УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 486/2266/25

Провадження № 1-кс/486/393/2025

01 грудня 2025 року м. Південноукраїнськ

Слідчий суддя Південноукраїнського міського суду Миколаївської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого CВ Відділення поліції №3 Вознесенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_3 , погоджене начальником Первомайського відділу Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному 29 листопада 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000387, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Южноукраїнська, Миколаївської області, громадянина України, не одруженого, учасника бойових дій, який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу по мобілізації на посаді стрільця 1 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 11 стрілецької роти 4 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , військове звання «солдат», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

01 грудня 2025 року до суду надійшло клопотання старшого слідчого СВ Відділення поліції №3 Вознесенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_3 , погоджене начальником Первомайського відділу Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному 29 листопада 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000387, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що в провадженні СВ відділення поліції № 3 Вознесенського РУП ГУ НП в Миколаївській області перебувають матеріали досудового розслідування за № 0000387, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 листопада 2025 року, розпочатого за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 28 листопада 2025 року близько 22:30 год., більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не вдалося, ОСОБА_5 , перебуваючи на сходинковому майданчику 6-го поверху бугатоквартирного будинку АДРЕСА_2 , виявив ОСОБА_7 з яким, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, вчинив словесну перепалку, в ході якої у ОСОБА_5 виник умисел направлений на протиправне позбавлення життя останнього.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на протиправне позбавлення життя ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, знаходячись обличчям відносно ОСОБА_7 та утримуючи у своїй правій руці предмет зовні схожий на розкладний ніж, який він приніс із собою, із прикладанням значної фізичної сили, умисно наніс наніс 1 (один) удар вказаним ножем в область грудної клітини ОСОБА_7 , а саме, з переду в область серця, внаслідок чого спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді проникаючої колото різаної рани серця та разом із знаряддям

вчинення злочину з місця події зник.

Таким чином, ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення вбивства ОСОБА_7 , з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, тобто настання смерті ОСОБА_7 , але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки потерпілого було вчасно госпіталізовано до медичного закладу для надання медичної допомоги.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, а саме незакінчений замах на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

29 листопада 2025 року ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України затримано за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

29 листопада 2025 року ОСОБА_5 відповідно до вимог ст.ст.276-278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема, рапортом ЧЧ ВП №3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області від 29 листопада 2025 року, протоколом огляду місця події від 29 листопада 2025 року, протоколом огляду речі від 30 листопада 2025 року, протоколом огляду речі від 29 листопада 2025 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 29 листопада 2025 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 29 листопада 2025 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 29 листопада 2025 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 29 листопада 2025 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 29 листопада 2025 року, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_13 від 29 листопада 2025 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 29 листопада 2025 року, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_14 від 29 листопада 2025 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 29 листопада 2025 року, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_15 від 29 листопада 2025 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 29 листопада 2025 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_17 від 29 листопада 2025 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_18 від 30 листопада 2025 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_19 від 29 листопада 2025 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_20 від 29 листопада 2025 року, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_20 від 29 листопада 2025 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_21 від 29 листопада 2025 року, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_21 від 29 листопада 2025 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_22 від 29 листопада 2025 року, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_22 від 29 листопада 2025 року, протоколом слідчого експерименту з ОСОБА_22 від 29 листопада 2025 року, протоколом затримання ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України від 29 листопада 2025 року, характиризуючими матеріалами та іншими матеріалами кримінального провадження.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_5 , із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

У ході досудового розслідування для об`єктивного його розслідування в розумні строки, виникла необхідність у застосуванні щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з метою забезпечення виконання ним перед органом досудового розслідування та судом покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та які вказують, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років. Знаючи, яка міра покарання його очікує за вчинення даного злочину ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування, прокуратури та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Прецедентною практикою Європейського суду з прав людини (надалі ЄСПЛ) у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 січня 2001 року зазначено, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування», а тому ймовірна тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_5 у разі визнання останнього винуватим у кримінальному правопорушенні, є суттєвим елементом, який підтверджує існування ризику переховування останнього від суду. Ця обставина, у свою чергу, може зашкодити вирішенню завдань кримінального судочинства.

ОСОБА_5 перебуваючи на волі може незаконно впливати та здійснювати тиск на свідків у вказаному кримінальному провадженні з метою зміни їх показів на такі, що не відповідають дійсності та виправдовують підозрюваного, оскільки проживає з ними в одному населеному пункті та з ним знайомий. Крім того свідок не надавав свої покази безпосередньо суду.

ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інший злочтин. Орган досудового розслідування вважає, що підозрюваний може вжити заходи до пошуку свідків та очевидців вчинення злочину, які ще не були встановлені та допитані в ході досудового розслідування та схиляння їх до дачі показів, що виправдовують його та не відповідають реальним обставинам справи. Крім того, відносно останнього 16 квітня 2025 року скеровано обвинувальний акт за обвинуваченням у вчиненні іншого тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 129 КК України, рішення по якому на разі не прийнято, однак замість того щоб стати на шлях виправлення, через незначний проміжок часу, ОСОБА_5 вчинив інший злочин, який є особливо тяжким.

Враховуючи, що на даний час в країні триває військовий стан, ОСОБА_5 вчинив злочини, які викликають значний суспільний резонанс та громадську стурбованість про подальші можливі негативні наслідки в разі залишення даного злочину поза увагою правоохоронних органів.

Таким чином, під час досудового розслідування встановлено реальні ризики того, що підозрюваний у разі не застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні та вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Всі вище викладені обставини, вказують на те, що обрання більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, про наявність яких наведено вище.

Застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистої поруки не виявляється можливим у зв`язку з відсутністю у останнього міцних соціальних зв`язків з особами, що заслуговують на довіру та можуть його взяти на поруки.

Застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання ніяким чином не перешкоджає підозрюваному переховуватись від органів досудового розслідування та суду і здійснювати незаконний вплив на свідків.

Застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту неможливо застосувати, оскільки за місцем мешкання може бути небезпечним для сусідів.

Більш м`який запобіжний захід, ніж взяття під варту, не зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 та не зможе запобігти вище вказаним ризикам під час проведення досудового розслідування та подальшого судового розгляду кримінального провадження.

Стан здоров`я та сімейний стан підозрюваного ОСОБА_5 не перешкоджає тримання його під вартою.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання. Зазначив, що на другому аркуші клопотаня є описка і просить вважати вірною дату 28 листопада 2025 року.

Підозрюваний в судовому засіданні просив обрати йому домашній арешт, оскільки він не збирається тікати, сам попросив оточуюючих викликати поліцію, не збирається перешкоджати слідству. Додав що подія відбулась імпульсивно, внаслідок прохання колишньої співмешканки захистити її, умисно завдавати шкоди потерпілому не хотів. Погодився, що відносно нього в суді перебуває кримінальне провадження.

Захисник просила застосувати більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою. Зауважила, що ОСОБА_5 є учасником бойових дій, щиро кається, сприяв розкриттю злочину, має міцні соціальні зв`язки, сам з дворічного віку виховує дитину, має багаторазові контузії та поранення, які отримав під час безпосередньої участі у заходах необхідних для забезпечення оборони України. Зі слів її підзахисного, колишня співмешканка просила допомоги оскільки її бив новий співмешканець. Внаслідок контузій ОСОБА_5 не зміг контролювати себе. Як наніс удар ножем він не пам`ятає. ОСОБА_5 приймає психотропні препарати, що не є можливим в умовах перебування в СІЗО.

Заслухавши прокурора, підозрюваного, захисника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000387, 29 листопада 2025 року внесені відомості за ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України. Короткий виклад обставин: 28 листопада 2025 року до ВП № 3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області надійшло повідомлення про те, ще 28 листопада 2025 року близько 22:33 год. біля квартири АДРЕСА_3 , військовозобовязанний військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, наніс ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , один удар ножем в область грудної клітини, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото різаного поранення серця, геморагічний шок.

29 листопада 2025 року о 02:24 год. ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

29 листопада 2025 року ОСОБА_5 відповідно до вимог ст.ст. 276-278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно вимог ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Так, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 зазначеного кримінального правопорушення підтверджується матеріалами доданими до клопотання, а саме, протоколом огляду місця події від 29 листопада 2025 року, протоколом огляду речі від 30 листопада 2025 року, протоколом огляду речі від 29 листопада 2025 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 29 листопада 2025 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 29 листопада 2025 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 29 листопада 2025 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 29 листопада 2025 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 29 листопада 2025 року, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_13 від 29 листопада 2025 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 29 листопада 2025 року, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_14 від 29 листопада 2025 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 29 листопада 2025 року, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_15 від 29 листопада 2025 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 29 листопада 2025 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_17 від 29 листопада 2025 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_18 від 30 листопада 2025 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_19 від 29 листопада 2025 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_20 від 29 листопада 2025 року, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_20 від 29 листопада 2025 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_21 від 29 листопада 2025 року, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_21 від 29 листопада 2025 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_22 від 29 листопада 2025 року, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_22 від 29 листопада 2025 року, протоколом слідчого експерименту з ОСОБА_22 від 29 листопада 2025 року, протоколом затримання ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України від 29 листопада 2025 року.

При цьому слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведення винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, а з урахуванням ч. 3 ст. 68 КПК України не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Слідчий суддя вважає доведеним ризик вчинення інших кримінальних правопорушень оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину. При цьому, в провадженні Південноукраїнського міського суду Миколаївської області перебуває інше кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , у тому числі за ст. 129 КК України погроза вбивством, чого останній не заперечував. Сам ОСОБА_5 пояснював, що подія відбулась імпульсивно, ОСОБА_8 вживає психотропні препарати. Наведені обставини, в сукупності, лише підсилюють вказаний вище ризик.

Також слідчий суддя вважає доведеним ризик можливості незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, оскільки подія відбулась у присутності колишньої співмешканки, яка є матір`ю дитини.

Слідчий суддя вважає не доведеними ризики переховування від органів досудового розслідування та суду

При застосуванні запобіжного заходу слідчий суддя враховує обставини, передбачені ст. 178 КПК України, як тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, враховує наявність міцних соціальних зв`язків, а отже вважає, що до ОСОБА_5 може бути застосований запобіжний захід.

При застосуванні виду запобіжного заходу, слідчий суддя виходить з наступного.

Щодо особистого зобов`язання, згідно з ч. 1 ст. 179 КПК України сутність особистого зобов`язання полягає у виконанні обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, проте, застосування особистого зобов`язання щодо ОСОБА_5 жодним чином не сприятиме запобіганню ризикам, передбаченим п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки його поведінка свідчить про неможливість ним особисто забезпечити виконання процесуальних обов`язків.

Для застосування особистої поруки згідно зі ст. 180 КПК України потрібна наявність поручителів, що заслуговують на довіру, та які поручаються за виконання покладених на ОСОБА_5 обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України, але жодна особа не виявила намір бути поручителем підозрюваного. Крім того, навіть у випадку застосування вказаного запобіжного заходу до ОСОБА_5 це не зможе запобігти вказаним вище ризикам.

Такий запобіжний захід, як домашній арешт також не бути застосований, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання від семи до п`ятнадцяти років позбавлення волі. Крім того, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 129 КК України погроза вбивством, а також за ст. 263 КК України, яке на даний час розглядається судом. На теперішній час, ОСОБА_5 проходить медикаментозне лікування психотропними препаратами.

Відповідно до приписів п. 4 ч.2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Суд критично оцінює доводи захисника щодо неможливості вживання вказаних психотропних препаратів в умовах СІЗО, оскільки за рецептом лікаря таке вживання може відбуватись і в умовах слідчого ізолятора.

Сину підозрюваного виповнилось 15 років, він постійно проживає з бабою, отже має особу, яка здійснює за ним догляд.

За викладеного, враховуючи, що не можливо застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, слідчий суддя вважає, що лише такий запобіжний захід, як тримання під вартою може запобігти доведеним прокурором ризикам.

З урахуванням вимог ч. 4 ст. 183 КПК України беручи до уваги ту обставину, що злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , вчинений із застосуванням насильства, а також враховуючи що на розгляді у суді перебуває обвинувальний акт щодо вчинення іншого кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи, слідчий суддя, не вважає доцільним визначати розмір застави у кримінальному провадженні.

На виконання вимог ч. 9 ст. 194 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне зобов`язати прокурора повідомити уповноважений підрозділ органів Національної поліції та орган опіки та піклування за місцем перебування неповнолітнього ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 про факт залишення дитини без батьківського піклування.

Керуючись ст. 177, 178, 183, 193, 194, 196, 206, 309 КПК України, слідчий суддя

П ОС Т А Н О В И В:

Клопотання задовольнити, застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 строком на 60 днів, тобто до 28 січня 2026 року включно.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Строк дії ухвали до 28 січня 2026 року включно.

Слідчий суддя ОСОБА_1