Номер провадження 1-кс/754/4052/25
У Х В А Л А

Іменем України

19 грудня 2025 року слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 в присутності підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого СВ Деснянського УП ГУНП в місті Києві ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Деснянської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , про продовження строку тримання під вартою по матеріалах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001143 від 14.05.2024 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307, ч.3 ст. 307, ч.1 ст. 263, ч.3 ст. 311 КК України стосовно підозрюваного

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

В С Т А Н О В И В:

17 грудня 2025 року до Деснянського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого СВ Деснянського УП ГУНП в місті Києві ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Деснянської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , підозрюваного у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307, ч.3 ст. 307, ч.1 ст. 263 КК України.

Клопотання слідчим подане в рамках кримінального провадження №0001143 від 14.05.2024 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307, ч.3 ст. 307, ч.1 ст. 263, ч.3 ст. 311 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий посилається на те, що строк запобіжного заходу, застосованого до ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, закінчується 26.12.2025 року, однак закінчити досудове розслідування до граничного строку дії запобіжного заходу не є можливим у зв`язку з особливою складністю кримінального провадження, оскільки необхідно виконати вимоги ст. 290 КПК України, на даний час підозрюваним у даному кримінальному провадженні та їх захисникам повідомлено про завершення досудового розслідування, відкриття матеріалів та надано до них доступ.

Станом на теперішній час підозрювані та їх захисники повністю не ознайомилися з матеріалами кримінального провадження, оскільки їм необхідний достатній час, у зв`язку з великим об`ємом та складністю матеріалів кримінального провадження.

Передача обвинувального акта до суду стосовно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_5 , ОСОБА_12 є неможливою без надання доступу підозрюваним та їх захисникам до матеріалів досудового розслідування і достатнього часу для ознайомлення з матеріалами.

Таким чином, виникла необхідність у розгляді питання про продовження ОСОБА_5 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, оскільки, існують обґрунтовані ризики того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, - тобто існують реальні ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 5 ст. 177 КПК України.

В клопотанні також зазначені обставини, що розслідувались у кримінальному провадженні. Так, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи на меті вчинення ряду тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів та психотропних речовин, особливо небезпечних психотропних речовин, у тому числі - у великих та особливо великих розмірах, не пізніше 14 травня 2024 року, заручившись підтримкою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , діючи за попередньою змовою групою осіб, за невстановлених обставин, створили групу, спільно з членами якої вчинили ряд кримінальних правопорушень на території міста Києва, Київської та інших областей України, за наступних обставин: так, не пізніше 14 травня 2024 року, у невстановлений досудовим розслідуванням час, знаходячись у невстановленому місці, з корисливих спонукань, у порушення вимог Законів України від 15 лютого 1995 року «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою групою осіб, маючи на меті незаконне отримання доходів на постійній основі від незаконних операцій із наркотичними засобами та психотропними речовинами, розробили план скоєння злочинів, пов`язаних з незаконним придбанням, перевезенням, пересиланням з метою збуту, а також незаконним збутом на території міста Києва, Київської та інших областей України наркотичних засобів та психотропних речовин.

В подальшому, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , реалізуючи свій злочинний намір, розробили єдиний план злочинний дій та заручившись підтримкою своїх родичів та знайомих: ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , залучили останніх до групи, як співучасників незаконного розповсюдження вищевказаних наркотичних засобів та психотропних речовин на території міста Києва, Київської та інших областей України.

Після цього, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 довели розроблений злочинний план скоєння злочинів, пов`язаних із незаконним придбанням, перевезенням, пересиланням з метою збуту, а також незаконним збутом на території міста Києва, Київської та інших областей України наркотичних засобів та психотропних речовин ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , розподіливши функції та ролі кожного з учасників групи.

Так, ОСОБА_7 , діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , маючи умисел, спрямований на вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, маючи єдиний план злочинних дій, визначив місця незаконного зберігання наркотичних засобів та психотропних речовин, у тому числі приміщення, в яких здійснювалось незаконне зберігання вищезазначених наркотичних засобів та психотропних речовин, а також їх готування до незаконного збуту шляхом фасування, - у гаражному боксі № НОМЕР_1 , в АГК «Супутник-1», що знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Крайня, 17 та квартирах, розташованих на території м. Києва та Київської області, а саме за наступними адресами: місто Київ, вулиця Анни Ахматової будинок 39-А, квартира 14, місто Київ, вулиця Будищанська, будинок 9/40, квартира 136; місто Київ, вулиця Лісківська, будинок 5, квартира 13; місто Київ, вулиця Вікентія Беретті, будинок 14-А, квартира 103; місто Київ, вулиця Ялтинська, будинок 24/23, квартира 22; місто Київ, вулиця Радунська, будинок 38, квартира 51; місто Київ, вулиця Милославська, будинок 8, квартира 359; АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 , та транспорт для незаконного перевезення наркотичних засобів та психотропних речовин з метою подальшого збуту зазначеною групою осіб, а саме: автомобіль марки «Toyota», модель «Camry», 2021 року випуску, чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , vin: НОМЕР_3 ; автомобіль марки «Nissan», модель «Leaf», 2016 року випуску, синього кольору, д.н.з. НОМЕР_4 , vin: НОМЕР_5 ; автомобіль марки «Dodge», модель «Journey», 2016 року випуску, чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_6 , vin: НОМЕР_7 ; автомобіль марки «Toyota», 2004 року випуску, чорного кольору, д.н.з НОМЕР_8 , vin: НОМЕР_9 .

При цьому безпосередній незаконний збут наркотичних засобів, психотропних речовин ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 здійснювали, як шляхом надсилання поштових відправлень через недержавного оператора поштового зв`язку ТОВ «НОВА ПОШТА», так і шляхом продажу «із рук у руки» на території міста Києва та Київської області із різним фасуванням та розміром наркотичних засобів психотропних речовин, у залежності від кількості та обсягу замовлення, способу оплати, місця передачі вищевказаних наркотичних засобів та психотропних речовин від одного учасника групи іншому; місця незаконного зберігання.

Розроблений ОСОБА_7 та ОСОБА_9 план злочинних дій був відомий всім її учасникам, які діяли відповідно до розподілених ними злочинних ролей, під час здійснення ними злочинної діяльності виконували накази ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , які виразились у свідомому, беззаперечному виконанні усіх вказівок останніх.

Протягом періоду часу - не пізніше 14 травня 2024 року до 30 квітня 2025 року, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 здійснювали керування створеної ними групи при вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, направлених на незаконне придбання, перевезення, пересилання з метою збуту, а також незаконний збут на території міста Києва, Київської та інших областей України наркотичних засобів та психотропних речовин.

Так, для забезпечення постійної діяльності групи, відповідно до визначеного злочинного плану, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , відвели собі функції керівництва створеної ними групи, відповідали за координацію дій учасників групи за допомогою телефонного зв`язку та месенджерів, здійснювали фінансування злочинної діяльності, розподіл витрат, контроль за дисципліною, постачання та розподіл наркотичних засобів та психотропних речовин між учасниками утвореної ними групи в належному обсязі, незаконне придбання наркотичних засобів та психотропних речовин, з метою їх подальшого незаконного збуту учасниками групи наркозалежним особам на території міста Києва, Київської та інших областей України, контроль за надходженням коштів від незаконного збуту, тим самим створюючи всі умови для безперебійного функціонування створеної ними групи.

Для отримання систематичного прибутку від незаконної діяльності створеної групи, спрямованої на незаконний збут речовин, обіг яких заборонений або обмежений чинним законодавством, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 забезпечили в належному обсязі безперебійне незаконне придбання з метою збуту наркотичних засобів та психотропних речовин.

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , являючись активними учасниками групи та згідно відведених їм ролям, у відповідності до розробленого ОСОБА_7 та ОСОБА_9 плану злочинної діяльності створеної ними групи, будучи достовірно обізнаними у кримінально-протиправній діяльності останніх, отримуючи від ОСОБА_7 та ОСОБА_9 наркотичні засоби та психотропні речовини, у необхідній кількості незаконно зберігаючи їх при собі, незаконно перевозили їх по території міста Києва та Київської області до місця свого проживання, де продовжували їх незаконно зберігати з метою подальшого незаконного збуту наркозалежним особам, попередньо підготувавши їх до незаконного збуту шляхом зважування та фасування.

Слідчий зазначає, що у кримінальному провадженні №0001143 від 14.05.2024 наявна обґрунтована підозра щодо вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307, ч.3 ст. 307, ч.1 ст. 263 КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

01.05.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

01.05.2025 ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України.

27.10.2025 ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України.

02.05.2025 Деснянським районним судом міста Києва підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 28.06.2025.

Постановою керівника Деснянської окружної прокуратури м. Києва від 24.06.2025, строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 01.08.2025.

24.06.2025 Деснянським районним судом міста Києва підозрюваному ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, тобто до 01.08.2025.

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва строк досудового розслідування вказаного кримінального провадження продовжено до п`яти місяців, тобто до 01.10.2025.

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва підозрюваному ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, тобто до 25.09.2025 включно.

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва строк досудового розслідування вказаного кримінального провадження продовжено до шести місяців, тобто до 01.11.2025.

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 продовжено до 01.11.2025.

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 продовжено до 26.12.2025 включно.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання, просив його задовольнити та продовжити ОСОБА_5 строк тримання під вартою на 60 діб без визначення застави. Наголошував на існуванні ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, про які зазначено у клопотанні, вважав, що інші запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризикам.

Захисник заперечував щодо задоволення клопотання слідчого, вказав на необґрунтованість підозри та зазначених у клопотанні ризиків, а тому просив відмовити у задоволенні клопотання, або з врахуванням особи підозрюваного, змінити міру запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт або ж визначити альтернативний триманню під вартою запобіжний захід у вигляді застави у розмірі, що забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Так, у письмових запереченнях захисник вказав, що більшість епізодів кримінальних правопорушень, про які йдеться у підозрі, не мають до ОСОБА_5 жодного відношення, з повідомлення про підозру неможливо встановити: хто саме з перелічених у підозрі осіб отримував у протиправний спосіб наркотичні засоби та психотропні речовини, хто їх зберігав, а хто збував, при цьому якісь конкретні дії ОСОБА_5 не описані. Жодних достовірних доказів того, що ОСОБА_5 придбавав, зберігав та збував наркотичні засоби та психотропні речовини, орган досудового розслідування так і не здобув.

Захисник також звертав увагу на непідтвердженість заявлених у клопотанні ризиків. Зокрема, вказував, що ризик переховування не може обґрунтовуватися виключно тяжкістю обвинувачення. Ризик знищити або спотворити документи або речі, які мають істотне значення для даного кримінального провадження також не доведений, оскільки вже проведені усі слідчі дії, зокрема, обшуки, під час яких письмові і речові докази було вилучено. Не заслуговують на думку захисника й заявлені стороною обвинувачення ризики впливу на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки такі твердження ґрунтуються виключно на припущеннях слідчого.

Захисник, надавши слідчому судді відповідні підтверджуючі документи, просив врахувати, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки: одружений, виховує малолітню доньку, ІНФОРМАЦІЯ_6 , доглядає за батьками похилого віку, які за станом здоров`я не можуть обходитись без його допомоги, працює, хоча й не офіційно, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, має постійне місце проживання, раніше не судимий.

Підозрюваний підтримав думку адвоката та просив врахувати, що після проведеного обшуку у його квартирі, він ще деякий час перебував на свободі, його дії ніким не обмежувались та, незважаючи на це, він не вчиняв жодних спроб переховування або вчинення інших дій, які б перешкоджали кримінальному провадженню.

Вислухавши думку прокурора, підозрюваного та захисника, слідчий суддя доходить до такого висновку.

При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовженим слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК України. Строк дії ухвали слідчого судді про продовження строку тримання під вартою не може перевищувати 60 днів.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливу на свідків, потерпілого; перешкоджання кримінальному провадженню іншим способом; вчинити інше правопорушення.

Відповідно до ч.1 статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, дослідженими слідчим суддею та наявними в матеріалах доданих до клопотання, які спростовують позицію сторони захисту щодо необґрунтованості підозри, зокрема:

-Протокол допиту у якості свідка ОСОБА_14 від 22.05.2024;

-Протокол допиту у якості свідка ОСОБА_15 від 22.05.2024;

-Протокол допиту у якості свідка ОСОБА_16 від 22.05.2024;

-Протокол про результати зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 15.01.2025 №180/125/63/2025 відносно ОСОБА_5 ;

-Протокол обшуку квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 від 30.04.2025;

- висновки експертиз, інші матеріали кримінального провадження у своїй сукупності.

Разом з тим, на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочинів, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального провадження є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, тому, не вирішуючи наперед питання про доведеність вини, слідчий суддя приходить до висновку, що причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень достатньою мірою для даної стадії кримінального провадження доводиться доказами, що долучені прокурором в судовому засіданні.

Відповідно до ч.2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу, окрім обґрунтованої підозри, є також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. КПК України покладає на слідчого, прокурора обов`язок обґрунтувати ризики кримінального провадження.

На переконання сторони обвинувачення, в цьому провадженні існують ризики, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя враховує вимоги ст. 5 Конвенції, правову позицію ЄСПЛ у рішенні від 12.01.2012 у справі «Тодоров проти України», відповідно до якої «для продовження тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку». У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Враховуючи особу підозрюваного ОСОБА_5 , який раніше не судимий, підозрюється у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, санкція яких передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна, - існує цілком реальний ризик переховування від органів досудового розслідування та суду і на даний час цей ризик не зменшився.

Слідчий суддя також враховує правову позицію ЄСПЛ у рішенні у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року, згідно з якою продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, що на переконання слідчого судді, свідчить про високий ступінь суспільної небезпечності підозрюваного.

Щодо ризику впливати на свідків: підозрюваному відомі персональні дані свідків у даному кримінальному провадженні і місце їх проживання, що свідчить про високу ймовірність ризику незаконного впливу на свідків з метою схиляння їх до зміни своїх показань або відмови від свідчень.

Також слідчий суддя зауважує, що ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання судом показань. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України. Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Щодо ризику вчинення інших кримінальних правопорушень, то слідчий суддя враховує, що підозрюваний є раніше не судимою особою, тому, на переконання слідчого судді та з огляду на принцип верховенства права та презумпції невинуватості, даний ризик прокурором не доведений.

Стосовно ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий суддя погоджується із доводами сторони захисту та вважає цей ризик малоймовірним та недоведеним прокурором, оскільки у даному кримінальному провадженні вже проведені обшуки та вилучені предмети, які мають значення для справи. Крім того, клопотання не містить інформації про речі і документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та, які, на думку органу досудового розслідування, підозрюваний може знищити або спотворити.

Крім того, досудове розслідування завершено - тому ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів - не доведений.

Слідчий суддя також враховує практику ЄСПЛ, згідно з якою наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер і доводитися відповідними доказами (рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України»).

Щодо інших запобіжних заходів, то на думку слідчого судді, лише запобіжний захід у виді тримання під вартою зможе запобігти вищевказаним встановленим ризикам, оскільки застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, таких як особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, будуть недостатніми для запобігання зазначеним ризикам, так як, виходячи зі змісту ст. ст. 179, 180, 181, 182 КПК України, вони не позбавляють у повній мірі підозрюваного можливості вільно пересуватися, вчиняти протиправні дії.

Прокурором доведено те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наявним ризикам.

З огляду на викладене, вважаю за необхідне продовжити строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Обставини, які зазначені підозрюваним та захисником, не можуть бути підставою для відмови в продовження строку тримання під вартою, оскільки на даному етапі кримінального провадження вони не виключають наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні.

Наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Слідчий суддя переконався у судовому засіданні, що закінчити досудове розслідування неможливо у межах раніше обраного запобіжного заходу унаслідок виконання великого обсягу процесуальних та слідчих дій, а також особливої складності кримінального провадження. Так встановлено, що в силу норм п. 5 ч. 1 ст. 3 та ст. 219 КПК України досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні завершено, однак, воно не вважається закінченим, оскільки у даному випадку обвинувальний акт до суду не направлено, у зв`язку з тим, що здійснюється виконання вимог ст. 290 КПК України - ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження, на виконання яких строки досудового розслідування не поширюються.

З урахуванням викладеного, саме запобіжний захід у виді тримання під вартою забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного, виконання ним процесуальних обов`язків, натомість, більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України та доведеним прокурором у судовому засіданні.

Крім того, відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків передбачених цим Кодексом.

Вимогами ч.4 ст. 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Із зазначеного слідує, що вирішення питання про можливість чи неможливість застосування альтернативного запобіжного заходу за наведених обставин належить до дискреційних повноважень слідчого судді.

При цьому, на переконання слідчого судді, якщо притримуватись тієї думки, що під час чергового вирішення питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд не має права розглядати питання щодо розміру застави, необхідно буде визнати, що таке тримання під вартою особи перетворюється для неї на безальтернативний запобіжний захід.

Отже, задовольняючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави, оскільки ОСОБА_5 притягається до кримінальної відповідальності вперше, має визначене місце реєстрації та проживання, міцні соціальні зв`язки, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно.

Відповідно до ч.4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Крім того, відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, застава, передбачена в статті 5 § 3 Європейської Конвенції, призначена забезпечити лише належну процесуальну поведінку особи, а не відшкодування збитку. Таким чином, сума застави повинна визначатися даними про особу, щодо якої обирається застава, її особистістю, добробутом, тобто, тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання ухилитися від органів досудового розслідування та суду чи виконання процесуальних рішень.

Таким чином, дотримуючись вимог міжнародного та національного законодавства, враховуючи тяжкість та обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , з урахуванням майнового стану підозрюваного, який працює, хоча й не офіційно, має на утриманні малолітню дитину та непрацездатних батьків, слідчий суддя вважає, що застава в розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, зможе забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_5 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.182, 183, 194, 199, 369, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ Деснянського УП ГУНП в місті Києві ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Деснянської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , про продовження строку тримання під вартою по матеріалах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001143 від 14.05.2024 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307, ч.3 ст. 307, ч.1 ст. 263, ч.3 ст. 311 КК України стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Продовжити обраний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, а саме до 16 лютого 2026 року включно.

Визначити заставу у сумі 605600 грн., що становить 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок ТУДСАУ в м. Києві: Код , МФО 820172, банк: Державна казначейська служба України м. Київ, рахунок UA1012089.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 у разі внесення застави наступні обов`язки: прибувати на виклики до суду, прокурора, слідчого, не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, повідомляти прокурора/слідчого чи суд про зміну місця проживання.

Термін дії обов`язків, покладених слідчим суддею, у разі внесення застави визначити до 16 лютого 2026 року включно.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документа з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_5 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Повний текст ухвали оголошено 22 грудня о 17 годині 00 хвилин.

Слідчий суддя: ОСОБА_17