Дата документу 10.11.2025 Справа № 335/4972/25
судді Запорізького апеляційного суду
щодо ухвали Запорізького апеляційного суду від 10 листопада 2025 року у справі (єдиний унікальний №335/4972/25, провадження №11-сс/807/795/25).
Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 10 листопада 2025 року апеляційну скаргу з доповненнями прокурора ОСОБА_2 - задоволено. Ухвалу слідчого судді Вознесенівського районного суду м.Запоріжжя від 22 серпня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції №1 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про відсторонення від посади першого заступника директора департаменту освіти і науки Запорізької міської ради підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , скасовано. Вищезазначене клопотання слідчого задоволено та відсторонено підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від займаної ним посади першого заступника директора департаменту освіти і науки Запорізької міської ради строком на 2 місяці.
Керуючись положеннями ч.3 ст.375 КПК України, викладаю окрему думку щодо цього рішення Запорізького апеляційного суду.
Відповідно до вимог ч.1 ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження (до яких відноситься і відсторонення посади), застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Згідно з вимогами ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.
Частиною п`ятою цієї статті визначено, що для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.
Частина шоста цієї статті вимагає, щоб під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
Порядок відсторонення підозрюваного, обвинуваченого від посади визначений главою 14 КПК України.
Відповідно до вимог ч.2 ст.157 КПК України, при вирішенні питання про відсторонення від посади слідчий суддя, суд зобов`язаний врахувати такі обставини:
1) правову підставу для відсторонення від посади;
2) достатність доказів, які вказують на вчинення особою кримінального правопорушення;
3) наслідки відсторонення від посади для інших осіб.
На мою думку, слідчий суддя вказаних вимог закону дотримався при розгляді клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції №1 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про відсторонення від посади першого заступника директора департаменту освіти і науки Запорізької міської ради підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та обґрунтовано відмовив у задоволенні вказаного клопотання.
В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя серед іншого слушно зазначив в оскаржуваній ухвалі, що стороною обвинувачення не доведено, що без відсторонення підозрюваного від займаної посади неможливо забезпечити швидке, повне та неупереджене досудове розслідування, а також не доведено, що потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права і свободи ОСОБА_4 як відсторонення його від займаної посади.
Також, слідчий суддя обґрунтовано вказав на те, що надані до суду матеріали клопотання органу досудового розслідування про відсторонення ОСОБА_4 від посади першого заступника директора Департаменту освіти і науки Запорізької міської ради свідчать про відсутність достатніх підстав вважати, що такий захід забезпечення кримінального провадження, як відсторонення підозрюваного ОСОБА_4 від посади, необхідний для припинення кримінального правопорушення, припинення або запобігання протиправній поведінці підозрюваного.
При цьому, слідчий суддя звернув увагу серед іншого і на те, що слідчим не конкретизовано у клопотанні, які саме речі та документи, в яких можуть міститись докази на підтвердження обставин, що підлягають доказуванню у цьому провадженні, підозрюваний може знищити, сховати чи спотворити, перебуваючи на вищевказаній посаді.
Вказані висновки слідчого судді прокурором не спростовані з наданням відповідних доказів.
При цьому, з моменту постановлення оскаржуваної ухвали пройшов значний час.
Більш того, при апеляційному розгляді на запитання суду прокурор зазначив, що всі документи, які цікавили орган досудового розслідування, на цей час вилучені у Департаменті освіти і науки Запорізької міської ради. Відомості про те, що підозрюваний ОСОБА_4 не виконує своїх процесуальних обов`язків чи перешкоджає кримінальному провадженню будь-яким чином, відсутні.
Захисник підозрюваного в запереченнях на апеляційну скаргу звернув увагу на те, що досудове розслідування в цьому кримінальному провадженні триває з березня 2025 року. 19 серпня 2025 року ОСОБА_4 письмово повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.5 ст.191 КК України. Перебуваючи на посаді понад п`ять місяців з моменту початку досудового розслідування, ОСОБА_4 не вчинив жодних дій, які могли б бути кваліфіковані як спроби знищити, спотворити або приховати речі та документи, що мають значення для кримінального провадження.
На спростування цих доводів сторони захисту в матеріалах провадження доказів немає. Об`єктивних відомостей про те, що ОСОБА_4 якимось чином перешкоджав органу досудового розслідування в отриманні будь-яких матеріалів, що мають значення для цього кримінального провадження, слідчому судді не надано. Не надано прокурором відповідних доказів і суду апеляційної інстанції.
На мою думку, не може бути єдиною та достатньою підставою для відсторонення підозрюваної особи від посади лише той факт, що така особа підозрюється у вчиненні корупційного злочину, оскільки наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, є лише однією з обов`язкових умов застосування таких заходів, та не дорівнює визнанню особи винуватою у інкримінованому їй кримінальному правопорушенні.
В протилежному випадку захід забезпечення кримінального провадження буде застосовуватись автоматично та фактично буде слугувати карою за кримінальне правопорушення, за яке особа ще не визнана винуватою у встановленому законом порядку.
Так, дійсно, відповідно до вимог ч.5 ст. 65-1 КК України Закону України «Про запобігання корупції», особа, якій повідомлено про підозру у вчиненні нею кримінального правопорушення у сфері службової діяльності, підлягає відстороненню від виконання повноважень на посаді.
Але цією ж правовою нормою передбачено, що таке відсторонення має здійснюватися у порядку, визначеному законом.
Порядок застосування заходів забезпечення кримінального провадження, до яких відноситься і відсторонення від посади, визначений саме Кримінальним процесуальним кодексом України.
В свою чергу, виходячи з вимог ст.132 КПК України, обов`язковою умовою для застосування будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження є доведеність того, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, про який ідеться в клопотанні слідчого, та що може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звертається з клопотанням
Проте, вказані обставини в цьому випадку слідчим та прокурором не доведені, що обґрунтовано враховано слідчим суддею при розгляді клопотання.
Окрім того, зі слів прокурора встановлено, що на час апеляційного розгляду без застосування вищевказаного заходу забезпечення кримінального провадження органом досудового розслідування у Департаменті освіти і науки Запорізької міської ради отримані всі документи, які цікавили слідство. Лишилось дочекатись закінчення проведення експертизи та допитати свідків, які не є працівниками Запорізької міської ради.
Зазначене також свідчить на користь висновків слідчого судді, викладених в оскаржуваній ухвалі.
Окрім того, на мою думку, відповідно до вимог п.3 ч.2 ст.157 КПК України, слідчий суддя обґрунтовано врахував можливі негативні наслідки для інших осіб, які можуть настати від застосування заходу кримінального провадження, про який ідеться в клопотанні.
Так, згідно з матеріалами провадження, підозрюваний ОСОБА_4 раніше не судимий, одружений, має двох малолітніх дітей на утриманні, батьків похилого віку, при цьому його батько є особою з інвалідністю. Характеризується ОСОБА_4 виключно позитивно, має нагороди, почесні грамоти та подяки, зокрема і від Президента України - за вагомий особистий внесок у розбудову Української держави та зміцнення її незалежності.
В матеріалах провадження наявні листи секретаря Запорізької міської ради та заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів, де зазначено, що відсторонення ОСОБА_4 від займаної ним посади негативно позначиться на організації освітнього процесу, фінансовій стабільності та управлінській діяльності, створить загрозу для реалізації права на освіту дітей та негативно вплине на діяльність департаменту освіти і науки Запорізької міської, та роботу виконавчого органу територіальної громади в цілому, міської ради зокрема. Наразі ОСОБА_4 також виконує обов`язки директора департаменту освіти і науки Департаменту освіти і науки Запорізької міської ради, будь-які інші особи, на яких можна було б покласти виконання таких обов`язків, відсутні.
Про вагому позитивну особисту роль ОСОБА_4 в організації освітнього процесу, у вирішенні найскладніших питань, що виникають у цій галузі в умовах воєнного стану, ідеться у чисельних зверненнях керівників закладів освіти, які також наявні в матеріалах провадження.
Об`єктивних даних на спростування вищевказаних обставин ані слідчому судді ані колегії суддів не надано.
Отже, на моє переконання, оскаржувана ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою.
На мою думку, слідчий суддя не допустив будь-яких порушень чинного кримінального процесуального законодавства при розгляді поданого клопотання, які б були підставою для скасування оскаржуваної ухвали.
Окрім того, вважаю слушними доводи сторони захисту про те, що на час апеляційного розгляду строки, в межах яких було подане клопотання, вже закінчились.
Так, відповідно до вимог ч.2 ст.154 КПК України, відсторонення від посади здійснюється на підставі рішення слідчого судді під час досудового розслідування на строк не більше двох місяців. Строк відсторонення від посади може бути продовжено відповідно до вимог статті 158 цього Кодексу.
Клопотання слідчим подано до суду 19 серпня 2025 року.
На час звернення із вказаним клопотанням строки досудового розслідування становили до 19 жовтня 2025 року.
У клопотанні слідчий просив відсторонити підозрюваного ОСОБА_4 від посади на два місяці, тобто в межах вказаного строку, який на мій погляд, мав враховуватися і при розгляді апеляційної скарги прокурора.
На мою думку, те, що на час апеляційного провадження строки досудового розслідування були продовжені відповідною постановою прокурора до 19 листопада 2025 року, вирішального значення не має, оскільки в клопотанні слідчого, яке розглядав слідчий суддя, ідеться саме про застосування вищевказаного заходу забезпечення кримінального провадження, а не про його продовження.
Вважаю, що протилежний підхід та відсторонення підозрюваного ОСОБА_4 від посади на два місяці (що на час апеляційного розгляду виходить не тільки за межі строків, в яких подано клопотання, а й за межі продовженого строку досудового розслідування), не узгоджується з принципом правової визначеності, який є невід`ємною складовою принципу верховенства права, який визнається і діє в Україні відповідно до ст.8 Конституції України, та який є основоположною засадою кримінального провадження (п.1 ст.7, ст.8 КПК України).
Підсумовуючи все вищевикладене, вважаю, що необхідно було залишити апеляційну скаргу прокурора без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді - без змін.
Суддя Запорізького
апеляційного суду ОСОБА_1