Провадження № 1-кп/947/1113/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2025 року

Київський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

провівши в місті Одесі у відкритому судовому засіданні судовий розгляд у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000048 від 10.03.2025 року, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Виноградного Березівського району Одеської області, Україна, громадянина України, одруженого, на момент вчинення кримінального правопорушення військовослужбовця за контрактом військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 25.06.2013 Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч. 2 ст. 42, ст. 44 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки із відстрочкою виконання вироку на строк 2 роки.

- 30.06.2017 Новобузьким районним судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. Вироком апеляційного суду Миколаївської області від 27.11.2017 за ч. 2 ст. 186 КК України, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано з 26.07.2016 по 20.06.2017 день за два, з 21.06.2017 день за день. В іншому вирок Новобузького районного суду Миколаївської області залишено без змін.

- 07.12.2017 Березівським районним судом Одеської області за ст. 395 КК України до покарання у виді арешту на строк 6 місяців. В силу ч. 4 ст. 70 КК України за цим вироком і вироком від 27.11.2017 Апеляційного суду Миколаївської області визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 3 місяці. На підставі ст. 81 КК України, звільнений 18.06.2019 умовно-достроково з невідбутою частиною покарання 5 місяців 24 дні.

- 23.12.2019 Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. В силу ч. 1 ст. 71 КК України приєднано невідбуту частину покарання за вироком від 07.12.2017 Березівського районного суду Одеської області та визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 3 місяці. На підставі ст. 81-1 КК України, звільнений 05.06.2024 умовно-достроково з невідбутою частиною покарання 8 місяців 14 днів.

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.4 ст.186 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 09.03.2025, приблизно о 16:40 годині, будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», керуючись раптово виниклим протиправним умислом, та корисливим мотивом, з метою відкритого викрадення чужого майна, діючи в умовах воєнного стану, повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, відкрито, у присутності ОСОБА_6 , не маючи наміру здійснення покупки, взяв до рук належний останньому мобільний телефон марки «IPHONЕ 6s», вартістю 800 гривень, сірого кольору в чохлі чорного кольору, який перебував з іншими товарами на прилавку, та поклав його до кишені, заволодівши ним таким чином.

Після цього, реалізуючи свій протиправний умисел, діючи відкрито, всупереч волі ОСОБА_6 , який вимагав припинити свої протиправні дії та повернути майно, ОСОБА_3 , разом в вищевказаним, викраденим мобільним телефоном «IPHONЕ 6s», вартістю 800 гривень, сірого кольору в чохлі чорного кольору, зник з місця події, отримавши можливість розпоряджатись ним на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 завдав ОСОБА_6 майнову шкоду на суму 800 гривень.

Таким чином, дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч.4 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Крім того, 14.03.2025, приблизно о 17 годин 00 хвилин, ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», знаходячись у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючись раптово виниклим протиправним умислом та корисливим мотивом, з метою крадіжки, діючи в умовах воєнного стану, повторно, таємно викрав належний ОСОБА_7 мобільний телефон марки Samsung Galaxy A05s, чорного кольору, IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , S/N: НОМЕР_4 , вартістю 9748,00 гривень, який знаходився на у кишені куртки на вішалці в приміщенні коридору, біля вхідних дверей квартири.

Разом з викраденим майном ОСОБА_3 з місця події зник, отримавши можливість розпоряджатись ним на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , майнову шкоду на суму 9748,00 гривень.

Таким чином, дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 та ч.4 ст.186 КК України, визнав повністю, та пояснив, що він дійсно вчинив інкриміновані йому злочини при обставинах викладених в обвинувальному акті, і вони повністю відповідають фактичним обставинам скоєних ним злочинів, фактичні обставини справи не оспорював та підтвердив вищеописані та встановлені судом обставини справи, а саме: дати, час, місця вчинення інкримінованих йому злочинів, майно яким він заволодів, правову кваліфікацію своїх діянь. У скоєному щиро кається та просив суворо його не карати.

Крім того, обвинувачений в судовому засіданні зазначив, що з матеріалами кримінального провадження він знайомий в повному обсязі, жодних зауважень до зібраних доказів він не має та вважає за непотрібним досліджувати всі докази.

Крім пояснень обвинуваченого, судом було досліджено характеризуючий матеріал щодо ОСОБА_3 , яким підтверджено, що обвинувачений раніше неодноразово судимий, вищезазначене кримінальне правопорушення вчинив під час відбування умовно-достроково звільнення, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою вину у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 та ч.4 ст.186 КК України, та у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким з учасників не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності їх позицій немає, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч.3 ст.349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого ОСОБА_3 та дослідженням матеріалів характеризуючи його особу.

Зазначене повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч.1 ст.337 КПК України.

Оцінивши всебічно, повно та неупереджено дослідженні докази, які визнані судом належними, допустимими та достовірними, суд приходить до висновку, про доведеність в судовому засіданні, що в діях ОСОБА_3 дійсно є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану та ч.4 ст.186 КК України за ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, і обвинувачений дійсно винний в скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, необхідні і достатні для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченогоОСОБА_3 , згідно ст.66 КК України, суд визнає повне визнання вини, щире каяття у скоєному, повне відшкодування завданих збитків.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно ст.67 КК України, суд визнає: рецидив злочинів; вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку; вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння (за фактом крадіжки майна ОСОБА_7 )..

У пункті 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення кримінального покарання» роз`яснюється, що призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання (ст.69 КК України) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Так, при призначенні покарання за ч.4 ст.186 КК України, враховуючи наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_3 , в повному обсязі визнав свою провину і щиро кається у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, а також його особу, а саме те, що він на обліку у психіатра та нарколога не значиться, є військовослужбовцем, та реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання,суд вважає можливим призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі, нижче від найнижчої межі встановленої в санкції ч.4 ст.186 КК України.

Визначаючи обвинуваченому покарання за ч.4 ст.185 КК України, суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини, особу обвинуваченого, і вважає, що необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, покарання йому слід призначити у виді позбавлення волі в межах санкції ч.4 ст.185 КК України.

Також в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 05.06.2024 року був звільнений умовно-достроково від відбування основного покарання, призначеного за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23.12.2019 року за ч.2 ст.185, ч.2 ст.289, ч.1 ст.70 КК України, для проходження військової служби за контрактом на невідбутий строк 8 місяців 14 днів.

Згідно зі статтею 81 КК умовно-дострокове звільнення від відбування покарання застосовується під умовою того, що звільнена особа не скоюватиме протягом невідбутої частини покарання нового злочину. Тому в разі вчинення такою особою протягом строку умовно-дострокового звільнення нового злочину, суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими статтями 71 КК України.

Так, згідно ст.71 КК України та роз`яснень, які містяться в п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю, або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від не відбутої частини покарання за попереднім вироком.

Остаточно визначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, його майновий стан, те, що обвинувачений ОСОБА_3 скоїв кримінальні правопорушення під час умовно-дострокового звільнення, та вважає, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, покарання йому слід призначити у виді позбавлення волі із застосуванням ст.ст.70, 71, 81 КК України.

Постановою слідчого від 19.03.2025 року, речовим доказом визнано мобільний телефон марки Samsung Galaxy A05s 4/128, чорного кольору.

Вирішуючи питання про речові докази, суд, виходячи з положень ст.100 КПК України вважає необхідним речовий доказ по справі мобільний телефон марки Samsung Galaxy A05s 4/128, чорного кольору, після набрання вироком вважати повернутим власнику.

Арешт у кримінальному провадженні не накладався.

Процесуальні витрати на залучення експерта відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Керуючись ст.ст.100, 349, 369, 370, 371, 373, 374, 392, 393, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.4 ст.186 КК України та на підставі цих законів призначити йому покарання:

- за ч.4 ст.185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі;

- за ч.4 ст.186 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71, ст.81 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати невідбуту ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , частину покарання, призначеного вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23.12.2019 року та остаточно визначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

До набрання вироком законної сили, запобіжний захід відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою залишити без змін.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обчислювати з 25.06.2025 року, зарахувавши в строк відбуття покарання строк його тримання під вартою з моменту його фактичного затримання.

Речовий доказ по справі мобільний телефон марки Samsung Galaxy A05s 4/128, чорного кольору, після набрання вироком вважати повернутим власнику.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд міста Одеси протягом 30 днів з моменту проголошення.

Суддя ОСОБА_1