Справа № 442/3099/16-к
Провадження № 1-кп/438/24/2025
У Х В А Л А

щодо вирішення клопотання про передачу майна на відповідальне зберігання

17 грудня 2025 року колегія суддів Бориславського міського суду Львівської області у складі: судді - доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання представника потерпілого малого приватного підприємства « Наталі» ОСОБА_5 про передачу майна на відповідальне зберігання у кримінальних провадженнях, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001802 від 17 серпня 2015 року та № 0001613 від 31 липня 2015 року

стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358 КК України,

ОСОБА_7 обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 191 КК України,

за участі сторін судового провадження прокурорів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , потерпілого ОСОБА_10 , потерпілої ОСОБА_11 , представника потерпілих ОСОБА_10 (в режимі відеоконференції), ОСОБА_11 , (в режимі відеоконференції) малого приватного підприємства «Наталі» адвоката ОСОБА_12 , обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_13 ,-

в с т а н о в и в :

У провадженні колегії суддів Бориславського міського суду Львівської області перебуває кримінальне провадження стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, та стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч.2 ст.191, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 358 КК України.

29 жовтня 2025 року представником потерпілого МПП «Наталі» адвокатом ОСОБА_5 через канцелярію суду подано клопотання передачу майна на відповідальне зберігання у даному кримінальному провадженні.

В обґрунтування клопотання вказала, що відповідно постанови про приєднання до справи речових доказів від 21 червня 2010 року слідчим СВ ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_14 , згідно якої приміщення пекарні за адресою м. Дрогобич, вул. Б.Хмельницького, 49 та обладнання для виготовлення хлібобулочних виробів, оглянутих протоколом огляду речових доказів від 21 червня 2010 року, як об`єкти злочинних дій, визнано і приєднано до справи як речові докази і передано на зберігання обвинуваченій ОСОБА_7 .

Згідно даних протоколу огляду речових доказів від 21 червня 2010 року приміщення хлібопекарні одноповерхове розміром 43,5x10м, знаходиться у адресі: м. Дрогобич, вул. Б.Хмельницького,49 складається з одного виробничого сектору, експедиції та складу сировини. В приміщенні є три адміністративні кімнати : офіс, роздягальня, лабораторія. У виробництві хлібобулочних виробів використовується обладнання, а саме: піч в комплекті 1 шт, розтинка 1 шт, тістомішалка 1 шт., розділювач тіста 1шт, закаточна машина 1шт, просіювач муки 1 шт, форми для випічки хліба в асортименті 196 шт, ваги маленькі 2 шт.

Згідно постанов про заборону відчуження майна від 01 червня 2010 року накладено заборону на відчуження нерухомого майна МПП «Наталі та ПП «Золоте зернятко»

Згідно постанови про накладення арешту на майно від 16.06.2010 року на приміщення хлібопекарні ПП «Золоте зернятко» в м. Дрогобичі по вул. Б. Хмельницького, 49 накладено арешт з метою забезпечення цивільного позову та можливої конфіскації майна.

Таким чином, органом досудового розслідування достовірно встановлено, що приміщення пекарні, розташоване в м. Дрогобичі по вул. Б.Хмельницького, 49 та обладнання для виготовлення хлібо-булочних виробів, належить на праві власності МГПП «Наталi», яке є потерпілим в даному кримінальному провадженні, і саме МГПП «Наталi» є законним володільцем даного майна.

Однак, незважаючи на це, дане майно потерпілого МПП «Наталi», в порушення вимог ст. 79 КПК України (в редакції чинній на час винесення постанови про приєднання до справи речових доказів) та Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами попереднього слідства, дізнання та судами, передало на зберігання не потерпілому МПП «Наталi», а ОСОБА_7 , яка обвинувачується у даному кримінальному провадженні.

Так, відповідно до положень ст. 79 КПК України (редакції чинної на час винесення слідчим постанови про приєднання до справи речових доказів) речові докази повинні бути уважно оглянуті, по можливості сфотографовані, докладно описані в протоколі огляду і приєднані до справи постановою особи, яка проводить дізнання, слідчого, прокурора або ухвалою суду. Речові докази зберігаються при справі, за винятком громіздких предметів, які зберігаються в органах дізнання, досудового слідства і в суді або передаються для зберігання відповідному підприємству, установі чи організації.

В окремих випадках речові докази можуть бути до вирішення справи в суді повернуті їх володільцям, якщо це можливо без шкоди для успішного провадження в справі.

Відповідно до положень ст. 80 КПК України, речові докази зберігаються до набрання законної сили або до закінчення строку оскарження постанови чи ухвали про закриття справи.

В окремих випадках речові докази можуть бути до вирішення справи в суді повернуті їх володільцям, якщо це можливо без шкоди для успішного провадження в справі.

Відповідно до положень ст. 80 КПК України, речові докази зберігаються до набрання законної сили або до закінчення строку оскарження постанови чи ухвали про закриття справи.

У тих випадках, коли виникає спір про право власності на предмети, які є речовими доказами, вони зберігаються поки набере законної сили рішення суду, винесене по даному цивільному спору в порядку цивільного судочинства.

А відповідно до вимог ст. 81 КПК України, питання про право власності на речові докази вирішується при закритті справи, при цьому: гроші, цінності та інше майно дізнання, слідчого, прокурора або суду повертаються їх законним володільцям, а якщо їх не встановлено, то ці гроші, цінності та інше майно передаються до бюджету держави. Спір про належність речей, що підлягають поверненню, вирішується в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до діючих норм КПК України, питання повернення речових доказів та їх зберігання регулюється статтями 98, 100 КПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 100 КПК України, речові докази зберігаються в суді, за винятком випадків, передбачених частиною шостою цієї статті, а також зберігання, у випадку якщо вони є громіздкими або швидкопсувними предметами, що вимагають спеціальних умов правопорядку.

Так, згідно ч. 6 ст. 100 КПК України, речові докази, у вигляді громіздких предметів, великих речей, що не містять слідів кримінального правопорушення, спеціальних умов зберігання яких неможливо без залучення партій товарів, зберігання яких через їх вартість або продукцію, що підлягає швидкому псуванню або передається власнику (законному володільцю) або повертаються власнику (законному володільцю) без шкоди для кримінального провадження.

Відповідно до п. 5 «Порядку зберігання речових доказів»: реалізації, технологічній переробки, знищення, здійснення доказів стороною обвинувачення пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна, пов`язаного зі їх зберіганням, їх затвердженого постановою Кабінету Міністрів України під час кримінального провадження і умовою зберігання речових доказів повинні бути забезпечені збереження їх істотних ознак та знищення чи псування.

Порядок зберігання майна, на яке накладено арешт, врегулювано «Інструкцією про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами попереднього слідства, дізнання, досудового слідства і суду», затвердженої спільним наказом ГПУ, МВС, ДПА України, СБУ, ВСУ, Державної судової адміністрації України від 27.08.2010 року №51/401/649/471/23/125.

За змістом положень п. 12 Інструкції, під час зберігання і передачі речових доказів, документів та іншого майна вживаються заходи для забезпечення належного зберігання в кримінальних справах і які є на них, а також з метою можливості їх подальшого цільового використання (якщо вони не можуть бути передані на зберігання потерпілим, їх родичам або іншим особам, а також організаціям).

Однак, в порушення вищезазначених положень Інструкції та норм КПК України, майно потерпілого МГПП «Наталi», яке визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та на яке накладено арешт, передано на зберігання обвинуваченій ОСОБА_7 , а не потерпілому МГПП «Наталi», як власнику та законному володільцю.

У судовому засіданні представник МПП «Наталі» адвокат ОСОБА_5 підтримала заявлене клопотання про передачу майна на відповідальне зберігання, зіславшись на обставини викладені у клопотанні.

Потерпілі ОСОБА_10 та потерпіла ОСОБА_11 підтримали заявлене представником потерпілого МПП «Наталі» ОСОБА_5 про передачу майна на відповідальне зберігання представнику МПП «Наталі».

Прокурор ОСОБА_8 та прокурор ОСОБА_9 заперечили проти заявленого клопотання, посилаючись на його необґрунтованість.

Обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , захисник обвинувачених адвокат ОСОБА_13 у судовому засіданні просять відмовити у задоволенні заявленого клопотання у даному кримінальному провадженні за безпідставністю.

Заслухавши доводи учасників судового провадження, дослідивши матеріали провадження в частині, що стосується заяви про відвід, колегія суддів приходить до висновку про відмову у її задоволенні, з огляду на таке.

Відповідно до положень ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166,170-174 цього Кодексу.

Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню: 1)повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження;2) передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду для реалізації, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження;3) знищуються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду, якщо такі товари або продукція, що піддаються швидкому псуванню, мають непридатний стан;4) передаються для їх технологічної переробки або знищуються за рішенням слідчого судді, суду, якщо вони відносяться до вилучених з обігу предметів чи товарів, а також якщо їх тривале зберігання небезпечне для життя чи здоров`я людей або довкілля.

Таким чином, положення чинного законодавства визначають порядок зберігання речових доказів, коло осіб на яких покладено належне зберігання та передбачають випадки передачі майна на відповідальне зберігання.

Відповідно до положень ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

У відповідності до положень статті 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Судом встановлено, відповідно постанови про приєднання до справи речових доказів від 21 червня 2010 року слідчим СВ ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_14 , згідно якої приміщення пекарні за адресою м. Дрогобич, вул. Б.Хмельницького, 49 та обладнання для виготовлення хлібобулочних виробів, оглянутих протоколом огляду речових доказів від 21 червня 2010 року, як об`єкти злочинних дій, визнано і приєднано до справи як речові докази і передано на зберігання обвинуваченій ОСОБА_7 .

Згідно даних протоколу огляду речових доказів від 21 червня 2010 року приміщення хлібопекарні одноповерхове розміром 43,5x10м, знаходиться у адресі: м. Дрогобич, вул. Б.Хмельницького,49 складається з одного виробничого сектору, експедиції та складу сировини. В приміщенні є три адміністративні кімнати: офіс, роздягальня, лабораторія. У виробництві хлібобулочних виробів використовується обладнання, а саме: піч в комплекті 1 шт, розтинка 1 шт, тістомішалка 1 шт., розділювач тіста 1шт, закаточна машина 1шт, просіювач муки 1 шт, форми для випічки хліба в асортименті 196 шт, ваги маленькі 2 шт.

Згідно постанов про заборону відчуження майна від 01 червня 2010 року накладено заборону на відчуження нерухомого майна МПП «Наталі та ПП «Золоте зернятко»

Згідно постанови про накладення арешту на майно від 16.06.2010 року на приміщення хлібопекарні ПП «Золоте зернятко» в м. Дрогобичі по вул. Б. Хмельницького, 49 накладено арешт з метою забезпечення цивільного позову та можливої конфіскації майна.

Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту власником нежилого приміщення за адресою АДРЕСА_1 загальна площа 413,3 кв.м є приватне підприємство «Золоте зернятко», .

Клопотання представника МПП «Наталі» адвоката ОСОБА_5 фактично містить в собі вимоги щодо зміни місця зберігання речових доказів, при цьому не вказуючи при цьому на порушення порядку зберігання речових доказів, чи кола осіб на яких покладено належне зберігання.

Колегія суддів, розглядаючи клопотання виходить з того, що втручання у право власності повинно не лише бути законним і переслідувати за фактами та у принципі «законну мету» «відповідно до загальних інтересів», але також має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між вжитими заходами та метою, яку прагнули досягти будь-якими заходами, застосованими державою, у тому числі заходами, спрямованими на здійснення контролю за користуванням майном фізичної особи. Ця вимога виражена у понятті «справедливий баланс», який має бути встановлений між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Події які досліджуються, зокрема її наслідки повинні свідчити про те, що на даний час і на даному етапі провадження таке втручання у право власності особи є справедливим, правомірним, адекватним та пропорційним.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність законних підстав для задоволення клопотання, адже обставин які засвідчують наявність законних підстав для про передачу майна на відповідальне зберігання зазначеного заявником майна на даному етапі провадження не встановлено.

На підставі викладеного ,керуючись статтями2,5,7,9,170,174,309,356,369-372 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

у задоволенні клопотання представника потерпілого малого приватного підприємства « Наталі» ОСОБА_5 про передачу майна на відповідальне зберігання у кримінальних провадженнях, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001802 від 17 серпня 2015 року та № 0001613 від 31 липня 2015 року відмовити.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Повний текс ухвали складено 22 грудня 2025 року.

Суддя доповідач ОСОБА_15

Судді: ОСОБА_16

ОСОБА_17