05 листопада 2025 року Справа № 991/5021/20
Провадження №11-кп/991/118/25
судді Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду
на ухвалу від 05 листопада 2025 року по судовій справі №991/5021/20
(провадження №11-кп/991/118/25)
Відповідно до ухвали колегії суддів від 11 вересня 2025 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_2 здійснюється спеціальне судове провадження.
20 жовтня 2025 року та 03 листопада 2025 року до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду через підсистему «Електронний суд» надійшли клопотання обвинуваченого ОСОБА_2 про надання дозволу на участь у судових засіданнях, призначених на 27 жовтня 2025 року о 09 год 00 хв та 05 листопада 2025 року о 09 год 00 хв, у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів (або ZOOM) та надсиланням запрошення у судові засідання на електронну поштову адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ). Клопотання мотивовані неможливістю його безпосередньої участі в судових засіданнях у зв`язку із постійним місцем проживання в іншій країні, а саме за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2, здійсненням догляду та піклуванням за дітьми, що проживають разом із ним, зокрема, ОСОБА_5 (14 років), ОСОБА_6 (10 років), ОСОБА_7 (4 роки), ОСОБА_8 (2 роки) та ОСОБА_4 (14 років), який є дитиною - інвалідом із народження. Те, що діти проживають разом із ним, підтверджують долучені до клопотання довідки зі шкіл про проходження стаціонарного навчання. За відсутності авіаційного сполучення з Україною у зв`язку із воєнним станом, долати відстань більше 3 000 км. в один кінець та залишати на весь цей час дітей без догляду у нього немає можливості. За місцем реєстрації в Україні він не проживає із 1998 року, там проживають його батьки. З огляду на те, що Дія - єдиний портал державних послуг, тому відсутні підстави вважати, що є загроза неправильної ідентифікації особи обвинуваченого у разі його участі за допомогою засобів відеоконференцзв`язку. Крім того, він має статус свідка в інших гучних кримінальних провадженнях, що перебувають на стадії підготовки направлення обвинувального акту до суду, тому, з метою забезпечення безпеки його життя та здоров`я як свідка, тимчасове перебування за кордоном є необхідним та виправданим.
Ухвалою Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 05 листопада 2025 року, зокрема, у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_2 про проведення судового засідання 05 листопада 2025 року о 09 год 00 хв у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів з розгляду апеляційних скарг прокурора, захисника обвинуваченого ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та обвинуваченого ОСОБА_2 на вирок Вищого антикорупційного суду від 11 червня 2025 року відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні клопотання, більшість колегії суддів дійшла висновку про те, що за наявності заперечень прокурора проти проведення судового засідання за участі обвинуваченого у режимі відеоконференцзв`язку, мотивування задоволення такого клопотання при ухиленні обвинуваченого від явки до суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності при наявності двох вироків, якими йому змінено запобіжний захід на тримання під вартою та призначено покарання, у тому числі, у виді позбавлення волі, не відповідатиме загальним засадам здійснення судочинства, поваги до виконання судових рішень, які підлягають негайному виконанню, та виконанню завдань, передбачених ст.2 КПК.
Не погоджуючись із зазначеним, вважаю, що відсутні підстави для відмови у задоволенні клопотання про проведення судового засідання 05 листопада 2025 року у режимі відеоконференції з огляду на таке.
Порядок проведення процесуальних дій у режимі відеоконференції під час судового провадження унормовано ст.336 КПК, відповідно до якої судове провадження може здійснюватися у режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження), у разі: неможливості безпосередньої участі учасника кримінального провадження в судовому провадженні за станом здоров`я або з інших поважних причин; необхідності забезпечення безпеки осіб; проведення допиту малолітнього або неповнолітнього свідка, потерпілого; необхідності вжиття таких заходів для забезпечення оперативності судового провадження; введення воєнного стану або під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України; наявності інших підстав, визначених судом достатніми.
Суд ухвалює рішення про здійснення дистанційного судового провадження за власною ініціативою або за клопотанням сторони чи інших учасників кримінального провадження. Учасники кримінального провадження беруть участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та кваліфікованого електронного підпису згідно з вимогами Положення про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положень, що визначають порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи. Ризики технічної неможливості участі в відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, переривання зв`язку тощо несе учасник кримінального провадження, який подав відповідне клопотання (ч.2, 5, 6 ст.336 КПК).
Дистанційне судове провадження згідно з правилами цієї статті може здійснюватися в судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій під час здійснення судового провадження з будь-яких питань, розгляд яких віднесено до компетенції суду (ч.12 ст.336 КПК).
Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст.2 КПК).
Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень (п.13, 14 ч.1 ст.7 КПК);
Відповідно до ч.1, 4 ст.20 КПК обвинувачений має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом. Участь у кримінальному провадженні захисника обвинуваченого не звужує процесуальних прав обвинуваченого.
За ч.3 ст.21 КПК кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим Кодексом.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення (ч.2, 4 ст.370 КПК).
Відтак, висновок суду про те, що задоволення клопотання про проведення судового засідання за участі обвинуваченого у режимі відеоконференцзв`язку не відповідатиме загальним засадам здійснення судочинства, поваги до виконання судових рішень, які підлягають негайному виконанню, та виконанню завдань, передбачених ст.2 КПК не може вважатись законним та вмотивованим.
Сам факт здійснення спеціального судового провадження не може слугувати самостійною підставою для відмови у задоволенні клопотання про проведення судового засідання за участі обвинуваченого у режимі відеоконференції.
Відповідно до ч.3 ст.323 КПК судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у частині другій статті 297-1 цього Кодексу, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та/або оголошений в міжнародний розшук. За наявності таких обставин за клопотанням прокурора, до якого додаються матеріали про те, що обвинувачений знав або повинен був знати про розпочате кримінальне провадження, суд постановляє ухвалу про здійснення спеціального судового провадження стосовно такого обвинуваченого. Якщо у справі декілька обвинувачених, суд постановляє ухвалу лише стосовно тих обвинувачених, щодо яких існують обставини для спеціального судового провадження. Участь захисника у спеціальному судовому провадженні є обов`язковою. Повістки про виклик обвинуваченого у разі здійснення спеціального судового провадження надсилаються за останнім відомим місцем його проживання чи перебування, а процесуальні документи, що підлягають врученню обвинуваченому, надсилаються захиснику. Інформація про такі документи та повістки про виклик обвинуваченого обов`язково публікуються у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження згідно з положеннями статті 297-5 цього Кодексу та на офіційному веб-сайті суду. З моменту опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті суду обвинувачений вважається належним чином ознайомленим з її змістом.
Якщо після постановлення ухвали про спеціальне судове провадження обвинувачений з`явився або був доставлений до суду, судовий розгляд продовжується з моменту постановлення такої ухвали згідно із загальними правилами, передбаченими цим Кодексом. За клопотанням сторони захисту суд продовжує судовий розгляд з моменту з`явлення обвинуваченого в судовому засіданні та повторно досліджує окремі докази, які досліджувалися за відсутності обвинуваченого (якщо про таке дослідження доказів просить сторона захисту) (ч.4 ст.323 КПК).
Таким чином, наявність певних особливостей спеціального судового провадження вказує лише на можливість здійснення судового провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia), проте не вказує на можливість обмеження права обвинуваченого брати участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому КПК, в тому числі у режимі відеоконференції.
Окремо слід зазначити, що з урахуванням положень ч.2 ст.336 КПК рішення про відмову у задоволенні клопотання про здійснення дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів мало б прийматись без виходу до нарадчої кімнати із складанням окремого процесуального документа. Так, в цьому ж кримінальному провадженні тим же складом суддів Апеляційної плати вже приймалось тотожне рішення про відмову у задоволенні клопотання обвинуваченого про здійснення дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції без виходу до нарадчої кімнати та без складання окремого процесуального документа відповідно до вимог чинного законодавства. Належні мотиви та процесуальні підстави прийняття наразі цього рішення у вигляді окремого процесуального документа відсутні.
З урахуванням вищевикладеного, вважаю що за відсутністю належних підстав для відмови у задоволенні клопотання про проведення судового засідання 05 листопада 2025 року у режимі відеоконференції колегія суддів повинна була б задовольнити зазначене клопотання, надавши можливість обвинуваченому (з урахуванням особливостей режиму спеціального судового провадження) участі у провадженні в режимі відеоконференції.
Суддя ОСОБА_1