Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/424/26
Номер провадження 1-кс/711/178/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 року м.Черкаси

Слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

скаржника - ОСОБА_3

прокурора - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Черкаської обласної прокуратури, яка полягає у невнесені відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,-

ВСТАНОВИВ:

Скаржник ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси зі скаргою на бездіяльність уповноважених осіб Черкаської обласної прокуратури щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 142 КК України (ред. 1960р.).

В обґрунтування скарги зазначено, що процесуальний прокурор Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_4 та слідчий СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_5 , 05 січня 2026 року відмовилися внести до ЄРДР відомості про отримання ОСОБА_3 під час розбійного нападу на нього, що мав місце близько 15 год.30 хв. 08 серпня 1994 року за адресою: м. Черкаси, вул. Б.Вишневецького,19, ножового поранення у серцеву область лівої грудини, що підтверджується висновком судмедексперта № 1471-А від 24.10.1994 року.

Також скаржник вказує, що з метою приховання злочину, умисно, в порушення вимог ст. 214 КПК України, отримавши заяву потерпілого від 08.01.2026 відмовився внести відомості до ЄРДР і прокурор відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_6 , що вбачається з відповіді останнього від 09.01.2026, приховавши також факти умисних вбивств 13 патріотів правозахисників, яких згуртував навколо себе він, як журналіст, умисно не допитуючи його з 16 червня 1998 року та, не проводячи будь яких процесуальних та слідчих дій за його участі у кримінальній справі № 1170 від 08.08.1994р., провадження № 0001209 від 22.09.2015р.

У зв`язку з чим просив слідчого суддю:

- зобов`язати уповноважених осіб Черкаської обласної прокуратури припинити антидержавну бездіяльність по приховуванню та замовчуванню злочину, а саме групового розбійного нападу, передбаченого ч. 2 ст. 142 КК України (в ред. 1960р.) та подальших безкарних вбивств 13 активістів;

- зобов`язати уповноважених осіб Черкаської обласної прокуратури внести до ЄРДР відомості про вчинення групового розбійного нападу, що мав місце близько 15 год. 30 хв. 08 серпня 1994 року за адресою: м. Черкаси, вул. Б.Вишневецького,19 зі спричиненням потерпілому від розбою ОСОБА_3 ножового поранення у область лівої серцевої грудини, що підтверджується висновком судмедексперта Черкаського обласного бюро судмедекспертиз ОСОБА_7 № 1471-А від 24.10.1994, що спричинило легке тілесне ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, розпочати досудове розслідування, про що надати потерпілому ОСОБА_3 витяг з ЄРДР.

Також просив слідчого суддю витребувати матеріали кр. справи № 1170 від 08 серпня 1994 року з провадженням № 0001209 від 22.09.2015 та врахувати що через три дні, після його затримання, а саме 11 серпня 1994 року він втратив свідків розбійного нападу на нього, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , яких було безкарно розстріляно.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 вимоги скарги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити, посилаючись на доводи, викладені у скарзі та додані до неї докази. Також зазначив, що більше тридцяти одного року з моменту вчинення стосовно нього відомими органу досудового розслідування особами невдалого розбійного нападу, що стався 08.08.1994 року близько 15 год. 30 хв. в місті Черкаси по вулиці Б.Вишневецького, 19, під час якого йому було заподіяно тілесні ушкодження у виді ножового поранення, що спричинило легке тілесне ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, слідчі та прокурори бездіяли, відмовляючись розслідувати даний злочин стосовно нього, про який він повідомляв у момент його затримання. Під час розгляду заяви про відвід, заявлений в рамках кримінальної справи № 1170 від 08 серпня 1994 року з провадженням № 0001209 від 22.09.2015 слідчий ОСОБА_5 назвав його потерпілим, проте відмовився внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати досудове розслідування, у зв`язку з чим він 08.01.2026 звернувся на адресу Черкаської обласної прокуратури з досудовою претензією, в якій просив прокурора внести відомості до ЄРДР за фактом розбійного нападу та спричинення йому тілесних ушкоджень, за результатами розгляду якої у внесенні відомостей до ЄРДР було відмовлено, у зв`язку з чим він змушений звернутися до суду з відповідною скаргою. Також скаржник зазначив про те, що органом досудового розслідування не виконується ухвала обласного суду, в тому числі в частині встановлення та розслідування обставин спричинення йому тілесних ушкоджень, якою вищезазначену справу було повернуто на додаткове розслідування. Відповідаючи на питання слідчого судді скаржник пояснив, що він звертався з заявою до правоохоронних органів, а саме 08.08.1994 року, про вчинення стосовно нього розбійного нападу та спричинення тілесних ушкоджень, результати розгляду якої йому не відомо. З матеріалами кримінальної справи він знайомився вибірково, постанова про відмову у порушенні кримінальної справи за фактом спричинення йому тілесних ушкоджень не вручалась, про її існування йому не відомо і він постанову не оскаржував. На той час норми КПК України (1960р.) не передбачали право потерпілого на оскарження постанови про відмову у порушенні кримінальної справи. У зв`язку з тим, що під час розгляду його заяви про відвід слідчий назвав його потерпілим, він, через більш ніж 30 років знову звернувся з відповідною заявою до органу досудового розслідування з вимогою внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати досудове розслідування. Наголосив також на тому, що після його незаконного арешту, 11 серпня 1994 року свідки розбійного нападу на нього, а саме ОСОБА_10 та ОСОБА_11 були безкарно розстріляні. Також просив слідчого суддю перевірити та припинити незаконне приховування та замовчування вбивств 13 активістів правозахисників.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги, посилаючись на те, що обставини спричинення легкого тілесного ушкодження ОСОБА_3 , що відбулися 08 серпня 1994 року в магазині «Нік» міста Черкаси, були предметом дослідження під час проведення досудового розслідування в рамках кримінальної справи № 1170 за обвинуваченням ОСОБА_3 .. За результатами проведення розслідування зазначених ОСОБА_3 обставин, постановою слідчого з особливо важливих справах СУ УМВС в Черкаській області від 21 квітня 1995 року у порушенні кримінальної справи у відношенні ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 було відмовлено за відсутності в їх діях складу кримінально караного діяння. Дана постанова не скасована, про неї достеменно було відомо скаржнику, який був обізнаний з її змістом, оскільки неодноразово знайомився з матеріалами кримінального провадження, тому, за таких обставин підстав для повторного внесення відомостей до ЄРДР та проведення досудового розслідування по даному факту, не має. Що стосується зазначених у скарзі вимог щодо 13 вбивств, то по всім фактам умисного вбивства проводяться досудові розслідування кримінальних проваджень. Також прокурором наголошено, що скаржник звернувся до Черкаської обласної прокуратури з «досудовою претензією», яку за своєю суттю важко назвати заявою про вчинення злочину, проте це звернення було розглянуто, про що останньому було надано відповідь.

Заслухавши пояснення скаржника ОСОБА_3 , доводи прокурора ОСОБА_4 , дослідивши зміст скарги та додані до неї матеріали, а також матеріали кримінального провадження № 0001209 від 22.09.2015р. в яких містяться матеріали кримінальної справи № 1170, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності прокурора, слідчого, дізнавача в порядку, передбаченому КПК України.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, дізнавача яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Вищезазначена бездіяльність виникає у зв`язку з невиконанням слідчим, дізнавачем, прокурором передбаченого ч. 1 ст. 214 КПК України обов`язку внести відомості про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР і таким чином розпочати проведення досудового розслідування за відповідними фактами.

Порядок внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженим наказом Офісу Генерального прокурора від 30.06.2020 за №298. Згідно з пунктом 1 глави 2 розділу I цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами пункту 4 частини 5статті 214 КПК України.

Так, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань (ч. 1 ст. 214 КПК України). Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ч. 2 ст. 214 КПК України).

Чинним КПК закріплено спрощену процедуру початку досудового розслідування (без проведення дослідчої перевірки).

Проте, така спрощена процедура не означає, що взагалі відсутні критерії для внесення чи невнесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Її спрощеність виражається у тому, що для перевірки наявності зазначених вище критеріїв не потрібно проводити попередню перевірку викладених у заяві відомостей, а необхідно лише перевірити зміст самої заяви.

Також, слід звернути увагу на те, що правове регулювання механізму кримінально-процесуальної діяльності не повинно давати можливість окремим особам зловживати своїми правами та використовувати його з метою, що суперечить суспільним потребам, зокрема, перевантажувати правоохоронну систему держави численними повідомленнями, які завідомо не містять відомостей саме про кримінальне правопорушення, задля досягнення власних інтересів та виконання нею невластивих їй функцій. Такими запобіжниками, зокрема, є: встановлення кримінальної відповідальності за завідомо неправдиві повідомлення про кримінальні правопорушення (ст. 383 КК України) та фільтр повідомлень про кримінальні правопорушення, що підлягають внесенню до ЄРДР, встановлений нормами самого КПК України.

Так, до Єдиного реєстру досудових розслідувань, серед іншого, вносяться відомості про: короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність (п. п. 4, 5 ч. 5 ст. 214 КПК України).

Для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо). Такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами Єдиного реєстру досудових розслідувань такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті Кримінального кодексу України). КПК України дійсно передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, однак не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень.

Вказана вище інформація необхідна для визначення того, що ставиться питання про вчинення саме кримінального правопорушення, та можливості спрямувати орган досудового розслідування на його розкриття, зібрання відповідних доказів.

Таким чином, якщо ж зі змісту повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення, і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу або в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити ні попередню кваліфікацію кримінального правопорушення, ні предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР.

Крім того, слідчий суддя враховує правову позицію Верховного Суду, який у своїх постановах наголосив на такому: «... якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку, чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин ...» (постанова від 16.05.2019 у справі № 761/20985/18); «… слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР. Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР» (постанова від 30.09.2021 року у справі № 556/450/18).

В судовому засіданні встановлено, що 08 січня 2026 року ОСОБА_3 звернувся до Черкаської обласної прокуратури з «досудовою претензією» з додатками на 7-ми аркушах, в якій зазначив, що направляє проект скарги до слідчого судді та вимагає у досудовому порядку внести до ЄРДР відомості по безкарному вчиненню злочину, передбаченому ч. 2 ст. 142 КК України (ред. 1960р.), а саме, груповому розбійному нападу, який приховується з 08 серпня 1994 року, за результатами розгляду якої заявнику було надано відповідь за № 09/2-617-11 від 09.01.2026 про відсутність правових підстав для внесення відомостей до ЄРДР та надано роз`яснення норм чинного кримінального процесуального законодавства, якими передбачено вимоги до заяви про вчинення злочину.

Водночас, на обґрунтування скарги ОСОБА_3 зазначено, що процесуальний прокурор Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_4 та слідчий СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_5 , 05 січня 2026 року відмовилися внести до ЄРДР відомості про отримання ОСОБА_3 під час розбійного нападу на нього, що мав місце близько 15 год.30 хв. 08 серпня 1994 року за адресою: м. Черкаси, вул. Б.Вишневецького,19, ножового поранення у серцеву область лівої грудини, що підтверджується висновком судмедексперта № 1471-А від 24.10.1994 року.

Також скаржник вказує, що з метою приховання злочину умисно, в порушення вимог ст. 214 КПК України, отримавши заяву потерпілого від 08.01.2026 відмовився внести відомості до ЄРДР і прокурор відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_6 , що вбачається з відповіді останнього від 09.01.2026, приховавши також факти умисних вбивств 13 патріотів правозахисників, яких згуртував навколо себе він, як журналіст, умисно не допитуючи його з 16 червня 1998 року та не проводячи будь яких процесуальних та слідчих дій за його участі у кримінальній справі № 1170 від 08.08.1994р., провадження № 0001209 від 22.09.2015р.

Перевіряючи доводи скаржника на обґрунтування своїх вимог та доводи прокурора, висловлені проти задоволення скарги, слідчим суддею було досліджені матеріали провадження № 0001209 відомості про яке, були внесені до ЄРДР 22.09.2015 досудове розслідування якого на теперішній час здійснюється СВ ГУНП в Черкаській області, підставою для внесення відомостей слугувала ухвала слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 25.12.2014 про скасування постанови слідчого від 06.09.2011 про закриття кримінальної справи № 1170.

В матеріалах даного кримінального провадження містяться матеріали кримінальної справи № 1170, з яких вбачається, що 08 серпня 1994 року слідчим Соснівського РВ м. Черкаси було порушено кримінальну справу № 1170 за фактом умисного спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_14 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 101 КК України (1960р.).

08.08.1994 року слідчим СВ Соснівського РВВС м. Черкаси порушено кримінальну справу за фактом злісного хуліганства за ознаками злочину, передбаченого ст. 206 ч. 3 КК України (1960 року). Вказані кримінальні справи 08.08.1994 року об`єднані в одне провадження з присвоєнням номеру 1170, в межах якого 10.08.1994 було винесено постанову про притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності.

Як вбачається з дослідженої слідчим суддею постанови слідчого з особливо важливих справах СУ УМВС в Черкаській області ОСОБА_15 від 21 квітня 1995 року, що міститься в томі 3 на арк. 210, у порушенні кримінальної справи у відношенні ОСОБА_12 , ОСОБА_13 і ОСОБА_14 було відмовлено за відсутністю в їх діях складу кримінально-караного діяння.

На обґрунтування вказаної постанови слідчим зазначено, що 08 серпня 1994 року в місті Черкаси в магазині «НІК» ОСОБА_3 безпричинно, з хуліганських спонукань, наніс один удар ножем в область живота ОСОБА_14 , спричинивши останньому тяжкі тілесні ушкодження. В процесі розслідування справи ОСОБА_3 заявив, що він не безпричинно напав на ОСОБА_14 , а останній разом зі своїми знайомими ОСОБА_12 і ОСОБА_13 напали на нього з метою відкритого викрадення грошових коштів, що він мав при собі.

Як вказано слідчим у постанові, «під час розслідування кримінальної справи факт нападу ОСОБА_14 , ОСОБА_12 і ОСОБА_13 на ОСОБА_3 не знайшов свого підтвердження, мало місце тільки затримання ОСОБА_3 після вчиненого ним підрізу, для чого один з присутніх взяв у руки цеглину з причин того, що ОСОБА_3 мав ніж, яким перед цим наніс поранення потерпілому».

Слідчий суддя не надає оцінку законності та вмотивованості вищевказаної постанови слідчого про відмову у порушенні кримінальної справи, що не є предметом розгляду даної скарги, водночас констатує факт, що зазначена постанова слідчого, прийнята за результатами заяви ОСОБА_3 щодо розбійного нападу на нього з метою викрадення грошових коштів, не скасована та набрала законної сили.

Таким чином, вивчивши заяву (досудову претензію) ОСОБА_3 від 08.01.2026 про вчинення стосовно нього групового розбійного нападу, що, як зазначає скаржник, мав місце 08 серпня 1994 року за адресою: м. Черкаси, вул. Б.Вишневецького,19 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 142 КК України (1960 року), та матеріали кримінального провадження № 0001209 від 22.09.2015р., слідчий суддя вважає, що ні сама заява, ні додані до неї матеріали, досліджені в судовому засіданні на обґрунтування її вимог, не містять відомостей, відмінних від тих, що були предметом оцінки та дослідження під час досудового розслідування кримінальної справи № 1170, та які б могли були підставою для внесення відомостей до ЄРДР.

Тобто, з досліджених в судовому засіданні матеріалів кримінального провадження № 0001209 від 22.09.2015р. встановлено, що обставини, викладені у заяві та скарзі ОСОБА_3 щодо вчинення розбійного нападу на нього, вже були предметом досудового розслідування у межах кримінальної справи № 1170, про що достовірно відомо заявнику.

Таким чином, скаржник використовує інструменти судового захисту прав учасників кримінального провадження із тим, щоб ініціювати чергове кримінальне провадження за тими ж самими фактами, які не знайшли свого підтвердження під час здійснення досудового розслідування кримінальної справи № 1170, за результатами чого було прийнято постанову про відмову у порушенні кримінальної справи від 21.04.1995.

Доводи скаржника фактично зводяться до незгоди останнього з процесом здійснення досудового розслідування кримінального провадження № 0001209 від 22.09.2015р., що не може бути безумовною підставою для внесення відомостей до ЄРДР.

Твердження скаржника про необізнаність щодо існування постанови слідчого від 21.04.1995 року про відмову у порушенні кримінальної справи за його заявою про вчинення розбійного нападу та неможливість її оскарження, слідчий суддя оцінює критично, оскільки в матеріалах кримінального провадження міститься ухвала апеляційного суду Черкаської області від 14 червня 2016 року, згідно якої за результатами розгляду скарги ОСОБА_3 на постанову судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04 травня 2016 року, якою скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СУМВС України у Черкаській області від 24 травня 1995 року про відмову у порушенні кримінальної справи в порядку ст. 236-1 (в редакції 1960 року) визнано такою, що не підлягає розгляду - залишено без змін.

При цьому варто зауважити, що право на оскарження до суду постанови про відмову у порушенні справи було передбачено Кримінально-процесуальним кодексом України (1960р.) шляхом доповнення статтею 236-1 згідно з Законом № 2857-12 від 15.12.1992, положення якого в цій частині набрали чинності з 01 березня 1993 року відповідно до Постанови Верховної Ради № 2858-ХІІ від 15.12.1992.

За таких обставин, враховуючи наявність в матеріалах кримінального провадження постанови слідчого від 21.04.1995 про відмову у порушенні кримінальної справи за заявою ОСОБА_3 про вчинення стосовно нього розбійного нападу, що мав місце 08.08.1994, яка не скасована і, відповідно, є чинною на даний час, у даному випадку невиправданим є застосування механізму кримінального переслідування та процесуального примусу для дослідження інформації, зазначеної у поданій ОСОБА_3 заяві.

Окрім того, вимога заявника, викладена як у мотивувальній, так і у прохальній частині скарги щодо зобов`язання уповноважених осіб Черкаської обласної прокуратури припинити антидержавну бездіяльність по приховуванню та замовчуванню злочину, подальших безкарних вбивств 13 активістів, слідчий суддя вважає невідповідною положенням ст. 303 КПК України, що виходить, як за предмет даного судового розгляду, так і за межі судового контролю, здійснюваного слідчим суддею на стадії досудового розслідування.

У постанові Великої Палати № 818/1526/18 від 30.01.2019, зазначено, що саме у межах процедури оскарження рішення щодо невнесення відомостей до ЄРДР, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Посилання скаржника на норму ст. 214 КПК України, яка, на його думку, встановлює не право, а обов`язок слідчого або прокурора внести відомості до ЄРДР та розпочати досудове розслідування оцінюється слідчим суддею критично, оскільки дана норма свідчить лише про те, що правова оцінка заяви про кримінальне правопорушення не може бути надто детальною (щодо кожної з ознак складу кримінального правопорушення) з урахуванням початкового етапу дослідження події імовірного кримінального правопорушення та обмеженістю правових можливостей щодо не тільки пізнання тих чи інших обставин, але й можливості детального обґрунтування наявності повного складу кримінального правопорушення, що характерно для підсумкових рішень у кримінальному провадженні (винесення вироку чи закриття кримінального провадження).

Таким чином, за встановлених в судовому засіданні обставин, скаржником не доведено обов`язок уповноважених осіб Черкаської обласної прокуратури щодо внесення відомостей до ЄРДР про вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 142 КК України (1960 року) згідно заяви ОСОБА_3 від 8.01.2026 та, як наслідок їх бездіяльність, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР за заявою останнього, а тому в задоволенні скарги ОСОБА_3 слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 214, 303-310, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Черкаської обласної прокуратури, яка полягає у невнесені відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5 днів з дня її проголошення безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

Слідчий суддя: ОСОБА_1