ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2025 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001194 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03.04.2025 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краматорська Донецької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не працюючого, маючого професійно-технічну світу, не одруженого

визнано винним за ст. 336 КК України та призначено покарання у виді трьох років позбавлення волі, -

УСТАНОВИЛА:

Короткий зміст оскарженого судового рішення та встановлені фактичні обставини

За вироком суду ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за вчинення кримінального правопорушення за таких обставин.

У зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який діє і дотепер.

Обвинувачений ОСОБА_7 в порушення порядку комплектування Збройних сил України, всупереч вимог ст. 65 Конституції України, ст. 42 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», діючи з умислом, спрямованим на ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, з метою ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, без поважних на те причин, будучи придатним до військової служби та не маючи права на відстрочку від призову на військову службу, 30 червня 2024 року не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , тим самим ухилився від призову на військову службу під час мобілізації.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 вказує про незаконність вироку суду в частині призначеного покарання. Зауважує, що судом залишено поза увагою перебування на його утриманні малолітньої доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та мати ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати та застосувати до нього положення ст. 75 КК України при призначенні покарання.

Позиції учасників судового провадження

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Мотиви суду

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає за таких підстав.

Згідно правил ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Із цього випливає, що суд при розгляді справи повинен дослідити докази, як ті, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого, проаналізувати їх та дати остаточну оцінку кожному доказу з точки зору його належності, допустимості, достовірності і достатності.

Ці вимоги закону при постановленні вироку щодо ОСОБА_7 судом першої інстанції були дотримані.

Висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені наявними в матеріалах справи та наведеними у вироку доказами, дослідженими в судовому засіданні, яким дана належна оцінка.

Винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, тобто в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, за обставин, викладених у вироку, суд обґрунтував доказами, які містяться у матеріалах кримінального провадження і які досліджені судом першої інстанції відповідно до ст. 94 КПК України і вказані висновки обвинуваченим не оскаржуються, а тому колегія суддів переглядає вирок суду виключно в межах апеляційної скарги щодо суворості обраного виду та розміру покарання.

Відносно доводів обвинуваченого ОСОБА_7 щодо суворості призначеного покарання, колегія суддів зазначає про таке.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про його особу та інші обставини, що впливають на ступінь відповідальності.

Так, судом враховано ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів. При цьому судом першої інстанції враховано наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 .

Також судом першої інстанції враховано конкретні обставини кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який позитивно характеризується, в порядку ст. 89 КК України не судимий, обставини справи, а саме те, що обвинувачений, будучи придатним до військової служби, в період воєнного стану, при оголошенні загальної мобілізації, вчинив умисний нетяжкий злочин, однак, який свідчить про підвищену суспільну небезпечність, оскільки відмова від захисту Батьківщини є недотриманням конституційного обов`язку, може призвести до підриву військової дисципліни, розлагодженості дій та значно впливає на захист суверенітету держави від збройної агресії;

На підставі вказаних обставин суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень є призначення покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, визначений санкцією ст. 336 КК України, яке слід відбувати реально.

Таке покарання, на переконання суду апеляційної інстанції, повністю відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, а також принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Колегія суддів вважає, що у даному випадку досягнуто справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, а також враховано інтереси усіх суб`єктів кримінально-правових відносин.

Посилання апеляційної скарги щодо перебування на утриманні обвинуваченого доньки 2016 року народження та необхідності догляду за матір`ю 1955 року народження не є підставою для застосування інституту звільнення від відбування призначеного покарання з огляду на таке. У доньки обвинуваченого залишається мати, яка може утримувати останню, адже документів про її непрацездатність до апеляційної скарги не долучено. Так само ОСОБА_7 не надано доказів того, що він є єдиним родичем його матері 1955 року народження, яка на теперішній час потребує догляду.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.

Підстав для скасування вироку суду з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03.04.2025 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді: