Справа № 591/8912/25
Провадження № 1-кп/591/567/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2025 року Зарічний районний суд м.Суми в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження щодо обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Дзензелівка, Уманського району, Черкаської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , судимого:

- вироком Тальнівського районного суду Черкаської області від 13.11.2013 за ст.289 ч.2 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

- вироком Лисянського районного суду Черкаської області від 11.12.2017 за ст.185 ч.1 КК України до покарання у виді 80 годин громадських робіт;

- вироком Лисянського районного суду Черкаської області від 24.05.2018 за ст.389 ч.2, ст.71 КК України до покарання у виді арешту на строк 6 місяців;

- вироком Звенигородським районним судом Черкаської області від 25.11.2019 за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн.;

- вироком Лисянського районного суду Черкаської області від 05.06.2020 за ч.1 ст.383 КК країни до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

- вироком Звенигородського районного суду Черкаської області від 18.07.2024 за ч.5 ст.407 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. Ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 20.11.2024 року умовно-достроково звільнений від подальшого відбування покарання на строк 4 роки 10 місяцівдля проходження військової служби за контрактом,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, проходячи військову службу в умовах воєнного стану у військовій частині НОМЕР_1 та будучи відрядженим до військової частини НОМЕР_2 , в порушення вимог ст.1,2,24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16,49,127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасового незаконного ухилення від неї, будучи виписаним 28.04.2025 з КНП «Клінічна лікарня №5» СМР м.Суми, за відсутності поважних причин, 29.04.2025 не з`явився до підрозділу військової частини НОМЕР_2 у АДРЕСА_3 та в подальшому проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не вживаючи жодних заходів для повернення у військову частину. 03.06.2025 ОСОБА_5 було затримано слідчим Четвертого слідчого відділу ( з дислокацією у м.Сумах) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, внаслідок чого правопорушення припинено. Тобто, у період з 29.04.2025 по 03.06.2025 ОСОБА_5 не виконувавбез поважних причин обов`язків військової служби, будь-яких заходів для повернення на службу та продовження несення відповідних обов`язків у зазначений період часу не вживав, увесь час проводячи на власний розсуд.

В судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення визнав частково, а саме: визнавав факт залишення ним лікарні, проте не погодився з тим, що його шукали і ловили, вказував, що командир знав де він знаходився. Покази ОСОБА_5 відмовився надавати в суді, скориставшись правом, передбаченим ст.63 Конституції України. Водночас, під час дослідження доказів та виступаючи в судових дебатах, ОСОБА_5 зазначав, що причиною його поведінки був безлад, який творився у лікарні, що він просив лікаря та командира військової частини перевести його на лікування по місцю його мешкання. Крім того, зазначав, що він не тікав і сам повернувся. Також просив суд врахувати, що він на сьогоднішній день має бажання продовжити проходження військової служби та є згода командира на це.

Захисник зазначав про те, що прокурором не надано суду наказу командира в/ч НОМЕР_3 №331 від 20.11.2024 про зарахування обвинуваченого до списків особового складу військової частини. За таких обставин, на переконання захисника, прокурор не довів того, що ОСОБА_5 є суб`єктом злочину. Тому просив виправдати ОСОБА_5 за ч.5 ст.407 КК України.

Не дивлячись на вказану позицію сторони захисту, суд вважає, що обставини обвинувального акту підтверджуються доказами, які безпосередньо були досліджені судом.

Зокрема, відповідно до отриманих на запит слідчого документів (Витягу, судових рішень, довідки про звільнення, контракту, витягу з наказу -а.с. 110-124, 130,133-136 т.1), ОСОБА_5 був засудженим Звенигородським районним судом Черкаської області за ч.5 ст.407 КК України до 5 років позбавлення волі та відбував покарання з 0.09.2024 року по 20.11.2024 у виправній колонії. На підставі ухвали Богунського районного суду м.Житомира від 20.11.2024 ОСОБА_5 було умовно-достроково звільнено для безпосередньої участі у обороні країни, захисті її незалежності та територіальної цілісності на 4 роки і 10 місяців. Крім того, ухвалою Богунського районного суду від 20.11.2024 року відносно ОСОБА_5 було встановлено адміністративний нагляд строком на 12 місяців. Також з документів вбачається, що 20.11.2025 року він вибув з виправної колонії до військової частини НОМЕР_1 , де 20.11.2024 року підписав контракт на проходження військової служби та відповідним наказом його було зараховано до списків особового складу вказаної військової частини.

Виписним епікризом підтверджується те, що ОСОБА_5 у період з 26.04.2025 по 28.04.2025 року перебував на стаціонарному лікуванні в КПН «КЛ «5» СМР м.Суми (а.с. 138-139 т.1).

Водночас, згідно інформації командира, 29.04.2025 о 08-00 год. від чергового ВСП надійшла доповідь про те, що 28.04.2025 о 22-00 год. під час вечірньої перевірки солдат ОСОБА_5 був відсутній у лікувальному закладі, тому був виписаний за порушення лікарняного режиму, оскільки самовільно залишив лікувальний заклад, на дзвінки ОСОБА_5 не відповідав і до місця тимчасового розташування підрозділу в с.Вири Сумського району не повернувся (а.с. 137 т.1).

Як вбачається з акту службового розслідування від 13.05.2025 (що проводилось на підставі відповідного наказу), ОСОБА_5 солдат за контрактом не повернувся після лікування 29.04.2025 до тимчасового розташування підрозділу в/ч НОМЕР_2 та безпідставно відсутній на службі з вказаної дати, за що на нього було накладено дисциплінарне стягнення у виді «Суворої догани», позбавлено премії та призупинено грошове забезпечення. Крім того, прийнято рішення про направлення матеріалів для проведення досудового розслідування, оскільки такі дії ОСОБА_5 мали ознаки кримінального правопорушення (а.с. 101-107,140 т.1).

Вказану інформацію командира та відомості акту службового розслідування підтвердив в судовому засіданні допитаний безпосередньо судом як свідок ОСОБА_6 .

Крім того, допитаний як свідок заступник командира в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_7 повідомив, що ОСОБА_5 після отримання поранення лікувався у м.Суми. А на третій день його лікування надійшла інформація про те, що ОСОБА_5 залишив самовільно лікувальний заклад і на телефонні дзвінки не відповідає, тому за порушення режиму його було виписано з лікарні. У військову частину після залишення медичного закладу ОСОБА_5 також не повернувся. За вказаним фактом проводилось службове розслідування і він був у комісії.

Відомості протоколу затримання підтверджують те, що ОСОБА_5 03.06.2025 року було затримано у приміщенні Четвертого слідчого відділу ( з дислокацією у м.Сумах) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві та 04.06.2025 року ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м.Суми йому, як підозрюваному, обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави (а.с. 125-129,132 т.1)

Суд вважає, що сукупністю вищезазначених доказів повністю спростовується версія подій, про яку зазначала сторони захисту, водночас підтверджується вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та його дії вірно кваліфіковані за ч.5 ст.407 КК України, оскільки він,будучи військовослужбовцем, самовільно залишив місце служби та не з`явився на службу без поважних причин понад три доби, в умовах воєнного стану.

При цьому, суд вважає, що ОСОБА_5 , будучи неодноразово судимою особою та умовно-достроково звільненим для проходження військової служби не міг не розуміти наслідків своєї поведінки.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме те, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин, дані про особу обвинуваченого, який є неодноразово судимою особою, у тому числі за аналогічний злочин - за ч.5 ст.407 КК України, відбуваючи покарання за яким був умовно-достроково звільнений для проходження військової служби, на обліку в нарко- та псих- диспансерах не перебуває, позитивно характеризується за місцем мешкання.

Крім того, суд враховує відсутність як обставин, що пом`якшують, так і що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 .

Враховуючи зазначене, суд вважає, що в даному випадку покарання обвинуваченому за даний злочин слід призначити в межах, що передбачена санкцією статті, за якою його визнано винуватим у виді позбавлення волі, а остаточне покарання за правилами ст.71 КК України, за сукупністю вироків, приєднавши до призначеного за даним вироком покарання частину невідбутого покарання за попереднім вирокомЗвенигородського районного суду Черкаської області від 18.07.2024, - у виді позбавлення волі.

Крім того, слід зазначити, що суд не має права в даному випадку застосувати ст.ст.69,75 КК України, з огляду на заборону їх застосування до такої категорії злочинів.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_5 слід рахувати з дня ухвалення вироку, тобто з 19.12.2025 року. Відповідно до ч.5 ст.72 КК України у строк відбуття покарання ОСОБА_5 слід зарахувати строк тримання під вартою, а саме: у період з 03.06.2025 року по день набрання цим вироком законної сили, з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.

Також, оскільки залишились ризики того, що ОСОБА_5 , знаходячись на волі, зможе переховуватись від суду, суд вважає, що до набрання вироком законної сили, але не більше ніж до 16.02.2026 року, йому необхідно залишити раніше обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст. 368, 370 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч.5 ст.407 КК України і призначити йому покарання за цим законом у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного даним вироком приєднати частину не відбутого покарання за вироком Звенигородського районного суду Черкаської області від 18.07.2024 року у виді одного місяця позбавлення волі та остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_5 слід рахувати з 19.12.2025 року. Відповідно до ч.5 ст.72 КК України у строк відбуття покарання ОСОБА_5 слід зарахувати строк тримання під вартою, а саме: у період з 03.06.2025 року по день набрання цим вироком законної сили, з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити без змін, але не більше ніж до 16.02.2026 року.

Вирок суду може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Сумського апеляційного суду через Зарічний районний суд м.Суми, а для засудженого з моменту вручення копії вироку.

Суддя ОСОБА_1