Житомирський апеляційний суд
Справа №272/822/24 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/612/25
Категорія ст.336 КК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2025 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі матеріали кримінального провадження №272/822/24 за апеляційною скаргою прокурора Бердичівської окружної прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу Андрушівського районного суду Житомирської області від 23.04.2025,

в с т а н о в и в :

цією ухвалою задоволено клопотання захисника ОСОБА_9 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із зміною обстановки та закриття кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_7 .

Звільнено ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України на підставі ст.48 КК України, у зв`язку із зміною обстановки.

Закрито кримінальне провадження №0000655 відомості про яке внесені в ЄРДР 02.07.2024 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України.

Питання про речові докази вирішено у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, як незаконну, а своїм рішенням призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції. При цьому, наголошує наявність у ОСОБА_7 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, як водія асенізаційного автомобіля КП АМР «Комсервіс», не може в даному випадку бути визнано змінами умов життєдіяльності обвинуваченого в розумінні ст.48 КК України, оскільки така обставина не існувала на момент вчинення обвинуваченим інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України та не стала для нього стримуючим фактором, який спонукав би його не вчиняти кримінальне правопорушення. Звертає увагу, що згідно матеріалів кримінального - провадження 11.06.2024 ОСОБА_10 було вчинено кримінальне правопорушення, 10.07.2024 йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, за результатами досудового розслідування, 23.07.2024 обвинувальний акт скеровано до суду. В свою чергу, відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, ОСОБА_7 отримав лише 18.10.2024, тобто на момент вчинення правопорушення обвинувачений не мав відстрочки, а отримав її лише майже через 4 місяці від події. Звертає увагу, що ОСОБА_7 у період вчинення злочину не підлягав бронюванню на підприємстві, що підтверджується відповідним листом КП АМР «Комсервіс». Вважає, що отримання ОСОБА_7 13.10.2024 у встановленому законом порядку відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, не співвідносяться з вимогами ст.48 КК України. Наголошує, що суд першої інстанції не встановив, в чому саме полягала зміна обстановки, що призвела до того, що вчинене ОСОБА_7 діяння перестало бути суспільно небезпечним, як і не навів в ухвалі переконливих підстав, які б вказували на те, що ОСОБА_7 та обстановка навколо нього зазнала таких змін, що робить маловірогідним вчинення ним нового тотожного або однорідного злочину. Підсумовуючи наведене вважає, що у суду першої інстанції не було достатніх, передбачених законом, зокрема, ст.48 КК України, підстав для висновку про втрату обвинуваченим суспільної небезпечності, внаслідок чого, не було об`єктивних підстав для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із зміною обстановки, а тому суд допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що відповідно до п.4 ч.1 ст.409 КПК України є підставою для скасування ухвали суду з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, яка підтримала подану апеляційну скаргу, заперечення обвинуваченого щодо задоволення поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, а також вирок суду в межах, передбачених, ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КІІК України.

Згідно ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції не в повній мірі дотримався вказаних вимог кримінально-процесуального закону.

Як убачається з матеріалів справи №272/822/24, в провадженні Андрушівський районного суду Житомирської області перебувало кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України.

23.04.2025 в судовому засіданні суду першої інстанції захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_9 подав клопотання про звільнення свого підзахисного від кримінальної відповідальності, передбаченої ст.336 КК України, на підставі ст.48 КК України у зв`язку із зміною обстановки.

Задовольняючи зазначене клопотання, суд першої інстанції послався на довідку КП Андрушівської міської ради «Комсервіс», згідно якої обвинувачений ОСОБА_7 працює в КП АМР «Комсервіс» водієм асенізаційного автомобіля та на повідомлення про бронювання за заявою №27027, згідно якого ОСОБА_7 має статус заброньованого до 21.02.2026, таким чином, останньому надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на строк проведення мобілізації (а.п.69, 85), тому вчинене ним діяння (ст.336 КК України) втратило суспільну небезпечність, що є підставою для застосування положень ст.48 КК України

Однак, на переконання суду апеляційної інстанції, таке рішення суду першої інстанції не ґрунтується на вимогах Закону.

Перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, суд апеляційної інстанції вважає, що вони є обґрунтованими.

Відповідно до ст.413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню; застосування закону, який не підлягає застосуванню; неправильне тлумачення закону, який суперечить його точному змісту; призначення більш суворого покарання, ніж передбачено відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно ж до ст.48 КК України, особу, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

Відповідно до змісту ст.48 КК України, роз`яснень, даних в п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України №12 вiд 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи вiд кримінальної відповідальності», для застосування ст.48 КК України необхідно встановити, що після вчинення злочину обстановка змінилася таким чином, що сама особа або обстановка навколо неї зазнала змін, які унеможливлюють вчинення нею нового злочину.

Крім того, згідно до ст.48 КК України передумовою для звільнення особи вiд кримінальної відповідальності є вчинення нею вперше кримінального проступку або нетяжкого злочину.

В свою чергу, підставами для звільнення особи вiд кримінальної відповідальності є втрата діянням суспільної небезпечності внаслідок зміни обстановки або втрати особою внаслідок зміни обстановки суспільної небезпечності.

Тлумачення положень ст.48 КК України вимагає від суду встановлення не формальних, а реальних і об`єктивних змін у житті особи чи в суспільних умовах, які свідчать про те, що вона перестала бути небезпечною або саме діяння втратило суспільну небезпечність.

Як наголошується у правових позиціях Верховного Суду, «зміна обстановки» має охоплювати саме ті фактори, що радикально знижують або усувають ризик повторного вчинення кримінальних правопорушень наприклад, стійке працевлаштування, тривале лікування від залежності, розрив зв`язків із кримінальним оточенням, докорінна зміна способу життя.

Під зміною обстановки, внаслідок якої особа, яка вчинила злочин, перестає бути суспільно небезпечною, слід розуміти об`єктивні зміни умов життєдіяльності такої особи, які позитивно і суттєво впливають на неї і свідчать про те, що вона не вчинятиме кримінально караних діянь у майбутньому (принаймні подібних вже вчиненому).

Фактами об`єктивної зміни зовнішньої обстановки, яка оточує винного, можуть визнаватися зокрема: призов на строкову військову службу; зміна постійного місця проживання і розірвання зав`язків з «кримінальним» оточенням; працевлаштування раніше не працюючого; тяжка хвороба або нещасний випадок, внаслідок чого особа стала інвалідом; залучення особи до конфіденційної співпраці з правоохоронними органами, тощо.

У новому оточенні морально-юридична оцінка конкретної особи істотно змінюється, а тому втрачається доцільність застосування щодо винного у злочині заходів кримінально-правової репресії.

Однак, суд першої інстанції, звільняючи ОСОБА_7 вiд кримінальної відповідальності за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, на підставі ст.48 КК України, не звернув уваги на те, що перелічені обставини (підстави) в оскаржуваному рішенні щодо зміни обстановки мали місце фактично через 4-и місяці після вчинення зазначеного правопорушення (10.06.2024 дата вчинення 21.10.2024 отримання відстрочки, а.п.4, 69). При цьому, на час вчинення інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення обвинувачений ОСОБА_7 не підлягав, що підтверджується відповідним листом ( а.п.43).

Також, зазначаючи, що обвинувачений 13.10.2024 у встановленому законом порядку отримав відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, суд першої інстанції звертає увагу на такі зміни в житті обвинуваченого ОСОБА_7 (відстрочка), у зв`язку з якими втрачається доцільність застосування до останнього заходів кримінально-правового впливу.

Разом з цим, в супереч вимогам ст.48 КК України, ухвала суду першої інстанції на думку апеляційного суду не містить вказівок на об`єктивні обставини, що вказують на зміну обстановки в даному випадку.

Так, за встановлених обставин ухилення від призову за мобілізацією обвинуваченого ОСОБА_7 , яке виразилось в не прибутті останнього без поважних причин на 07 год. 30 хв. 11.06.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , для відправки у команду по мобілізації, залишається кримінально караним діянням.

Жодних відомостей, що вказують на втрату суспільної небезпеки особою обвинуваченого в ході судового розгляду не встановлено. Отримання обвинуваченим відстрочки не дають обґрунтованих підстав вважати, що ОСОБА_7 настільки змінився чи змінилась обстановка навколо нього, що він перестав бути суспільно-небезпечною особою, як і не мінімізує вчинення в подальшому ним нового тотожного або однорідного кримінального правопорушення.

Таким чином, при звільненні вiд покарання ОСОБА_7 судом допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст.48 КК України), а саме застосування закону, який не підлягає застосуванню, що є підставою для скасування ухвали відповідно до п.4 ч.1 ст. 409, ст. 413 КПК України, а тому необхідно задовольнити апеляційну скаргу прокурора, скасувати ухвалу з призначенням нового розгляду провадження у суді першої інстанції.

Під час нового розгляду суду першої інстанції необхідно врахувати викладене, провести розгляд відповідно до вимог КПК України, і постановити законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Андрушівського районного суду Житомирської області від 23.04.2025, якою звільнено ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України на підставі ст.48 КК України, у зв`язку із зміною обстановки, та закрито кримінальне провадження №0000655 відомості про яке внесені в ЄРДР 02.07.2024 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, - скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді :