Справа №: 389/232/25
провадження №: 1-кп/398/157/26
УХВАЛА

Іменем України

"20" січня 2026 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі колегії суддів: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Олександрії в режимі відеоконференції обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000468 від 22.05.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.263, ч. 2 ст. 15, п. 1, п. 7 ч. 2 ст. 115, ч. 5 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області перебуває кримінальне провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000468 від 22.05.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.263, ч. 2 ст. 15, п. 1, п. 7 ч. 2 ст. 115, ч. 5 ст. 407 КК України.

Прокурором в судовому засіданні заявлено клопотання про продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту строком на 60 днів, з забороною цілодобово залишати місце проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , поклавши на обвинуваченого обов`язки визначені ч. 5 ст. 194 КПК України, оскільки з метою виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки він підозрюється у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, санкція найтяжчого з яких передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років (з урахуванням положень ст.. 68 КК України), незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, а також з метою забезпечення дієвості та прийняття рішення у визначенні кримінально-процесуальним кодексом строки та також неможливості застосувати до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж цілодобовий домашній арешт.

До початку судового засідання захисником ОСОБА_8 подане письмове клопотання в якому останній просив змінити запобіжний захід із цілодобового домашнього арешту на домашній арешт в певний період доби, посилаючись на те, що ОСОБА_7 покладені на нього обов`язки ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27.11.2025р. виконує у повному обсязі. Обвинувачений ОСОБА_7 , має сина, якого матеріально забезпечував до обрання йому безальтернативного запобіжного заходу тримання під вартою та запобіжного заходу цілодобовий домашній арешт, має стійкі соціальні зв`язки за місцем проживання, не судимий, є військовослужбовцем, воював за незалежність та територіальну цілісність України з 2009 року, має державні нагороди "Золотий хрест" та медаль Захисник Вітчизни. Саме найголовніше, що ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області у справі № 389/232/25 від 27 листопада 2025 року вкотре продовжили строк застосування щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту із встановленням останньому заборони залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 до 26 січня 2025 року включно, що становить сукупний строк перебування під цілодобовим домашнім арештом 7 ( сім) місяців, проте ч. 6 ст. 181 КПК вказує, що сукупний строк тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати шести місяців. Отже, необхідно змінити запобіжний захід із цілодобового домашнього арешту на домашній арешт в певний період доби.

Обвинувачений ОСОБА_7 постійно з`являється на виклики суду, здав документи для виїзду закордон, жодного разу не ухилявся від слідства чи суду, і все це враховуючи правовий режим воєнного стану, а також він є військовослужбовцем, воював за незалежність та територіальну цілісність України з 2009 року, має державні нагороди.

Враховуючи вище викладене, захисник вважає, що існують усі підстави та обставини для зміни раніше обраного запобіжного заходу, який продовжено ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області у справі № 389/232/25 від 27 листопада 2025 року відносно ОСОБА_7 , а саме, змінити запобіжний захід із цілодобового домашнього арешту на домашній арешт в певний період доби строком на два місяці з покладенням на ОСОБА_7 обов`язків передбаченими ст.194 КПК України.

Потерпілі в судове засідання не з`явилися, про час та місце його проведення повідомлялися належним чином.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні просила змінити запобіжний захід із цілодобового домашнього арешту на домашній арешт у нічний час доби, та повністю підтримала клопотання захисника ОСОБА_8 .

Захисник ОСОБА_9 та захисник ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилися, про час та місце його проведення повідомлялися належним чином.

Обвинувачений в судовому засіданні підтримав клопотання про зміну запобіжного заходу та просив його задовольнити.

Вислухавши думку учасників, дослідивши обвинувальний акт, суд приходить до таких висновків.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканність.

Зокрема, суду при розгляді клопотань про застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні слід враховувати, що вони обмежують права особи на особисту недоторканість, гарантовані зазначеною статтею Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого. Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження. Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків в цьому кримінальному провадженні.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні тяжких та особливо тяжкого злочину. Покарання за злочин в якому обвинувачуються, передбачено у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років. Ці обставини дають підстави стверджувати, що обвинувачений може переховуватися від суду задля уникнення відповідальності та перешкоджати здійсненню кримінального провадження шляхом неявки на виклики суду, впливати на свідків, інших учасників у цьому ж кримінальному провадженні з метою схилити їх вчинити дії на свою користь.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що обвинувачений однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому.

Отже ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формі або формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.

Як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися. Однак, в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються. При встановленні ризиків кримінального провадження суд застосовує стандарт достатності підстав вважати, що обвинувачений може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню. Оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, суд має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Суду не надано доказів, які б давали можливість припустити, що ризики змінились або зменшились, і вважає, що продовжують існувати ризики, передбачені ч. 1 ст.177 КПК України.

Що стосується позитивних характеристик обвинуваченого, наявність державних нагород, на наявність можливого місця роботи, на думку суду, не є безумовними підставами для обрання більш м`якого запобіжного заходу.

Таким чином, позиція сторони захисту з приводу можливості зміни часових проміжків застосування домашнього арешту, у зв`язку із можливим працевлаштуванням обвинуваченого, не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні.

Суд вважає, що забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_7 можливо шляхом продовження застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, так як інші заходи, на даний час, в достатній мірі не забезпечать виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

З метою дотримання балансу між суспільним інтересом та правом особи на особисту свободу, суд доходить висновку, що для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та уникнення встановлених судом ризиків, доцільно продовжити строк дії запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 194, 331 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання захисників про зміну запобіжного заходу із цілодобового домашнього арешту на домашній арешт в певний період доби відмовити.

Продовжити строк застосування щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту із встановленням останньому заборони залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- не залишати цілодобово постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу суду;

- прибувати до суду за першою вимогою;

- здати до уповноважених органів на зберігання паспорт громадянина України та у разі наявності паспорт для виїзду з України;

- утриматись від спілкування зі свідками та потерпілими в даному кримінальному провадженні;

- носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити ОСОБА_7 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі, визначеному Кримінальним процесуальним кодексом України. Крім того працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися за місцем його проживання та вимагати від нього надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього зобов`язань.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Кропивницьку спеціалізовану прокуратуру у сфері оборони Південного регіону.

Згідно ч. 3 ст. 181 КПК України направити копію ухвали для виконання до Відділ поліції № 1 (м. Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області.

Визначити дію ухвали про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту до 20 березня 2026 року включно. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Ухвала суду щодо продовження застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3