Справа № 402/1412/25
УХВАЛА

про закінчення підготовчого провадження та

призначення кримінального провадження до розгляду

"27" листопада 2025 р. м. Благовіщенське

Благовіщенський районний суд Кіровоградської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

провівши у залі суду у м. Благовіщенське підготовче судове засідання по кримінальному провадженню №0000383 від 03.08.2025 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гончариха, Катеринопільського району, Черкаської області, з середньою-спеціальної освітою, українця, громадянина України, непрацюючого, військовозобов`язаного, який має на утриманні має трьох малолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання якого зареєстроване та який на час затримання фактично мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , який, що не має судимості, у вчиненні кримінальнихо правопорушень, передбачених частиною 2 статті 289 та частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України,

встановив:

В результаті проведеного підготовчого судового засідання підстав для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини 3 статті 314 Кримінального процесуального кодексу України, зокрема:

- для затвердження угоди або відмови в її затвердженні,

- для закриття провадження з підстав, передбачених пунктами 4-8 частини першої або частиною другою статті 284 Кримінального процесуального кодексу України,

- для повернення обвинувального акту у зв`язку з невідповідністю вимогам КПК України,

- для направлення обвинувального акту для визначення підсудності у зв`язку з встановленням непідсудності кримінального провадження не виявлено.

Учасники провадження проти призначення справи до розгляду не заперечили.

Обвинувачений висловив бажання на здійснення провадження суддею одноособово. Суд, керуючись частиною 1 статті 31 КПК України, задовольнив клопотання.

З огляду на це суд дійшов висновку про можливість призначити кримінальне провадження до судового розгляду суддею одноособово у відкритому судовому засіданні.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого. На обґрунтування клопотання повідомив таке:

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_9 обвинувачується у тому, що 02.08.2025 року близько 10 год. 00 хв., перебуваючи неподалік водойми за межами населеного пункту Великі Трояни, яка належить ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_5 , із яким останній перебував у неприязних відносинах, маючи злочинний умисел спрямований на незаконне збагачення шляхом таємного викрадення чужого майна, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном та обернення його на свою користь, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, шляхом виймання із водойми риболовних сіток в кількості 2 піт., які були виготовлені із ліски загальною довжиною 3 м., марки «Prologic Mimicry Helo» діаметром 0,33 мм. Заволодівши вказаним майном ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення втік та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, після чого, усвідомлюючи протиправність своїх дій, в подальшому добровільно видав викрадені речі працівникам поліції.

Відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи своїми умисним протиправними діями ОСОБА_3 спричинив матеріальну шкоду на загальну суму 6180 грн. 00 коп.

Окрім цього, ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що 03.08.2025 року близько 00 год. 30 хв., діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, маючи мету спрямовану на таємне заволодіння транспортним засобом, усвідомлюючи протиправність своїх дій, перебуваючи на автодорозі, що веде з с. Данилова Балка до с. Лозувата перед мостом через автодорогу Київ-Одеса на узбіччі побачив припаркований автомобіль марки ВАЗ 21011, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , червоного кольору, 1980 року випуску, де реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заволодіння транспортним засобом, що на праві приватної власності належить ОСОБА_11 , підійшовши до автомобіля, та під час спілкування із власником транспортного засобу своїми діями причинив у власника автомобіля почуття небезпеки, у зв`язку з чим останній залишив місце події та втік. Скориставшись зазначеною обстановкою та наявністю вільного доступу, підозрюваним здійснив запуск автомобіля шляхом перемикання електропроводів, після чого незаконно заволодів транспортним засобом та перегнав його до АДРЕСА_2 , де проживає гр. ОСОБА_12 . У подальшому підозрюваний, діючи з корисливих мотивів, запропонував останньому забрати автомобіль у рахунок боргу, чим розпорядився транспортним засобом на власний розсуд, довівши свій злочинний умисел до кінця та спричинивши потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду, відповідно до висновку експерта №СЕ-19/112-25/12290-АВ від 28.08.2025 року майнову шкоду на загальну суму 35870 грн.

Вказані дії ОСОБА_3 кваліфіковані як незаконне заволодіння транспортним засобом повторно тобто кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст.289 КК України.

На стадії досудового слідства ухвалою слідчого судді Голованівського районного суду Кіровоградської області від 28.10.2025 ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому після направлення справи до суду був продовжений ухвалою Благовіщенського районного суду Кіровоградської області строком до 25.01.2026.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до 60 днів.

Клопотання обґрунтував тим, що строк дії запобіжного заходу закінчується, а відтак є необхідність у вирішенні питання про його продовження.

Необхідність продовження строку дії запобіжного заходу обгрунтував тим, що ОСОБА_3 можу ухилитись від суду, оскільки не має сталих соціальних зв`язків, що забезпечили б його належну процесуальну поведінку, обгрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років, у зв`язку із чим останній з метою уникнення відповідальності може виїхати за межі Кіровоградської області та потрапити на тимчасового непідконтрольні на даний час Україні території;

Обвинувачений може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_9 проживає з свідками в одній місцевості, може впливати на них з метою дачі останніми неправдивих показів щодо обставин вчиненого кримінального правопорушення;

Обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, оскільки раніше вчиняв кримінальні правопорушення щодо власності, життя та здоров`я особи, при цьому на шлях виправлення не став та продовжив вказану діяльність, має широке коло зв`язків серед осіб, які ведуть антисоціальний спосіб життя, вживають алкогольні напої, та може й надалі вчиняти вказані правопорушення з побиттям будь-яких осіб;

Обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тобто вводити слідство в оману, ухилятись від викликів слідчого, прокурора та суду, залишати постійне місце проживання та виїхати за межі Кіровоградської області.

Наведені ризики, з урахуванням характеристики особи підозрюваного, надають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити наведені дії, що негативно вплине на всебічне, повне та неупереджене дослідження обставин кримінального провадження та неможливості запобігання цим ризикам в разі застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Виключно застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_3 покладених на нього процесуальних обов`язків, та запобігання спробам, передбачених ч. 1, п.п. 1, 3, 4, 5, ст. 177 КІІК України: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; незаконно впливати на свідків.

Інші більш м`які запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КІІК України, можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і його належну поведінку.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав з підстав викладених у ньому.

Обвинувачений та його захисниця проти клопотання заперечили за необґрунтованістю та заявили клопотання про заміну запобіжного заходу тримання під вартою на домашній арешт.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання, суд дійшов такого висновку:

Суд зважає на те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні двох тяжких злочинів, що свідчить про ризики того, що знаходячись на волі обвинувачений зможе переховуватися від суду, перешкодити кримінальному провадженню іншим чином.

Судове слідство у справі ще не проводилось. Суд вважає слушною думку прокурора про те, що знаходячись на волі обвинувачений матиме змогу незаконно впливати на потерпілого та свідків.

Оцінивши усі вказані вище фактори у їх сукупності, суд дійшов переконання про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою та відповідно зміни запобіжного заходу обвинуваченому.

Так, особисте зобов`язання не може бути застосовано в зв`язку з тим, що цей запобіжний захід не відповідає тяжкості вчиненого злочину. Особиста порука не може бути застосована в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ст.194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до суду. Крім того, обирати запобіжний захід відносно обвинуваченого - домашній арешт недоцільно з наступних підстав: так як дана міра передбачає собою заборону залишати житло цілодобово або у певний період, так як місце проживання ОСОБА_3 знаходиться поряд з населеним пунктом та на незначній відстані від місця проживання потерпілого та свідків.

При цьому суд враховує і практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини.

Положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практика Європейського суду з прав людини, передбачають, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

У рішенні від 26.06.1991, справа «Лательє до Франції», зазначено, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу та є обґрунтованим.

Суд вважає обґрунтованою позицію прокурора, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою не зможе запобігти ризику, передбаченому пунктом 5 частини 1 статті 177 КПК України та забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у ході судового розгляду кримінального провадження. На підтвердження такої позиції суду свідчать дані про особу обвинуваченого, відсутність місця праці, а також характер вчиненого ним кримінального правопорушення. Отже, обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою за вказаних обставин, з урахуванням встановлених ризиків, на думку суду, не є надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Запобігти вказаним ризикам в разі непродовження строку запобіжного заходу тримання під вартою або при застосуванні іншого запобіжного заходу неможливо.

Зважаючи на обставини обвинувачення, суд не вважає, що твердження обвинуваченого про відсутність у нього наміру перешкоджати судовому слідству, впливаючи на потерпілого, свідків, переховування від суду є тими обставинами, що нейтралізують об`єктивні ризики ухилення обвинуваченого від суду, впливу на потерпілу, свідків, продовження злочинної діяльності.

Враховуючи вищевикладене, а також відсутність підстав вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи можуть забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, суд вважає необхідним продовжити раніше обраний запобіжний захід ОСОБА_3 у виді тримання під вартою в межах строків, встановлених статтею 197 КПК України.

Керуючись положеннями пункту 1) частини 4 статті 183 КПК України суд не визначає застави обвинуваченому, зважаючи на те, що ОСОБА_3 обвинувачується у злочині, пов`язаному із застосуванням насильства та погрозою його застосування.

На підставі викладеного та керуючись частиною 3 статті 31, статтями 177, 183, 184, 194, 197, 199, 316 331, 369, 370, 371, 372 Кримінального процесуального кодексу України, суд

постановив:

Підготовче провадження закінчити.

Призначити кримінальне провадження №0000383 від 03.08.2025 по обвинуваченню ОСОБА_3 до судового розгляду суддею одноособово у відкритому судовому засіданні в приміщенні Благовіщенського районного суду Кіровоградської області на 14.01.2026 року на 10 год. 00 хв.

Продовжити обвинуваченому у кримінальному провадженні №0000383 від 03.08.2025 року ОСОБА_3 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 25 січня 2026 року включно.

Відмовити обвинуваченому та його захиснику у задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу.

Копію ухвали негайно направити до Державної установи "Кропивницький слідчий ізолятор" для виконання.

Ухвалу в частині продовження строку дії запобіжного заходу може бути оскаржено до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлений 27.11.2025 року о 16 год.45 хв.

Суддя: ОСОБА_1