Житомирський апеляційний суд
Номер провадження №11-кп/4805/696/25
Категорія ч.2 ст286-1 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю

секретаря: ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

потерпілого: ОСОБА_8

представника потерпілого-

адвоката: ОСОБА_9

прокурора: ОСОБА_10

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0002565 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 та представника потерпілого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_11 на вирок Богунського районного суду м.Житомира від 02 травня 2025 року, яким засуджено

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Баранівка, Баранівського району, Житомирської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , раніше не судимого,

- за ч.2 ст.286-1 КК України із застосуванням ч.1 ст.69 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 4 (чотири) роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років.

Початок строку відбування покарання ухвалено рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів в сумі 12116, 48 гривень (дванадцять тисяч сто шістнадцять гривень сорок вісім копійок).

Арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 23.08.2024 у справі №295/12453/24, скасовано.

Питання про речові докази вирішено в порядку ст. 100 КПК України і у апеляційному порядку не оскаржується.

ВСТАНОВИЛА:

Як встановив суд, 13.08.2024 року близько 00 години 10 хвилин водій ОСОБА_6 в задовільних умовах дорожнього руху та в умовах достатньої видимості, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував технічно справним автомобілем Opel Vectra, реєстраційний номер НОМЕР_2 , та рухався ним по вул. Радивилівська, зі сторони вул. Героїв Пожежників в напрямку вул. Чуднівська, що в м. Житомирі, яка має по одній смузі руху в кожному напрямку.

Рухаючись у вказаний день, час та місці вказаним транспортним засобом, водій ОСОБА_6 , в порушення вимог пунктів 2.3.б), 10.1, 16.11 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 (далі - ПДР України), проявив безпечність та неуважність до дорожньої обстановки та її змін, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, в межах перехрестя нерівнозначних доріг вул. Чуднівська та вул. Радивилівська, здійснюючи маневр повороту праворуч з другорядної дороги на головну, не надав дорогу автомобілю ГАЗ АС-G 3302 ПБ AXX-1, реєстраційний номер НОМЕР_3 , який під керуванням ОСОБА_12 наближався до даного перехрестя проїзних частин по головній дорозі вул. Чуднівська, зі сторони Чуднівського шосе в напрямку вул. Леха Качинського, внаслідок чого допустив зіткнення між боковою частиною переднього правого крила автомобіля Opel Vectra, реєстраційний номер НОМЕР_4 , та правою кутовою частиною переднього бамперу автомобіля ГАЗ AC-G 3302 ПБ АХХ-1, реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля Opel Vectra, реєстраційний номер НОМЕР_5 , ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді: черепно-мозкової травми, забійної рани м`яких тканин лобної ділянки ліворуч, перелом передньої та задньої стінок лобної пазухи ліворуч з розходженням уламків на ширину кістки, із розвитком післятравматичного геморагічного синуситу без вогнищевих змін головного мозку, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Порушення водієм ОСОБА_6 вимог пунктів 2.3.б), 10.1, 16.11 ПДР України знаходиться у причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 оскаржує вирок з підстав суворості призначеного ОСОБА_6 покарання.

Просить вирок суду змінити та призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 286-1 КК України у вигляді штрафу з позбавленням керувати транспортними засобами на строк 5 років. В решті вирок залишити без змін.

Вказує, що суд в повній мірі не врахував, що обвинувачений щиро розкаявся, повністю відшкодував збитки, обвинувачений з 4 років був без батьківського піклування, досудову доповідь, відсутність обтяжуючих обставин, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Крім того, поза увагою суду залишилась думка потерпілого, який просив звільнити обвинуваченого від покарання.

Сторона захисту стверджує, що суд прийшов до помилкового висновку, що обвинувачений не має можливості сплатити штраф, оскільки у обвинуваченого у власності є автомобіль, який належить йому на праві власності.

Також, обвинувачений попри свій молодий вік допомагає ЗСУ.

В апеляційній скарзі представник потерпілого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_11 оскаржує вирок з підстав суворості призначеного ОСОБА_6 покарання.

Просить вирок суду змінити та призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 286-1 КК України не пов`язане з позбавленням та обмеженням волі.

Зазначає, що обвинувачений відшкодував шкоду в повному обсязі, жодних претензій не має

Просить врахувати, що обвинувачений і потерпілий давно знайомі та допомагають один одному.

Стверджує, що здоров`я потерпілого повністю відновилося та втрати працездатності дана подія йому не завдала.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, обвинуваченого, потерпілого та його представника, які підтримали апеляційні скарги, заперечення прокурора щодо задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали провадження, відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про фактичні обставини кримінального провадження та доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є обґрунтованими і законними і в апеляційному порядку не оспорюються.

Судовий розгляд проведено у порядку визначеному ч.3 ст. 349 КПК України.

Не оспорюється в апеляційній скарзі також правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286-1 КК України.

Покарання ОСОБА_6 призначено з застосуванням положень ст. 69 КК України, призначено більш м`яке покарання ніж передбачає санкція ч. 2 ст. 286-1 КК України у виді обмеження волі на строк 4 (чотири) роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років.

Відповідно до положень ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Висновки суду про наявність підстав для застосування ст. 69 КК України в апеляційному порядку не оспорюються і не викликають сумнівів у колегії суддів.

Про те, апеляційний суд вважає, що встановлені судом дані про особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих покарання обставин, думка потерпілого дають підстави для пом`якшення покарання у виді строку обмеження волі.

ОСОБА_6 молодий за віком, раніше не судимий, на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання та навчання характеризується позитивно, на утриманні дітей не має, є студентом вищого навчального закладу, вчинив злочин з необережності.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданої шкоди.

Крім того, ОСОБА_13 з 4-річного віку виховувався без батьківського піклування та перебував під опікою його бабусі ОСОБА_14 , 1955 р.н.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Також, суд бере до уваги досудову доповідь Богунського районного відділу ФДУ «Центр пробації» у Житомирській області, за результатами складання якої орган пробації дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_6 можливе без ізоляції від суспільства та думку потерпілого, який просив не позбавляти волі обвинуваченого, зазначив, що будь-яких претензій до нього не має та не буде мати в майбутньому, підтвердив, що ОСОБА_6 йому повністю відшкодував завдану шкоду.

З огляду на викладене, на думку колегії суддів, можливо призначити ОСОБА_6 покарання із застосуванням положень ст.69 КК України у виді 3 (трьох) років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років, яке буде достатнім та необхідним для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Разом з тим, апеляційний суд не вбачає підстав для призначення покарання у виді штрафу, про що просить захисник в апеляційній скарзі, з таких підстав.

Порушення ПДР особою у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння було відокремлено законодавцем в окремий склад кримінального правопорушення, саме у зв`язку з його підвищеною суспільною небезпечністю в порівнянні з кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 2 ст. 286 КК України.

На переконання колегії суддів, в даному випадку наявність обставин, що пом`якшують покарання не знижують настільки ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення щоб це дало підстави призначити покарання у виді штрафу, а призначення такого покарання вочевидь не досягне своєї мети, визначеної ст. 50 КК України, - виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

В апеляційній скарзі захисник посилається на позицію потерпілого, який просить суворо не карати ОСОБА_6 та не має до нього будь-яких претензій.

Водночас, апеляційний суд звертає увагу, що вчинене ОСОБА_6 кримінальне правопорушення належить до суспільно небезпечних злочинів у сфері безпеки руху та експлуатації транспорту, а тому позиція потерпілого у справі щодо покарання, яке обвинувачений повинен понести за скоєне, під час вирішення цього питання судом не є вирішальною.

Крім того, відшкодування заподіяної потерпілому шкоди є обов`язком обвинуваченого, дії якого перебувають у прямому причинному зв`язку із отриманими внаслідок ДТП ушкодженнями, вчинених в стані алкогольного сп`яніння.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що вирок суду першої інстанції підлягає зміні у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок його суворості та неправильного застосування судом закону України про кримінальну відповідальність.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та представника потерпілого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_11 задовольнити частково.

Вирок Богунського районного суду м.Житомира від 02 травня 2025 року щодо ОСОБА_6 змінити.

Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч.2 ст.286-1 КК України із застосуванням ч.1 ст.69 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років.

В решті вирок суду залишити без змін.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до Касаційного Кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: