ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 688/153/25

Провадження № 11-кп/820/585/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді - доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000539 від 01.09.2024 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 09 червня 2025 року, -

в с т а н о в и л а :

Вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 09 червня 2025 року

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Гриців, Шепетівського району, Хмельницької області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, утримуючого двох неповнолітніх дітей, який проходить військову службу у званні старшого солдата на посаді стрільця комендантської групи роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 , учасника бойових дій, раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 5 років.

Обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою продовжено до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_8 ухвалено рахувати з 01.09.2024 (фактичного затримання), зарахувавши у строк відбування покарання строк тримання під вартою з 01.09.2024 по 09.06.2025 включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави судові витрати за проведення судових експертиз в сумі 11938 (одинадцять тисяч дев`ятсот тридцять вісім) гривень 50 копійок.

Знято арешт накладений ухвалами слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03.09.2024: на автомобіль марки «Сіtrоеn Веrlіngо», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_9 ; п`ять уламків: уламок заднього дзеркала; уламок механізму дзеркала та три уламки пластику, велосипед марки «SCOTT SANDOA», фіолетового кольору, що належав ОСОБА_10 .

Речові докази: автомобіль марки «Сіtrоеn Веrlіngо», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_9 , переданий на зберігання на спеціальний майданчик для тимчасового зберігання затриманого автотранспорту у м. Шепетівка (Старокостянтинівське шосе,31), Хмельницької області, повернуто його володільцю ОСОБА_11 ;

-п`ять уламків: уламок заднього дзеркала; уламок механізму дзеркала та три уламки пластику, передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому знищено

-велосипед марки «SCOTT SANDOA», фіолетового кольору, що належав ОСОБА_10 , переданий на зберігання на спеціальний майданчик для тимчасового зберігання затриманого автотранспорту у м. Шепетівка (Старокостянтинівське шосе,31), Хмельницької області, повернуто потерпілій ОСОБА_6 ;

-одяг ОСОБА_10 : пару шкарпеток чорного кольору, футболку бавовняну в синю та білу горизонтальні смуги, світло сині труси (труси-шорти), чорні шорти-бриджі з синтетичним ременем бордово-чорного кольору, переданий на зберігання до кімнати зберігання речових доказів ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому знищено.

За вироком суду, 31.08.2024 близько 20 год. 50 хв. військовослужбовець ОСОБА_8 , який має звання старшого солдата, займає посаду старшого стрільця комендантської групи роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 та відповідно до ст. 1 Закону України «Про Військову службу правопорядку у Збройних Силах України» та ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» є працівником правоохоронного органу, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, що знижувало його увагу та швидкість реакції, всупереч вимогам п.п. «а» п.2.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі Правил), керував автомобілем марки «Сіtrоеn Веrlіngо», д.н.з. НОМЕР_1 .

Здійснюючи рух автодорогою Р32 172км+500м по вул. Київській у напрямку від с. Сасанівка до центру сел. Гриців, Шепетівського району, Хмельницької області, ОСОБА_8 грубо порушив вимоги п.п. 12.2, 12.4, 12.9(б), 14.2(в), 14.6(г) Правил. Рухаючись у населеному пункті, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, не стежив за дорожньою обстановкою та, проявивши крайню неуважність до дорожньої обстановки, що склалася, в умовах недостатньої видимості, не маючи будь-яких перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпечного руху інших учасників дорожнього руху, під час виконання маневру обгону технічно справного автомобіля марки «Тоуоtа Саmгу», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_12 , на ділянці дороги де обгін заборонено, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1. (перетинати яку заборонено), виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який рухався на велосипеді у зустрічному напрямку - у напрямку с. Сасанівка, Шепетівського району, Хмельницької області, після чого зник з місця події.

Внаслідок вчинення ОСОБА_8 даної дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження: закриту черепно-мозкову травму з крововиливами під м`які оболонки головного мозку та мозочку, садно в лобно-тім`яній ділянці голови, синець на поверхні лоба справа, садно в ділянці спинки носа; закриту травму грудної клітки з переломами дев`яти ребер лівої половини грудної клітки по двох анатомічних лініях, розрив лівої легені та лівобічний гемоторакс (кровотеча в плевральну порожнину); відкритий перелом променевої кістки лівого передпліччя з раною в ділянці лівого променево-зап`ясткового суглобу; синець в лівій надключичній ділянці, садно на передньо-зовнішній поверхні лівої гомілки, садно на передньо-зовнішній поверхні лівого стегна, садно на передньо-бічній поверхні живота та грудної клітки зліва, садно на бічній поверхні живота справа, садно на зовнішній поверхні лівого плечового суглобу, множинні садна задньої поверхні лівого передпліччя та тильної поверхні лівої кисті, які в сукупності мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент їх спричинення, а в даному випадку, що призвели до смерті.

Своїми діями водій автомобіля марки «Сіtrоеn Веrlіngо», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_8 грубо порушив вимоги п.п. 2.9 (а), 12.2, 12.4, 12.9(б), 14.2(в), 14.6(г), а також лінії горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 розділу 34 Правил, якими передбачено:

12.2. У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги;

12.4. У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год;

12.9(б) Водієві забороняється: перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4- 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил;

14.2(в) Перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані;

14.6 (г) Обгін заборонено: у кінці підйому, на мостах, естакадах, шляхопроводах, крутих поворотах та інших ділянках доріг з обмеженою оглядовістю чи в умовах недостатньої видимості.

Грубе порушення водієм автомобіля марки «Сіtrоеn Веrlіngо», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_8 пунктів 2.9(а), 12.2, 12.4, 12.9(б), 14.2(в), 14.6(г), а також лінії горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 розділу 34 Правил, що полягало у керуванні ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, з перевищенням безпечної швидкості руху та порушення правил обгону в умовах недостатньої видимості, знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді настання смерті потерпілого ОСОБА_10 .

В поданій апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого, правильності кваліфікації його дій, встановлені обставини, просить змінити вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 09 червня 2025 року щодо ОСОБА_8 та призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України.

Вказує про невідповідність висновків суду першої інстанції, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, що призвело до невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Порушення вимог ст.370, ст.2 КПК України.

Суд першої інстанції, обираючи вид та розмір покарання обвинуваченому, ОСОБА_8 , не врахував належним чином характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, оскільки обвинувачений хоч і вчинив тяжкий злочин, але з необережності, обвинувачений на обліку лікарів нарколога, психіатра не перебуває, за місцем проходження військової служби характеризується виключно позитивно, є учасником бойових дій, в складі підрозділів ГУР МО України приймав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, має на утримані двоє неповнолітніх дітей. Вживав заходів для відшкодування потерпілим шкоди, завданої злочином.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнав лише щире каяття. При цьому, суд не врахував у якості пом`якшуючої обставини факт вжиття заходів для відшкодування потерпілим шкоди та відсутність матеріальних претензій до обвинуваченого зі сторони потерпілої, що виключило можливість застосування ст. 69 КК України при визначенні строку покарання.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Не враховано, що дії потерпілого ОСОБА_10 , також перебувають у причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, оскільки він керував велосипедом у стані алкогольного сп`яніння сильного ступеня, велосипед не був обладнаний світловими пристроями (фари або ліхтарі), які мали бути увімкнені під час керування велосипедом у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості для позначення велосипедиста на дорозі

Суд першої інстанції не взяв до уваги, що позиція потерпілої сторони щодо призначення обвинуваченому виду та розміру покарання у справах публічного обвинувачення не є визначальною, не обмежує суд у реалізації своїх дискреційних повноважень. При цьому, навіть сторона обвинувачення просила суд призначити покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років.

Таким чином, судом першої інстанції неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, що потягло призначення покарання, яке не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинувіаченого через суворість.

В запереченні на апеляційну скаргу потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_10 просять апеляційну скаргу захисника обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок Шепетівського міськроайонного суду від 09.06.2025 без змін.

Вказують, що вирок суду ухвалений з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з урахуванням усіх обставин справи, доказів та особи обвинуваченого.

Відмова від отримання грошової допомоги була знаком добрї волі для сім`ї обвинуваченого, а не способом пом`якшити йому покарання. Тому відсутність матеріальних претензій не може важатися пом`якшуючою обставиною при визначені розміру покарання. Крім того, судом були враховані як дії обвинуваченого так і дії потерпілого, які перебувають у причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 на підтримку доводів поданої захисником обвинуваченого апеляційної скарги, потерпілої ОСОБА_6 , яка у задоволенні апеляційної скарги просила відмовити, думку прокурора про законність вироку суду, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирок суду першої інстанції адвокатом ОСОБА_7 оскаржується лише в частині призначеного покарання, а тому відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України судом апеляційної інстанції переглядається лише в цій частині.

Вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненому кримінальному правопорушенні при викладених у вироку обставинах доведена і не оскаржується жодним учасником судового процесу, в тому числі і самим обвинуваченим.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.3 ст.286-1 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого, є вірною.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_8 призначено у відповідності до вимог ст.ст.50, 65 КК України з урахуванням особи обвинуваченого, характеру та ступеня тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, при призначенні покарання суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_8 раніше не судимий, у 2020 році притягувався до кримінальної відповідальності за порушення правил водіння транспортної машини за ч.1 ст.415 КК України, звільнений від кримінальної відповідальності за примиренням із потерпілим, на обліку у лікарів нарколога, психіатра КНП «Шепетівська багатопрофільна лікарня» Шепетівської міської ради Хмельницької області не перебуває, за місцем проходження військової служби характеризується позитивно, є учасником бойових дій, приймав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей. Обвинувачений вчинив тяжкий злочин з необережності. Вживав заходів для відшкодування потерпілим шкоди, заданої злочином через матір, яка намагалася передати потерпілій грошові кошти, проте остання відмовилася від їх отримання.

Потерпіла ОСОБА_6 у судових засіданнях суду першої інстанції та апеляційного суду підтвердила, що мати обвинуваченого під час поховання чоловіка намагалась надати їй грошову допомогу, проте вона категорично відмовилася та не бажає такого відшкодування, враховує, що на утриманні ОСОБА_8 є двоє дітей, а тому таке відшкодування буде для нього значним тягарем.

Обставиною, яка згідно ст.66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_8 суд визнав щире каяття.

Обставин, які б згідно ст.67 КК України обтяжували покарання ОСОБА_8 судом не встановлено, не встановлено таких і судом апеляційної інстанції.

Також суд врахував, що злочин, передбачений ч. 3 ст. 286-1 КК України, класифікується як тяжкий, свідчить про підвищену ступінь суспільної небезпечності вчиненого.

ОСОБА_8 вчинив тяжкий злочин проти безпеки руху та експлуатації транспорту з необережності, його протиправні дії призвели до тяжких непоправних наслідків у вигляді смерті потерпілого. Під час досудового розслідування та в судовому засіданні обвинувачений висловлював щирий жаль про вчинене та готовність нести покарання.

Разом з тим, суд першої інстанції прийшов до висновку, що дані про особу обвинуваченого, його щире каяття не можуть бути підставою для призначення мінімального покарання, оскільки обвинувачений вчинив злочин в умовах очевидності для інших учасників дорожнього руху, залишив місце події. ОСОБА_8 своїми діями виявив зневагу до встановлених норм та правил поведінки у суспільстві, свідомо керував автомобілем, у якому також знаходилися його неповнолітні діти та дружина, після вживання алкогольних напоїв. У період присмерків сів за кермо автомобіля, розуміючи, що стан сп`яніння знижуватиме його увагу та швидкість реакції, свідомо наражав на небезпеку своїх неповнолітніх дітей, дружину, інших учасників дорожнього руху, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність вчиненого.

Грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху, ОСОБА_8 проявив злочинну недбалість, оскільки виконуючи маневр обгону на відрізку автомобільної дороги, де такий обгін заборонено, не переконався, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів, інших учасників руху на достатній для обгону відстані. Його протиправні дії призвели до тяжких непоправних наслідків у вигляді смерті потерпілого.

Суд першої інстанції при призначенні покарання також взяв до уваги що дії потерпілого ОСОБА_10 , який керував велосипедом у стані алкогольного сп`яніння сильного ступеня, при цьому велосипед не був обладнаний світловими пристроями (фари або ліхтарі), які мали бути увімкнені під час керування велосипедом у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості для позначення велосипедиста на дорозі, також перебувають у причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, проте відповідальність за вчинення кримінального правопорушення покладається виключно на водія транспортного засобу, який, грубо порушивши вимоги Правил дорожнього руху та вчинив наїзд на потерпілого, заподіявши його смерть.

Судом враховано, що позиція потерпілої сторони щодо призначення обвинуваченому виду та розміру покарання у справах публічного обвинувачення не є визначальною, не обмежує суд у реалізації своїх дискреційних повноважень та враховується судом при призначенні винній особі покарання.

Враховуючи характер та конкретні обставини вчиненого діяння, що свідчать про підвищений ступінь їх суспільної небезпечності, особу обвинуваченого, порушення потерпілим ОСОБА_10 Правил дорожнього руху під час керування велосипедом, які перебувають у причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, думку потерпілої щодо призначення покарання, суд першої інстанції дійшов висновку, що для досягнення мети покарання, передбаченої ч. 2 ст. 50 КК України, ОСОБА_8 слід призначити покарання у виді позбавлення волі у середніх межах санкції ч. 3 ст. 286-1 КК України, з додатковим покаранням у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Підстав для застосування ст. 69 КК України суд не знайшов, з огляду на відсутність у справі достатньої сукупності обставин, що пом`якшують та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

І таке покарання на думку суду першої інстанції буде справедливим, адекватним, необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так й іншими особами, в достатній мірі відповідатиме ступеню тяжкості вчиненого ним злочину та тяжкості негативних наслідків, що настали в результаті протиправних дій стосовно потерпілого, повністю відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства й вимогами захисту основоположних прав особи, ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення та даним про його особу.

На думку колегії суддів призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, принципам законності, справедливості та індивідуалізації покарання.

І таке покарання є достатнім і необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушщень, відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і особі обвинуваченого.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого про те, що суд першої інстанції, обираючи вид та розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_8 не врахував належним чином характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, дані щодо особи обвинуваченого, відсутність обставин що обтяжують покарання обвинуваченого, наявність обставини, що пом`якшує покарання, те що дії потерпілого ОСОБА_10 , також перебувають у причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди.

Обставини, на які посилається в апеляційній скарзі захисник обвинуваченого, судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання враховані в повній мірі, та призначене судом покарання відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Безпідставними є твердження апеляційної скарги про можливість застосування положень ст.69 КК України при призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання.

Відповідно до ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Судом апеляційної інстанції не встановлено наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_8 кримінального правопорушення, які з урахуванням особи винного давали б підстави для застосування положень ст.69 КК України при призначенні обвинуваченому покарання.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 вказує, що суд не врахував у якості пом`якшуючої обставини факт вжиття заходів для відшкодування потерпілим шкоди та відсутність матеріальних претензій до обвинуваченого зі сторони потерпілої, що виключило можливість застосування ст. 69 КК України при визначенні строку покарання.

Такі твердження колегія суддів вважає необґрунтованими.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.66 КК України при призначенні покарання обставинами, які його пом`якшують, визнаються, зокрема, добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди.

Колегією суддів не встановлено, що обвинувачений відшкодував потерпілим завдану шкоду, а лише намагання відшкодувати заподіяну шкоду не є пом`якшуючою покарання обставиною у розумінні п.2 ч.1 ст.66 КК України.

Крім того, в судовому засданні апеляційного суду потерпіла пояснила, що відмова від отримання грошової допомоги була знаком доброї волі для сім`ї обвинуваченого, а не способом пом`якшити йому покарання. А тому, відсутність матеріальних претензій не може важатися пом`якшуючою обставиною при визначені розміру покарання. Також вказала, що призначене судом першої інстанції обвинуваченому покарання є необхідним та достатнім з урахуванням усіх обставин справи.

Колегія суддів враховує, що думка потерпілої не є визначальною при призначенні обвинуваченому покарання, разом з тим така думка судом враховується.

Враховуючи обставини вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, підвищену суспільну небезпеку кримінального правпорушення, колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції ОСОБА_8 покарання є справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Вирок суду є законним та справедливим і підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 09 червня 2025 року щодо ОСОБА_8 , залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: