Провадження №: 1-кп/755/514/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" грудня 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника-адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Дніпровського районного суду м. Києва клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 , про продовження застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001452 від 25.04.2024 року, стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, громадянки України, з вищою освітою, одруженої, непрацюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

установив:

У провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження № 0001452, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудового розслідування 25 квітня 2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

У межах кримінального провадження обвинуваченій ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 10.07.2025 року змінено на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який був продовжений до 13.12.2025 року включно.

Прокурором в судовому засіданні було подано письмове клопотання щодо продовження обвинуваченій, застосованого до неї запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Клопотання прокурора обґрунтовано тим, що на даний час наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які не зменшились та продовжують існувати, а саме: обвинувачена може перебуваючи на свободі та будучи обізнаною з санкцією статті, яка їй інкримінується, переховуватись від суду, оскільки останній інкримінується вчинення особливо тяжкого злочину за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років; перебуваючи на свободі може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки обізнана про місця проживання останніх, з метою схилити їх до дачі неправдивих показів у судовому засіданні; може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме не з`являтися за викликами до суду з метою затягування часу проведення судового розгляду, що в свою чергу може повпливати на строки проведення останнього, а також, уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований злочин; перебуваючи на свободі може вчинити інше кримінальне правопорушення. Вважав, що враховуючи перелічені ризики, лише запобіжний захід у вигляді домашнього арешту може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої.

Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні внесене клопотання підтримав, наполягав на його задоволенні, з підстав, викладених в них.

У судовому засіданні захисник обвинуваченої - адвокат ОСОБА_6 , який був залучений судом на окрему процесуальну дію, заперечував щодо задоволення клопотання, вважав, що прокурором не наведено нових ризиків, підзахисна сумлінно виконує покладені на неї обов`язки, не перевищувала режим домашнього арешту, не намагалася впливати на учасників справи, просив застосувати особисте зобов`язання. Зазначив, що його позиція узгоджена з адвокатом обвинуваченої.

У судовому засіданні обвинувачена підтримала позицію захисника, зазначила, що впливати на свідків вона не може, змінювати місце проживання наміру не має, чекає на чоловіка з полону.

З`ясувавши думку учасників судового процесу, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступних висновків.

Вимогами ч. 3 ст. 331 КПК України передбачено, що за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування.

Згідно ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосований до особи, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч. 6 ст. 194 КПК України обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Встановлено, що строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту спливає 13.12.2025 року.

З урахуванням обґрунтувань прокурора, тяжкості кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_7 , відомостей про особу обвинуваченої, вважає наявними ризики, визначені ч. 1 ст. 177 КПК України, які на даний час продовжують існувати.

Так, продовжують існувати ризики переховування від суду з метою уникнення відповідальності, з огляду на обставини кримінального провадження, характер вчинення кримінального правопорушення, а також тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченій у разі визнання її винною у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення.

У справі «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Так, ОСОБА_7 має постійне місце реєстрації та проживання в м. Києві, являється особою з інвалідністю 3 групи, має незадовільний стан здоров`я, матір похилого віку, яка теж має незадовільний стан здоров`я, офіційно непрацевлаштована, раніше не судима.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченою вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, суд приймає до уваги, що з метою уникнення покарання за вчинене кримінальне правопорушення остання може переховуватись від суду, адже обвинувачена вчинила особливо тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, а тому існує реальний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, обвинувачена може незаконно впливати на свідка у кримінальному провадженні, оскільки обвинуваченій відомі дані та місце перебування свідка, що свідчить про можливість вчинення спроб неправомірного впливу на останнього з метою надання необхідних обвинуваченій показів у майбутньому, а тому наявний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Заперечення обвинуваченої та її захисника суд вважає необґрунтованими та недоведеними.

З огляду на викладене, оцінивши в сукупності всі обставини, суспільну небезпечність кримінального правопорушення, яке інкримінуються обвинуваченій, вік та стан її здоров`я, продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд дійшов висновку, що інший більш м`який запобіжний захід ніж домашній арешт, який полягає у забороні обвинуваченій у певний час доби без дозволу суду залишати житло з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, за вказаних обставин на даному етапі є необхідним та достатнім для запобіганню вказаним ризикам, передбаченим п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку обвинуваченої. Більш того, на думку суду, саме обраний обвинуваченій запобіжний захід у вигляді домашнього арешту забезпечує її належну процесуальну поведінку.

Таким чином, суд вважає доцільним продовжити запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби строком на два місяці.

Доказів про зменшення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування у відношенні обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу, зокрема особистого зобов`язання, суду не надано.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу стосовно ОСОБА_7 у вигляді домашнього арешту являється обґрунтованим та підлягає задоволенню, з покладенням на обвинувачену обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, з огляду на те, що вказаний запобіжний захід в повній мірі забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченої у даному кримінальному провадженні на даній стадії судового розгляду.

Керуючись ст.ст. 177, 181-183, 194, 331, 383 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

Клопотання - задовольнити.

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби, за адресою: АДРЕСА_1 , з 22:00 до 06:00 наступного дня, за виключенням випадків необхідності отримання медичної допомоги, а також прибуття до місць укриття чи бомбосховищ.

Роз`яснити обвинуваченій ОСОБА_7 , що відповідно до ст. 181 КПК України працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконання покладених на нього обов`язків.

Покласти на обвинувачену ОСОБА_7 , передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язки:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Строк дії ухвали про продовження тримання обвинуваченої ОСОБА_7 під домашнім арештом з покладенням на неї обов`язків у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК, визначити до 12 лютого 2026 року включно.

Роз`яснити обвинуваченій ОСОБА_7 , що у разі невиконання покладених на неї обов`язків до неї може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Копію ухвали для виконання передати до органу внутрішніх справ за місцем проживання обвинуваченої.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3