ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/823/25 Справа № 705/4312/21 Категорія: ч.1 ст.286 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого-суддіОСОБА_2
суддівОСОБА_3 ,, ОСОБА_4
за участю секретаря прокурора обвинуваченого захисника представника потерпілого ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні, захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23 жовтня 2025 року щодо

ОСОБА_7

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Умань Черкаської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у розмірі 3432 гривні 40 копійок.

Цивільний позов ОСОБА_10 про стягнення моральної та матеріальної шкоди задоволений частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_10 (рнокпп НОМЕР_1 ) матеріальну шкоду в розмірі 24 218 гривень 08 копійок, моральну шкоду в розмірі 50 000 гривень 00 копійок.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_10 (рнокпп НОМЕР_1 ) процесуальні витрати на правову допомогу в розмірі 2000 гривень.

Арешт майна, а саме автомобіля «OPEL» моделі «KADET», 1987 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , що накладений ухвалою слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 18.08.2021 скасований.

Вирішена доля речових доказів відповідно до ст.100 КПК України,

в с т а н о в и л а:

Згідно вироку суду ОСОБА_7 визнаний винуватим і засуджений за те, що він 13.08.2021 о 10 годині 20 хвилин в м. Умані Черкаської області, під керуванням транспортного засобу марки «OPEL» моделі «KADET» реєстраційний номер НОМЕР_4 , експлуатація якого згідно висновку експерта № СЕ-19/124-21/11168-ІТ від 24.09.2021 заборонена, маючи намір рухатись заднім ходом по тротуару вулиці Андрія Кизила, був не уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, перед початком руху не переконався, що виконання цього маневру буде безпечним і не створить перешкод або небезпеку іншим учасникам руху, розпочав рух та здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка рухалась по тротуару в попутному напрямку, чим грубо порушив Правила дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001.

2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

а) перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу;

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

10.9. Під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

11.13. Забороняється рух транспортних засобів по тротуарах і пішохідних доріжках, крім випадків, коли вони застосовуються для виконання робіт або обслуговування торговельних та інших підприємств, розташованих безпосередньо біля цих тротуарів або доріжок, за відсутності інших під`їздів і за умови виконання вимог пунктів 26.1-26.3 цих Правил.

В наслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_10 , отримала тілесні ушкодження у вигляді відривного перелому зовнішньої щиколотки лівої малогомілкової кістки з незначним зміщенням, які згідно висновку експерта №07-5-01/486 від 27.09.2021 відносяться до категорії ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Вказані порушення вимог Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_7 згідно висновку експерта № СЕ-19/124-21/11287-ІТ від 23.09.2021 знаходяться в прямому причинному зв`язку з наслідками, що мали місце.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції в своїх апеляційних скаргах:

- Прокурор, не оспорюючи доведеність фактичних обставин вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, вважає, що вказаний вирок підлягає скасуванню в зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що під час судового розгляду захисником обвинуваченого подавались клопотання про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, так як з дня вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки. Вказані клопотання були підтримані обвинуваченим, прокурор не заперечував проти закриття кримінального провадження.

Однак, суд першої інстанції відмовив у задоволенні заявленого клопотання зазначивши про те, що санкція ч.1 ст. 286 КПК України передбачає покарання у вигляді штрафу від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років та в разі визнання ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КПК України, останньому не може бути призначене покарання, не передбачене п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, а тому застосування цієї норми як підстави для звільнення від кримінальної відповідальності є неможливим оскільки, передбачений законом строк давності не закінчився.

В судовому засіданні 23.10.2025 під час судових дебатів захисником обвинуваченого знову висловлено позицію про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, яку підтримав обвинувачений ОСОБА_7 .

Прокурор просив визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення та звільнити його від покарання без визначення його виду та розміру на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України.

При цьому судом при прийнятті рішення, не взято до уваги вимоги ч. 4. ст. 12, п. 2 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України, кримінальне провадження безпідставно не закрито, а особу визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення та їй призначене покарання.

- Захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить вирок скасувати. Звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК. на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження щодо останнього в порядку п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК закрити.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, за який його засуджено та кваліфікацію вчиненого за ч. 1 ст. 286 КК України сторона захисту не оспорює, адже засуджений повністю визнав вину, щиро розкаявся та частково відшкодував завдані збитки потерпілій.

В апеляційній скарзі захисник зазначає, що на час прийняття оскаржуваного вироку були достатні підстави для звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінчення строків давності притягнення до відповідальності, а кримінальне провадження щодо нього підлягало до закриття.

Кримінальне діяння за ч. 1 ст. 286 КК України що вчинено ОСОБА_7 , за ч. 4 ст. 12 КК України класифікується як нетяжкий злочин, а п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України закріплює підставу звільнення від кримінальної відповідальності за строками давності притягнення до кримінальної відповідальності за нетяжкий злочин, строк притягнення якого закінчується через три роки з дня вчинення кримінального діяння.

Приймаючи до уваги матеріали кримінального провадження та вимоги закону, трирічний строк притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_7 закінчився ще 13.08.2024. адже кримінальне правопорушення останнім вчинено 13.08.2021.

Крім того зазначає, що стороною захисту до Уманського міськрайонного суду 15.10.2024 та 13.02.2025 подавалися клопотання про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

15.10.2024 в судовому засіданні на виконання вимог ч. 8 ст. 284 КПК України, ОСОБА_7 дав свою згоду та наполягав на його звільненні від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням стоків давності та закриття кримінального провадження відносно нього.

Проте, ухвалою Уманського міськрайонного суду від 15.10.2024 у задоволенні клопотання захисника про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності - відмовлено, а слухання справи продовжено.

Разом з тим, 23.10.2025 у судових дебатах при розгляді кримінального провадження, стороною захисту вказувалося на закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності підзахисного та закриття кримінального провадження. Аналогічної думки у судових дебатах прийшов і прокурор.

Таким чином, Уманським міськрайонним судом при винесенні 15.10.2024 ухвали та 23.10.2025 вироку, порушено вимоги ст. 49, 74 КК України, а також статті 284, 285, 286, 288 КПК України.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який підтримав подану апеляційну скарги, доводи захисника та обвинуваченого, які підтримали свою апеляційну скаргу та просили звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження закрити, думку представника потерпілої, який заперечив проти задоволення апеляційних скарг прокурора та захисника, що діє в інтересах обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційних скарг з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Ці вимоги закону місцевим судом не виконані.

Колегія суддів не погоджується із висновокм суду першої інстанції щодо відсутності підстав для звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності та закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням строків давності з огляду на наступне.

Як встановлено матеріалами кримінального провадження, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України 13.08.2021.

Санкція ч.1 ст.286 КК України, передбачає покарання у виді штрафу від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Відповідно до ч.4 ст.12 КК України, нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України відповідно до ч.4 ст.12 КК України є нетяжким злочином.

Відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального проступку і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першої та другої цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Підстав для припинення або переривання перебігу строків давності не встановлено.

Колегія суддів вважає, що рішення суду про відсутність підстав для застосування строків давності до ОСОБА_11 , оскільки дії останнього кваліфіковані за ч.1 ст.286 КК України і даний злочин відноситься до категорії нетяжких злочинів та передбачає покарання відмінне від позбавлення волі на строк не більше двох років суперечить вимогам кримінального закону.

Відповідно до ст.51 КК України покарання у виді обмеження волі є менш суворим, ніж покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Як встановлено матеріалами кримінального провадження, кримінальне правопорушення за ч.1 ст.286 КК України ОСОБА_7 було вчинено 13.08.2021 року, який відноситься до нетяжкого злочину, строк давності якого становить 3 роки. Враховуючи, що з часу вчинення кримінального правопорушення минуло більше 3 років, тому у даному кримінальному провадженні на час розгляду ухвалення місцевим судом вироку 23.10.2025 закінчився строк давності притягнення ОСОБА_11 до кримінальної відповідальності, передбачений п.2 ч.1 ст. 49 КК України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про закриття кримінального провадження та звільнення ОСОБА_11 від кримінальної відповідальності на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності .

Слід зазначити, що особі роз`яснюється суть обвинувачення і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. Судом роз`яснюється, що обвинувачений має право відмовитись від звільнення від кримінальної відповідальності, і судовий розгляд буде проводитися в загальному порядку, і прокурор буде зобов`язаний довести винуватість поза розумним сумнівом. Якщо прокурор не відмовляється від обвинувачення, то за результатами судового розгляду суд ухвалює вирок. У разі якщо суд дійде висновку про невинуватість обвинуваченого, він ухвалює виправдувальний вирок.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України, якщо обвинувачений погоджується із звільненням від кримінальної відповідальності, встановивши, що строк давності минув, заслухавши думки потерпілого та інших учасників, суд зобов`язаний закрити кримінальне провадження у зв`язку зі звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Таке звільнення вирішується ухвалою суду, в якій не вирішується питання винуватості або невинуватості. Встановлюючи сплив строку, суд виходить з дати вчинення кримінального правопорушення, зазначеної в обвинувальному акті, однак не встановлює дату його вчинення, як і факт вчинення правопорушення.

Відповідно до вимог ч.4 ст.286 КПК України обвинувачений або його захисник також із власної ініціативи можуть звернутися до суду з клопотанням про закриття кримінального провадження через звільнення від кримінальної відповідальності внаслідок спливу строків давності. Таке клопотання розглядається судом невідкладно.

Також суд з`ясовує, чи не переривалися або не зупинялися строки давності (чи не обвинувачується ця ж особа наразі у вчиненні іншого злочину пізніше від дати злочину, зазначено в обвинувальному акті, чи не ухилялася особа від розслідування та суду за наявності таких фактів, прокурор повинен повідомити про це суд, надати відповідні документи).

Питання процесуальних витрат суд вирішує у вироку суду або ухвалою (ч.1 ст.126 КПК України).

Як визначено у висновку щодо застосування норми права, сформульованому в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 02 грудня 2024 року у справі № 686/1699/20 (№51-2680кмо23, а саме в пункті 27 даної постанови зазначено, що немає підстав відступати від висновку у постанові від 12 вересня 2022 року (справа № 203/241/17 (51-4251 кмо21) про те, що процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито внаслідок спливу строку давності. Таким чином, Обєднана палата констатує, що цією постановою вона вже відступила від висновку Другої палати, зробленому в постанові від 02 грудня 2021 року в які було зазначено, що у разі згоди особи на закриття кримінального провадження на підставі статті 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, без використання своїх прав на доведення своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, всі процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані з розслідуванням кримінального провадження, повинна відшкодовувати саме вона.

В межах цього кримінального провадження під час досудового розслідування було проведено судову експертизу технічного стану транспортного засобу № СЕ 19/124-21/11168-ІТ та судову автотехнічну експертизу.

У постанові суду касаційної інстанції від 16 грудня 2025 року (справа № 234/17724/17) також зазначено, що скасовуючи вирок та закриваючи кримінальне провадження у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати понесені органом досудового розслідування необхідно віднести на рахунок держави.

За таких обставин, враховуючи, що дане кримінальне провадження підлягає закриттю не з реабілітуючих підстав, згоду на закриття якого було надано обвинуваченим ОСОБА_11 , колегія суддів з урахуванням практики суду касаційної інстанції вважає необхідним, що понесені органом досудового розслідування витрати на проведення вищевказаних експертиз необхідно віднести на рахунок держави.

Стосовно заявленого цивільного позову потерпілої ОСОБА_10 про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 24 218 гривень 08 копійок та моральної шкоди в розмірі 50 000 гривень 00 копійок, слід залишити без розгляду. Однак потерпіла не позбавлена права звернення із цивільним позовом про стягнення з ОСОБА_11 матеріальної та моральної шкоди в порядку цивільного судочинства. Разом з тим, про стягнення з ОСОБА_11 процесуальних витрат на правову допомогу, потерпіла ОСОБА_10 має право заявити в цивільному позові в порядку цивільного судочинства.

Арешт майна, а саме автомобіля «OPEL» моделі «KADET», 1987 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , що накладений ухвалою слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 18.08.2021 скасувати.

Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

З огляду на встановлені апеляційним судом обставини та повне з`ясування підстав для звільнення ОСОБА_11 від кримінальної відповідальності, колегія суддів вважає за необхідне скасувати вирок суду першої інстанції, а провадження закрити.

Таким чином, апеляційні скарги прокурора та захисника ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 підлягають до задоволення, а рішення суду першої інстанції до скасування.

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 404, 405, ч.1 п.2 ст. 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати,

у х в а л и л а :

Апеляційні скраги прокурора та захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23 жовтня 2025 щодо ОСОБА_7 скасувати.

На підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Процесуальні витрати на залучення експертів у розмірі 3432 гривні 40 копійок віднести на рахунок держави.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 до ОСОБА_7 про стягнення матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду, роз`яснивши її право звернення до суду з позовом в порядку цивільного судочинства.

Арешт майна, а саме автомобіля «OPEL» моделі «KADET», 1987 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , що накладений ухвалою слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 18.08.2021 скасувати.

Речовий доказ: автомобіль «OPEL» моделі «KADET», реєстраційний номер НОМЕР_2 повернути ОСОБА_7 .

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий суддя

Судді -