Справа № 303/8034/25
№1-кс/303/1358/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2025 року м.Мукачево

Слідчий суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю: слідчої СВ Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м.Мукачево клопотання старшого слідчого СВ Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0001121 від 18.10.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, мешканця АДРЕСА_1 , з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, розлученого, раніше судимого,

в с т а н о в и в:

Старший слідчий СВ Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням у кримінальному провадженні №0001121 від 18.10.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 терміном на шістдесят діб із визначенням застави у розмірі 700 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Клопотання мотивоване тим, що у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 17.10.2025 ОСОБА_5 , отримавши замовлення на підпали транспортних засобів, від невстановлених на даний час осіб, діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, бажаючи мати джерело доходів від протиправної діяльності, за умисне пошкодження чужого майна шляхом підпалу, вирішив підпалити транспортний засіб марки «Toyota» моделі «Land Cruiser 200» д.н.з. НОМЕР_1 , 2020 року випуску, власником якого є ОСОБА_8 .

Реалізовуючи свої злочинні дії, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння у вигляді пошкодження чужого майна, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання ОСОБА_5 , діючи умисно, шляхом вільного доступу, пройшов на вул. Федора Ганчева, що в м. Мукачеві, де навпроти буд. №3 знаходився припаркований автомобіль марки «Toyota» моделі «Land Cruiser 200» д.н.з. НОМЕР_1 , після чого розлив на передню праву частину вказаного автомобіля заздалегідь приготовані нафтопродукти та здійснив підпал, в результаті чого було пошкоджено вищевказаний автомобіль, чим потерпілому заподіяно майнової шкоди.

О 21 год. 30 хв. 18 жовтня 2025 року ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

19 жовтня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України - умисне пошкодження чужого майна, вчинене шляхом підпалу, за попередньою змовою групою осіб.

Необхідність у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 викликана тим, що останній обгрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, за вчинення якого передбачено кримінальну відповідальність у виді позбавлення волі на строк від трьох до десяти років, метою забезпечення виконання ним належної процесуальної поведінки та покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 2, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України та недоцільністю обрання щодо підозрюваного інших запобіжних заходів, передбачених п.п.1-4 ч.1 ст.176 КПК України.

В судовому засіданні слідча та прокурор клопотання підтримали, просили таке задовольнити, посилаючись на обставини викладені в клопотанні.

Захисник підозрюваного ОСОБА_6 просив відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на необгрунтованість клопотання, недоведення органом досудового розслідування існування ризиків, зазначених в клопотанні, які грунтуються на припущеннях, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення і не має наміру переховуватись від органу досудового розслідування чи суду. Просив обрати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту,

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав позицію захисника ОСОБА_6 .

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до слідуючого висновку.

В провадженні СВ Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області перебуває кримінальне провадження №0001121 від 18.10.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

18 жовтня 2025 року ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України та 19 жовтня 2025 року останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 194 КК України, підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами: протоколом прийняття заяви ОСОБА_9 про кримінальне правопорушення від 18.10.2025, протоколом допиту потерпілої ОСОБА_9 та протоколом додаткового допиту останньої від 18.10.2025, протколами огляду місця події від 18.10.2025 та іншими матеріалами кримінального провадження.

За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обовязків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За статтею 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу (частина 1); запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п.4 частини 2).

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів та міра покарання якого передбачає позбавлення волі строком від трьох до десяти років, а тому з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування, суду; органом досудового розслідування наразі не встановлене місцезнаходження знаряддя злочину, у зв`язку з чим існує ризик знищення доказів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; у разі обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою неможливо буде запобігти контактам підозрюваного ОСОБА_5 з іншими невстановленими співучасниками злочину; підозрюваний ніде офіційно не працює, не має законних джерел для існування, тому з метою особистого збагачення може вчиняти інші корисливі правопорушення.

Враховуючи той факт, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, тому обрання відносно останнього запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку. Осіб, які б поручились за виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків, не встановлено, що унеможливлює обрання відносно останнього запобіжного заходу у вигляді особистої поруки. Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту є недоцільним, оскільки в такому випадку підозрюваний зможе безперешкодно та незаконно впливати на свідків та ухилитись від органу досудового розслідування та суду.

Будь-яких вагомих доказів щодо неможливості перебування підозрюваного під вартою не надано.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

Стаття 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважує на тому, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Важливим критерієм орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу повинна бути санкція за злочин вчинений обвинуваченим, тобто чим більш сувора санкція передбачена за злочин поставлений обвинуваченому в вину тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо нього.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, передбачених ч.1 ст 177 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, враховуючи особу підозрюваного ОСОБА_5 , який офіційно не працевлаштований, раніше судимий, оцінивши в сукупності обставини, визначені статтею 178 КПК України, в тому числі вагомість доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_5 вказаного кримінального правопорушення, тяжкість злочину, у вчиненні якого він підозрюється, слідчий суддя вважає, що інший, більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання вказаним вище ризикам, а тому для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_5 слід застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

За вимогами ч.3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків.

Відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Враховуючи майновий стан підозрюваного ОСОБА_5 , тяжкість та обставини злочину, у вчиненні якого він підозрюється, розмір винагороди, яку згідно з матеріалів клопотання підозрюваний ймовірно отримував за вчинення злочину, вартість пошкодженого майна, вимоги ч.5 ст.182 КПК України, суд вважає, що в даному випадку має місце виключний випадок і застава в максимальному розмірі, передбаченому ч.5 ст. 182 КПК України, не в повній мірі гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов"язків, та водночас враховуючи те, що органом досудового розслідування не доведено необхідність встановлення застави у розмірі 700 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, підозрюваному ОСОБА_5 необхідно визначити заставу у розмірі шестисот прожиткових мінімумів для працездатних осіб, з покладанням на підозрюваного обов`язків передбачених ст. 194 КПК України, у разі внесення застави.

Даний розмір застави буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 194, 196-198, 372 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :

Клопотання старшого слідчого СВ Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_7 - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 16 грудня 2025 року включно з визначенням застави в розмірі 600 (шестисот) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 816 800 (один мільйон вісімсот шістнадцять тисяч вісімсот) гривень.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що в разі внесення ним застави у визначеному розмірі він підлягає звільненню з-під варти і з того моменту буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 в разі внесення ним застави, такі обов`язки:

- прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора чи суду;

- не відлучатися за межі м. Мукачево Закарпатської області без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, за наявності.

На ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1