Справа № 529/1146/25
Провадження № 1-кп/529/149/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року Диканський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченої - ОСОБА_4 ,

потерпілого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в селищі Диканька Полтавської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000343 стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки с. Брусове Семенівського району Полтавської області, зареєстрованої в АДРЕСА_1 , фактично проживаючої по АДРЕСА_2 , з середньою освітою, не працюючої, маючої на утриманні двох малолітніх дітей, невійськовозобов`язаної, раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні нею злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та угоду про примирення між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

06 листопада 2025 року близько 23 год. 00 хв. обвинувачена ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання на подвір`ї господарства по АДРЕСА_2 , під час словесної сварки зі своїм співмешканцем ОСОБА_5 , умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання у вигляді заподіяння тілесних ушкоджень, штовхнула ОСОБА_5 рукою в обличчя подряпавши йому чоло. Від поштовху співмешканки ОСОБА_4 потерпілий ОСОБА_5 впав на землю. У подальшому, коли ОСОБА_5 лежав на землі, ОСОБА_4 нанесла йому два удари правою ногою у взутті в область правого ока та лівої кисті. Після цього, продовжуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_4 нанесла ОСОБА_5 ще два удари правою ногою у взутті в область ребер справа та один удар правою ногою у взутті в область ребер зліва. У результаті нанесених ОСОБА_4 ударів потерпілий ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритих косих переломів 9-10 ребер справа по заднє-підкрильцевій лінії з синцем шкіри, закритого косого перелому 10-го ребра зліва по заднє-підкрильцевій лінії з синцем шкіри, які кваліфікуються тільки у своїй сукупності як тілесні ушкодження середньої тяжкості; параорбітальної гематоми м`яких тканин з субконюнктивальними крововиливами очей, яка кваліфікується як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я; забою, набряку та гіперемії м`яких тканин поверхні лівої кисті, пошкрябаної шкіри ділянки чола зліва, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинила злочин, передбачений ч. 1 ст. 122 КК України, у вигляді заподіяння умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

В ході досудового розслідування потерпілий ОСОБА_5 та обвинувачена ОСОБА_4 15 грудня 2025 року уклали письмову угоду про примирення між собою, яка містить повне формулюванння обвинувачення, його правову кваліфікацію за ч. 1 ст. 122 КК України, в якій вказано, що обвинувачена ОСОБА_4 повністю визнала свою винуватість у вчиненні нею вказаного злочину, щиро кається у вчиненому, з потерпілим примирилася, претензії з боку потерпілого відсутні.

У цій угоді про примирення також вказано узгоджене потерпілим та обвинуваченою покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, у виді позбавлення волі на строк 1 рік із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, визначеним судом, та застосуванням до ОСОБА_4 відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України обмежувального заходу шляхом направлення її для проходження програми для кривдників терміном 3 (три) місяці, а також згоду сторін на його призначення та наслідки укладення і затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, визнала повністю за обставин, що викладені в обвинувальному акті та угоді про примирення. Просила суд затвердити угоду між нею та потерпілим та призначити узгоджене покарання. Вказала, що щиро розкаюється у вчиненому, цілком розуміє свої права та наслідки укладення угоди про примирення, що передбачені статтею 473 КПК України, а також наслідки її невиконання, які їй були роз`яснені судом в ході підготовчого судового засідання та вид покарання, який буде до неї застосовано.

Потерпілий ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні просив затвердити угоду про примирення. Вказав, що укладення угоди було добровільним, за його ініціативи, він примирився із обвинуваченою ОСОБА_4 , не має до неї претензій, наслідки укладення угоди зрозумілі.

Прокурор ОСОБА_3 вважала за доцільне затвердити угоду про примирення, укладену між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_4 як таку, що відповідає вимогам закону.

Розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні угоду про примирення, вислухавши з приводу її затвердження думку учасників кримінального провадження, суд дійшов висновку, що угода про примирення повинна бути затверджена з таких підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Згідно з ч. 1 ст. 469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого.

Обвинувачена ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України, яке згідно з ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Суд переконався, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Угода відповідає вимогам КПК України, в тому числі щодо змісту та порядку укладення угоди, її умови не суперечать закону України про кримінальну відповідальність, зокрема щодо узгодженої міри покарання. Правова кваліфікація кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_4 , за ч. 1 ст. 122 КК України є правильною. Умови угоди не суперечать інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, а обвинувачена ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні підтвердила, що має можливість виконання взятих на себе за угодою зобов`язань.

В підготовчому судовому засіданні також встановлено, що потерпілий та обвинувачена розуміють наслідки затвердження угоди, що передбачені ст. 473 КПК України, а також обмеження їх прав щодо оскарження вироку про затвердження угоди про примирення.

Підстави для відмови в затвердженні угоди про примирення, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України, відсутні.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_4 та призначення обвинуваченій визначеної в угоді міри покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченої, є щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченої, є вчинення кримінального правопорушення щодо іншої особи, з якою винна перебуває у сімейних відносинах.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_4 не обирався, підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили не вбачається.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні. Цивільний позов не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 91-1, ч. 1 ст. 122 КК України, п. 1 ч. 3 ст. 314, ст. ст. 374, 376, ч. 3 ст. 394, ст. ст. 468, 469, 471, 473-476 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення від 15 грудня 2025 року, укладену між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000343 від 07.11.2025 за ч. 1 ст. 122 КК України.

Визнати ОСОБА_4 винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначити їй узгоджене сторонами угоди покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 в період іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України застосувати до ОСОБА_4 обмежувальний захід шляхом направлення її для проходження програми для кривдників терміном 3 (три) місяці.

У разі невиконання затвердженої судом угоди про примирення потерпілий має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого законом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Згідно з ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченій, інші учасники судового провадження копію вироку суду мають право отримати після подачі відповідної заяви про це до суду.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Диканський районний суд Полтавської області обвинуваченою, її захисником, законним представником чи потерпілим, його представником, законним представником з підстав, передбачених пунктами 1, 2 ч. 3 ст. 394 КПК України, або прокурором виключно з підстав, передбачених ч. 3 ст. 469 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення, якщо на нього не буде подана апеляційна скарга учасниками судового провадження. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий ОСОБА_1