У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 січня 2026 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заявника ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 листопада 2025 року про відмову у відкритті провадження за його скаргою на бездіяльність прокурора Окружної прокуратури м. Миколаєва.

Учасники судового провадження:

заявник - ОСОБА_5 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 листопада 2025 року відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_5 на бездіяльність прокурора Окружної прокуратури м. Миколаєва, яка полягає у нерозгляді заяви про виконання процесуальних дій у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000969, щодо вручення йому пам`ятки про права потерпілого.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

В апеляційній скарзі заявник ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу слідчого судді, задовольнити його скаргу на дії прокурора щодо невручення пам`ятки про права потерпілого, та зобов`язати прокурора вручити йому пам`ятку про права потерпілого у кримінальному провадженні № 0000969.

Узагальнені доводи особи, що подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі заявник зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, постановленою з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Заявник стверджує, що слідчий суддя неправильно застосував положення ст. 372 КПК України, формально послався на неї загалом, без дотримання вимог щодо змісту ухвали, зокрема без належного визначення учасників провадження, не конкретизував підстав та мотивів прийнятого рішення, не виклав встановлених судом обставин, з посиланням на докази та причини неврахування окремих з них.

На думку заявника, слідчий суддя неповно виклала предмет його скарги, яка стосувалась комплексу бездіяльності прокурора, а саме: невручення пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого, одночасно з поданням заяви про кримінальне правопорушення, ненадання документу про прийняття та реєстрацію заяви, а також невидачі витягу з ЄРДР у строк, визначений ч. 1 ст. 214 КПК України. При цьому, в оскаржуваній ухвалі, як зазначає заявник, фактично відображено лише один із цих аспектів, без належного аналізу всіх заявлених ним вимог.

Заявник вказує на те, що суд не витребував у прокурора матеріалів, пов`язаних з його заявою про кримінальне правопорушення, і не перевірив їх наявності та змісту, що, на його думку, свідчить про неповноту дослідження обставин і формальний підхід до розгляду скарги. Він припускає можливу заінтересованість прокурора та слідчого судді в результаті провадження, посилаючись на власні спостереження щодо спілкування прокурора з суддею поза межами залу судового засідання, що, на його переконання, викликає сумніви в неупередженості суду.

Заявник наголошує, що невручення йому пам`ятки про права потерпілого та відмова у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні, яке стосується смерті його батька та заволодіння належним батькові майном, фактично позбавляють його можливості реалізовувати процесуальні права потерпілого: подавати клопотання, скарги, ініціювати проведення слідчих (розшукових) дій, надавати докази, контролювати хід розслідування. Заявник пов`язує ці дії та бездіяльність органів досудового розслідування і прокуратури з намаганням приховати, на його думку, обставини можливого кримінального правопорушення, що призвело до смерті його батька.

Заявник посилаючись на положення ст. ст. 55, 56, 57 КПК України, вказує на те, що статус потерпілого виникає з моменту подання заяви про кримінальне правопорушення за наявності шкоди, а прокурор не має дискреції відмовляти у визнанні потерпілим за умови, що особа заявляє про завдання їй шкоди.

Обставини, встановлені слідчим суддею.

11.11.2025 р. до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла скарга ОСОБА_5 на бездіяльність прокурора Окружної прокуратури м. Миколаєва, яка полягає у не розгляді заяви про виконання процесуальних дій у кримінальному провадженні №0000969, в якій останній просить зобов`язати прокурора вручити йому пам`ятку про права потерпілого у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000028.

Відмовляючи у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_5 слідчий суддя пославшись на положення ч. 1 ст. 303 КПК України, якою визначений вичерпний перелік дій чи бездіяльності слідчого, прокурора, які підлягають оскарженню до слідчого судді, дійшов висновку, що така бездіяльність, як невручення пам`ятки потерпілого не є слідчою дією, а тому не підлягає оскарженню.

Заслухавши доповідь судді, пояснення заявника на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали, надані судом, та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України слідчий суддя наділений повноваженнями судового контролю у кримінальному проваджені.

Повноваження слідчого судді, визначені Главою 26 КПК України. Вирішення інших питань, не передбачених вказаною вище Главою, виходить за межі повноважень слідчого судді.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 КПК України перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача чи прокурора, є вичерпним.

Згідно ч. 1 ст. 303 КПК України визначено, що на досудовому провадженні може бути оскаржено:

1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк;

2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування;

3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження;

4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи;

5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим;

6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки;

7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій;

8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу;

9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування;

10) повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом;

11) відмова слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй.

Як вбачається з матеріалів справи, відділенням поліції № 2 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000969 за заявою ОСОБА_5 , про можливе вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

У вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_5 звернувся до Окружної прокуратури м. Миколаєва з клопотанням про надання йому пам`ятки потерпілого, яка, в порушення вимог ч. 2 ст. 55 КПК України, йому не вручена після отримання його заяви про вчинення кримінального правопорушення.

В подальшому ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність прокурора, яка полягала у неврученні йому пам`ятки про права потерпілого, просив зобов`язати прокурора Окружної прокуратури м. Миколаєва надіслати вручити йому пам`ятку про права потерпілого.

Як убачається зі змісту скарги, предметом судового контролю в порядку ст. ст. 303-307 КПК України була бездіяльність прокурора, яка, на думку заявника, полягає у неврученні йому пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого у кримінальному провадженні № 0000969.

Разом з тим, положення ст. 303 КПК України містять вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого і прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування. Невручення пам`ятки потерпілому як самостійного предмету оскарження в цій нормі не передбачено.

З огляду на це слідчий суддя обґрунтовано виходив з того, що вимоги заявника фактично стосуються порядку реалізації процесуальних прав особи, а не рішень, дій чи бездіяльності, прямо віднесених законом до переліку, визначеного ч. 1 ст. 303 КПК України.

Посилання апелянта на ст. ст. 55, 57 КПК України та окремі правові позиції Верховного Суду щодо моменту виникнення статусу потерпілого не змінюють висновку про те, що судовий контроль у межах цієї процедури не може підмінювати собою прокурорське процесуальне рішення та розширювати встановлений законом перелік оскаржуваної бездіяльності. Питання надання або ненадання особі статусу потерпілого підлягає оскарженню в інший спосіб, ніж обраний заявником, і в межах іншого предмета судового розгляду.

Наведені у скарзі твердження про нібито заінтересованість прокурора та слідчого судді, посилання на «домовленості» поза межами судового засідання, припущення про можливу співучасть у приховуванні кримінального правопорушення ґрунтуються виключно на суб`єктивних оцінках заявника, жодними об`єктивними даними не підтверджені та не можуть бути покладені в основу висновків апеляційного суду. Такі міркування виходять за межі предмета апеляційного перегляду ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги в порядку ст. ст. 303-307 КПК України.

Доводи апелянта щодо порушень міжнародних договорів, загальних гарантій доступу до правосуддя та права на ефективне розслідування є декларативними, не містять конкретизації зв`язку між наведеними нормами та обставинами, що були предметом розгляду слідчого судді, і самі по собі не свідчать про незаконність оскаржуваної ухвали.

За таких обставин апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про відсутність правових підстав для задоволення скарги, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності прийнятого рішення.

З огляду на наведені обставини та положення норм закону, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді, що доводи скарги заявника ОСОБА_5 полягають виключно у відмові щодо задоволення клопотання про вручення пам`ятки про права та обов`язки потерпілого, що не належить до предмету оскарження слідчому судді і не входять до переліку рішень, дій чи бездіяльності, які можуть бути оскаржені в порядку ст. 303 КПК України.

Крім того, слід зазначити, що слідчий суддя не наділений повноваженнями зобов`язувати орган досудового розслідування вчиняти конкретні слідчі дії, оскільки за змістом ст. ст. 40, 220 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Відповідно до вимог ст. 304 КПК України слідчому судді серед іншого слід встановити чи підлягає скарга розгляду у цьому суді.

Згідно з ч. 4 ст. 304 КПК України слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, що не підлягає оскарженню.

Оскільки до слідчого судді заявником ОСОБА_5 оскаржено бездіяльність прокурора, що не належить до предмету оскарження слідчому судді і не входить до переліку рішень, дій чи бездіяльності, які можуть бути оскаржені в порядку ст. 303 КПК України, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті провадження за скаргою заявника.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 листопада 2025 року про відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_5 на бездіяльність прокурора Окружної прокуратури м. Миколаєва залишити без змін, апеляційну скаргу заявника ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

____________________ _____________ ______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3