Справа № 183/6821/25
№ 1-кп/183/2029/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2025 року Дніпропетровська обл.,

м. Самар

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду кримінальні провадження, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000343від 09.04.2025 року та за № 0000918 від 02.08.2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг, Дніпропетровської обл., громадянина України, з середньо - технічною освітою, неодруженого, малолітніх дітей на утриманні не має, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 р. «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» з 24.02.2022 р. на всій території України введено воєнний стан, який в подальшому неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.

Так, 28 березня 2025 р., приблизно о 22 год. 00 хв. ОСОБА_5 знаходився поблизу пам`ятника «Льотчикам 295 авіадивізії», що розташований за адресою: вул. Гідності, 9, м. Самар, Дніпропетровської обл., де зустрів раніше незнайомого йому ОСОБА_6 , з яким почали спільно вживати алкогольні напої.

Після цього, 29 березня 2025 р., приблизно о 03 год. 00 хв. ОСОБА_6 разом з ОСОБА_5 прибули до місця мешкання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , де останній поставив на тумбу, розташовану поблизу вхідних дверей, сумку, всередині якої знаходилися мобільний телефон, марки «Huawei P Smart Z» моделі «STK-LX1» об`ємомпам`яті 4/64 GB, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 темно-зеленого кольору, та мобільний телефон марки «XiaomiRedmiNote 11» моделі «2201117Т?» об`ємом пам`яті 4/64 GB, у корпусі синього кольору, IMEI1: НОМЕР_3 , IMEI2: НОМЕР_4 у силіконовому чохлі-панелі чорного кольору з сім-картами мобільного оператора «Vodafone» на мобільний номер НОМЕР_5 ?, мобільного оператора «Kyivstar» на мобільний номер НОМЕР_6 ?, які належать його співмешканці ОСОБА_7 . В цей момент у ОСОБА_5 раптово виник прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, яке знаходилося в середині вказаної сумки.?

Реалізуючи свій прямий умисел, ОСОБА_5 , 29 березня 2025 р. продовжуючи знаходитися за адресою: вул. Гідності, 9, м. Самар, Дніпропетровської обл., впевнившись, що ОСОБА_6 не спостерігає за його діями, продовжуючи знаходитись біля тумби поблизу вхідних дверей, діючи таємно, умисно, повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, розуміючи, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, дістав з сумки мобільний телефон, марки «Huawei P Smart Z» моделі «STK-LX1» об`ємом пам`яті 4/64 GB, IMEI1: НОМЕР_1 , IME12: НОМЕР_2 темно-зеленого кольору, вартістю 2433,33 гривень, та мобільний телефон марки «Хіаomi» RedmiNote 11» моделі «2201117ТУ» об`ємом пам`яті 4/64 GB, у корпусі синього кольору, IMEI1: НОМЕР_3 , IMEI2: НОМЕР_4 , вартістю 3011 грн. у силіконовому чохлі-панелі чорного кольору вартістю 199,97 грн., з сім-картами мобільного оператора «Vodafone» мобільний номер НОМЕР_5 ?, мобільного оператора «Kyivstar» мобільний номер НОМЕР_6 ?, які належать ОСОБА_7 , та утримуючи при собі викрадене майно, вийшовши з ними з приміщення квартири.??

Після чого, ОСОБА_5 , з місця скоєння злочину пішов, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_7 , матеріальну шкоду на суму 5635 грн. 30 коп. (далі Епізод № 1).

На цих підставах за Епізодом № 1 ОСОБА_5 пред`явлене обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке кваліфікується як таємневикрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовахвоєнного стану.

Відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» з 24.02.2022 року на всій території України введено воєнний стан, який у подальшому неодноразово продовжений і діє на теперішній час.

Так, 15 липня 2025 р. приблизно о 12 год. 00 хв. ОСОБА_5 за добровільної згоди ОСОБА_8 знаходився у приміщенні квартири останнього, за адресою: АДРЕСА_3 , де останні вживали алкогольні напої. В ході чого, ОСОБА_8 пішов відпочивати, а ОСОБА_5 в цей час виявив на полиці шафи у кімнаті за вищевказаною адресою, банківську карту «ПриватБанк» НОМЕР_7 (рахунок № НОМЕР_8 відкритий на ім`я ОСОБА_8 ), яка належить останньому. В цей час у ОСОБА_5 виник умисел направлений на таємне викрадення документу, яким є банківська карта, що належить потерпілому ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій прямий злочинний умисел, перебуваючи у вказаний час та місці ОСОБА_5 діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, переконавшись, що за йогодіями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, з метою подальшого заволодіння майном ОСОБА_8 , забрав з полиці шафи банківську карту «ПриватБанк»719869(рахунок№ НОМЕР_9 відкритий на ім`я ОСОБА_8 ), яка в силу вимог ст. 1 Закону України «Про інформацію» № 2657-ХП від 2 жовтня 1992 р., п. 1. 56, 1.63 ст. 1, п. З ч. 5 яка в силу вимог ст. 1 Закону України «Про інформацію» № 2657-ХП від 02 жовтня 1992 р., п. 1. 56, 1.63 ст. 1 Закону України «Про платіжні послуги» № 1591-IX від 30 червня 2021 р., Положення про порядок дій щодо забезпечення здійснення безготівкових розрахунків, якщо немає засобів зв`язку для виконання міжбанківських платіжних операцій у національній валюті 16 грудня 2022 р. № 244, та примітки до ст. 358 Кримінального кодексу України, є офіційним документом та наділяє майновими правами, поклав її до кишені, тобто викрав та разом з нею з місця скоєння злочину пішов, розпорядившись в подальшому викраденою банківською картою на власний розсуд (далі Епізод № 2).

На цих підставах за Епізодом № 2 ОСОБА_5 пред`явлене обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, яке кваліфікується як викрадення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів.

15 липня 2025 р. ОСОБА_5 у період часу з 12 год. 59 хв. по 13 год. 05 хв. діючи з прямим єдиним умислом, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, розуміючи, що вчиняє злочин в умовах воєнного стану, з метою таємного викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, з використанням банківської картки «ПриватБанк» НОМЕР_7 (рахунок№ НОМЕР_9 відкритий на ім`я ОСОБА_8 ), заздалегідь знаючи пін-код, таємно викрав з вищевказаного банківського рахунку грошові кошти в сумі 15 400 грн. 00 коп. шляхом зняття грошових коштів за допомогою вищевказаної банківської картки з банкоматів, що розташовані у супермаркеті «Varus» за адресою: Дніпропетровська обл., м. Самар, вул. Гідності, 38 саме: з банкомату АТКБ «ПриватБанк» трьома транзакціями - 5 000 грн., 3 000 грн. та 3 000 грн., після чого, двома транзакціями з банкомату AT «Укрсиббанк» двома транзакціями - 4 000 грн. та 400 грн..

Таким чином, ОСОБА_5 своїми умисними противоправними діями спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальний збиток на загальну суму 15 400 грн. 00 коп. (далі Епізод № 3).

На цих підставах за Епізодом № 3 ОСОБА_5 пред`явлене обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке кваліфікується як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, повторно.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_9 визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення в межах висунутого обвинувачення, погодившись з юридичною оцінкою інкримінованихйому діянь та пояснив про обставини викладені вище, які стали підставою для пред`явлення останньому обвинувачення, за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України.

Показання обвинуваченого ОСОБА_5 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповіднодо ч. 3ст. 349 КПК Українисуд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового провадження і які ніким не оспорюються. При цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд вважав недоцільним дослідження решти доказів щодо обставин, які сторонами кримінального провадження не оспорювались. Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу ОСОБА_10 .

При цьому суд роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_5 та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнанні ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Суд за своїм внутрішнімпереконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, доходить до висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 повністю доведена під час судового розгляду та кваліфікує його дії:

-за Епізодом № 1 зач. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненеповторно, в умовах воєнного стану;

-за Епізодом № 2 за ч. 1 ст. 357 КК України, як викрадення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів;

-за Епізодом № 3 за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, повторно.

При призначенні покарання, суд, відповідно до вимог ст.ст. 65 - 67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів.

Згідно класифікації, передбаченоїст. 12 КК України, обвинувачений вчинив тяжкі злочини та кримінальний проступок.

Обставиною, яка згідно зі ст. 66 КК Українипом`якшує покарання обвинуваченому є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставинами, які згідно зі ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, рецидив злочину.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він на обліку у лікаря психіатра, лікаря фтизіатра та лікаря нарколога не перебуває, за місцем мешкання характеризується посередньо, раніше судимий.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд виходить із положень ст.ст.50,65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, кількість епізодів вчинених кримінальних правопорушень, відношення особи до скоєного кримінального правопорушення, наявність пом`якшуючих обставини та обтяжуючих обставин, дані про особу обвинуваченого, думку сторони обвинувачення у зв`язку з чим, суд вважає, що обвинуваченому за вчинення кримінальних правопорушень необхідно призначити покарання: за ч. 4 ст. 185 КК Україниу виді позбавлення волі на строк п`ять років; за ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк три роки.

За сукупністю кримінальних правопорушень (відповідно до положень ч. 1 ст. 70 КК України) шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим обвинуваченому остаточно слід визначити покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На переконання суду, саме таке покарання відповідає загальним засадам його призначення, визначеним у статтях 50, 65 КК України, є справедливим та спів мірним протиправному діянню, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_11 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Крім цього, суд, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного, відношення особи до скоєного кримінального правопорушення, вважає за можливе на підставі статті 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк три роки та поклавши на нього обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, оскільки виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів можливо без ізоляції від суспільства та без реального відбування покарання у місцях позбавлення волі.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимогст. 100 КПК України.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого не застосовувався та підстав для його застосування не має.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.100, 124, 349, 368 - 374, 376, 392 - 395 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченихч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України та призначити йому покарання:

-за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років;

-за ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк три роки.

Покласти на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені п. 1 та п. 2 ч.1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_5 на корить держави витрати на залучення експерта в сумі 3119,90 грн. (три тисячі сто дев`ятнадцять грн. дев`яносто коп.).

Речові докази:

-товарний чек № 04 від 03.01.2025 р., DVD-R диск марки «Alerus» білого кольору, квитанцію про надання ломбардного кредиту та застави Д0Н від 29.03.2025 - залишити зберігати в матеріалах судової справи;

-мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi Note 11» моделі «2201117Т?» об`ємом пам`яті 4/64 GB, у корпусі синього кольору, IMEI1: НОМЕР_3 , IMEI2: НОМЕР_4 у силіконовому чохлі-панелі чорного кольору з сім-картами мобільного оператора «Vodafone» на мобільний номер НОМЕР_5 ?, мобільного оператора «Kyivstar» на мобільний номер НОМЕР_6 , які передані потерпілій ОСОБА_7 , залишити у останньої та вважати переданими за належністю;

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1