Провадження №1-кс/522/6771/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2025 року місто Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , представника власника майна адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 звернулась до слідчого судді із клопотанням в порядку ст.174 КПК України про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 18.08.2023 року на об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: квартира АДРЕСА_1 , право власності на яку у даний час зареєстровано за ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони будь-якого відчуження, розпорядження (у тому числі вчиняти дії щодо реєстрації місця проживання осіб) цим майном власнику та будь-яким іншим особам, а також органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав (в тому числі Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київської, Севастопольської міських, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, державним реєстраторам, суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно, нотаріусам, державним та приватним виконавцям, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»), а також будь-яким іншим особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, вчиняти будь- які реєстраційні дії щодо вказаного об`єкту нерухомого майна.

В обґрунтування клопотання заявник зазначає наступне.

На теперішній час процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0001096 від 07.08.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, здійснює Приморська окружна прокуратура, а досудове розслідування здійснює СВ ВП № 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області.

На думку заявника арешт на зазначену квартиру накладено необґрунтовано та підлягає скасуванню, оскільки 14.07.2023 року вона придбала вищевказану квартиру на електронному аукціоні (торгах) , які було організовано Державним підприємством «СЕТАМ» за 1 566 000 гривень, які були сплачені в повному обсязі, але зареєструвати своє право власності та користуватись майном вона не може у зв`язку із арештом. Вона є добросовісним набувачем та не знала про обставини, викладені прокурором у клопотанні про накладення арешту. Прокурором не надано жодного доказу, що саме ця квартира була реалізована протиправним шляхом. Спеціальній конфіскації зазначене майно не підлягає, оскільки вона не вчиняла злочинів, які передбачають спеціальну конфіскацію та не є підозрюваною в рамках зазначеного кримінального провадження. Жодне рішення суду або посадових осіб Державної виконавчої служби, які стосуються зазначеної квартири не скасовані. З моменту внесення відомостей до ЄРДР, н протязі 2 років нікому про підозру не повідомлено. На думку заявника підстави для арешту квартири відсутні.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 підтримав клопотання та просив задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання.

Розглянувши клопотання, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, приходжу до висновку, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому КПК України порядку.

Відповідно до ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчим суддею встановлено наступне.

На теперішній час досудове розслідування за кримінальним провадженням № 0001096 від 07.08.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, здійснюється СВ ВП № 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 18.08.2023 року, накладено арешт, між іншим, на об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: квартира АДРЕСА_1 , право власності на яку у даний час зареєстровано за ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони будь-якого відчуження, розпорядження (у тому числі вчиняти дії щодо реєстрації місця проживання осіб) цим майном власнику та будь-яким іншим особам, а також органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав (в тому числі Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київської, Севастопольської міських, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, державним реєстраторам, суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно, нотаріусам, державним та приватним виконавцям, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»), а також будь-яким іншим особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, вчиняти будь- які реєстраційні дії щодо вказаного об`єкту нерухомого майна.

Згідно зазначеної ухвали, арешт накладено з метою забезпечення збереження речових доказів, можливої спеціальної конфіскації та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

ОСОБА_5 або її представник при розгляді клопотання про накладення арешту присутні не були.

Відповідно до протоколу проведення електронного аукціону (торгів) № 591162, 14.07.2023 року ОСОБА_5 придбала вищевказану квартиру на електронному аукціоні (торгах) , які було організовано Державним підприємством «СЕТАМ» за 1 566 000 гривень, які були сплачені в повному обсязі. Тобто ОСОБА_5 є добросовісним набувачем та водночас не має статусу підозрюваної чи обвинуваченої у даному кримінальному провадженні.

Так, відповідно до ч. 1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Статтею 174 КПК України передбачено право підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника, іншого власника або володільця майна, які не були присутні при розгляді клопотання про арешт майна, заявити клопотання про скасування арешту повністю або частково.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Водночас, як вбачається із матеріалів справи, власник арештованого майна ОСОБА_5 не має статусу підозрюваної, обвинуваченої чи особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність.

Досудове розслідування у справі триває з 07.08.2023 року, та на майно ОСОБА_5 накладено арешт більше двох років.

На теперішній час в рамках зазначеного кримінального провадження нікому по підозру не повідомлено.

Створені умови тягнуть за собою порушення прав і законних інтересів власника майна, що суперечить положенням ст.41 Конституції України.

Так, ч.5 ст.9 КПК України, передбачено що, Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. При цьому, виходячи з положень Першого протоколу та протоколів №2,4,7,11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

Відповідно до ст.13 Конституції України «держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності». Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і ніхто не може бути протиправне позбавлений права власності (ст.41 Конституції України).

Відповідно до ст.1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Крім того, відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-11). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року).

Відповідно до ч.5 ст.12 ЦК України та відповідно до п.10 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» добросовісність набувача презюмується, тобто незаконний набувач вважається добросовісним, поки не буде доведено протилежне.

Пункт 25 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» визначає, що набувач визнається добросовісним, якщо при вчиненні правочину він не знав і не міг знать про відсутність у продавця прав на відчуження майна, наприклад, вжив усіх розумний заходів, виявив обережність та обачність для з`ясування правомочностей продавця на відчуження майна.

Аналогічне роз`яснення міститься в Листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.01.2013 №24-150/0/4-13 «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав».

Володілець майна ОСОБА_5 не є підозрюваною за кримінальним провадженням №0001096 від 07.08.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, в рамках якого прийнято рішення про арешт майна.

З огляду на приписи п.18 ч. 1 ст. 3 КПК України, згідно з якими до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слід зазначити, що подальший арешт майна за відсутністю передбачених для цього підстав може порушити право заявника на вільне використання належного йому майна, що буде суперечити загальним засадам володіння особою майном, приписам національного законодавства та вимогам ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини (зокрема, справа «Баландіна проти України, «Батрак проти України», «Панов проти України»).

Враховуючи викладене, вважаю, що потреба у застосуванні заходу забезпечення, у вигляді арешту на об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: квартира АДРЕСА_1 , відпала, та арешт накладений 18.08.2023 року ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси в цій частині підлягає скасуванню.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна, підлягає задоволенню з наведених підстав.

Керуючись ст.ст.167-174 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна - задовольнити.

Арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 18.08.2023 року, в частині арешту на об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: квартира АДРЕСА_1 , право власності на яку у даний час зареєстровано за ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони будь-якого відчуження, розпорядження (у тому числі вчиняти дії щодо реєстрації місця проживання осіб) цим майном власнику та будь-яким іншим особам, а також органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав (в тому числі Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київської, Севастопольської міських, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, державним реєстраторам, суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно, нотаріусам, державним та приватним виконавцям, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»), а також будь-яким іншим особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, вчиняти будь- які реєстраційні дії щодо вказаного об`єкту нерухомого майна - скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: