апеляційного суду з поданням про визначення територіальної підсудності зазначеного кримінального провадження.

Керуючись статтями 34, 331 КПК, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання представника потерпілої ОСОБА_5 , - адвоката ОСОБА_8 , про направлення обвинувального акта до Вінницького апеляційного суду для визначення підсудності -задовольнити.

Звернутись з поданням до Вінницького апеляційного суду для визначення підсудності обвинувального акта у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 289, ч.5 ст. 407 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.09.2025 за № №00000097

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_9