справа № 462/9066/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2025 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції в залі суду у м.Львові кримінальне провадження №0000417 від 30.03.2025 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кам`янець-Подільський Хмельницької області, українця, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, востаннє 30.05.2025 Галицьким районним судом м. Львова за ч. 4 ст.185, ч.1 ст. 357, ч.1 ст.361, ч.2 ст.361, ч.4 ст.190 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, востаннє 30.05.2025 Галицьким районним судом м. Львова за ч. 4 ст.185, ч.1 ст. 357, ч.1 ст.361, ч.2 ст.361, ч.4 ст.190 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, на шлях виправлення не став, належних висновків не зробив та у березні 2025 року у м.Львові в умовах воєнного стану, повторно вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) та привласнення з корисливих мотивів офіційного документу (банківської карти), вчинених за наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 27.03.2025, більш точний час та місце досудовим розслідуванням не встановлені, але не пізніше 23.30 год, перебуваючи на території Головного Залізничного вокзалу м.Львова, що за адресою: м.Львів, пл.Двірцева, 1, знайшов раніше загублену потерпілим ОСОБА_5 банківську картку № НОМЕР_1 , що відкрита у АТ «Укрсиббанк» на ім`я потерпілого.

Усвідомивши, що виявлена ним банківська картка належить іншій особі та є офіційним документом, ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне привласнення офіційного документа (банківської картки) з корисливих мотивів, привласнив банківську картку № НОМЕР_1 , що відкрита у АТ «Укрсиббанк» та належить ОСОБА_5 , яка у відповідності до норм ст.1 Закону України «Про інформацію», п.1, п.З ст.36 Закону України «Про платіжні послуги», ст.51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», п.1 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» - є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, засобом доступу до банківського рахунку, завідомо розуміючи, що дана банківська картка є чужою та використовується для доступу до чужого банківського рахунку, де зберігаються грошові кошти, та маючи намір на викрадення таких коштів, 28.03.2025 у період часу з 01.19 год по 11.14 год здійснив розрахунок за продукти харчування та інші послуги за допомогою безконтактної дії «PayPass» на загальну суму 47204 гривень 76 копійок.

Окрім цього, ОСОБА_4 у період часу з 01.19 год по 11.14 год 28.03.2025, перебуваючи у приміщеннях наступних торгових точок, а саме: ломбарду «Єв.Ро.Фінанс», що за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 167; аптеки «Подорожник», що за адресою: м. Львів, вул.Братів Міхновських,18; магазину «Близенько», що за адресою: м. Львів, вул. Братів Міхновських,23; АЗС «ВОГ», що за адресою: м. Львів, вул. Чорновола, 107; АЗС «ВОГ», що за адресою: м. Львів, вул. Чорновола, 10; АЗС «ВОГ», що за адресою: м. Львів, вул. Кузневича, 5; кафе «Ilovekebab», що за адресою: м. Львів, вул.Чернівецька, 11; ТзОВ «Сільпо-Фуд», що за адресою: м. Львів, вул.Городоцька, 179, та інших невстановлених під час досудового розслідування закладах торгівлі та надання послуг на території м.Львова, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, з метою особистого збагачення, діючи умисно, таємно, повторно, керуючись корисливим мотивом та бажаючи збагатитись за рахунок чужого майна, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи протиправність своїх дій і бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, за допомогою банківської картки № НОМЕР_1 , що відкрита у АТ «Укрсиббанк» та належить ОСОБА_5 , завідомо розуміючи, що дана банківська картка є чужою та використовується для доступу до чужого банківського рахунку, де зберігаються грошові кошти та, маючи намір на викрадення таких коштів, здійснив розрахунок за товари за допомогою безконтактної дії «PayPass» на загальну суму 47204 гривень 76 копійок, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на вказану суму.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, передбачених ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України, при вищезазначених обставинах визнав повністю та підтвердив обставини вчинення ним кримінальних правопорушень, при цьому ствердив, що дійсно він 28.03.2025 на площі Двірцевій, 1 у м.Львові привласнив з корисливих мотивів знайдену банківську платіжну картку, яка належала потерпілому, якою в подальшому розраховувався у закладах торгівлі та надання послуг на території м.Львовадля придбання товарів. У вчиненому щиро розкаюється та просив суворо не карати.

Потерпілий у судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяви, в якій просить проводити розгляд кримінального провадження за його відсутності, зазначивши, що при призначенні покарання обвинуваченому покладається на розсуд суду.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження судом визнано недоцільним дослідження доказів у справі щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що сторони правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає; останнім судом було роз`яснено, що у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За викладених вище обставин суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч.4 ст.185 КК України, за обставин, встановлених судом.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 357 КК України, оскільки він привласнив офіційний документ, вчинене з корисливих мотивів; за ч. 4 ст. 185 КК України, так як він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу винного.

При призначенні покарання обвинуваченому суд бере до уваги ступінь суспільної небезпеки вчинених ним кримінальних правопорушень, які, відповідно до ст. 12 КК України, є проступком та тяжким злочином, враховує відомості про особу обвинуваченого, який раніше судимий за злочини проти власності, не працює, на обліках в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи характер та ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який раніше судимий за злочини проти власності, обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття, відсутність обставин, шо обтяжують покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у межах санкцій ч.1 ст.357 КК України у виді обмеження волі та ч.4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, із застосуванням при призначенні покарання за сукупністю злочинів принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим.

На думку суду, саме таке покарання відповідатиме гуманності, справедливості, не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечує співрозмірність діяння та кари, відповідає таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Окрім цього, враховуючи, що дане кримінальне правопорушення ОСОБА_4 вчинив до постановлення вироку Галицьким районним судом м. Львова від 30 травня 2025 року, суд вважає за необхідне остаточне покарання обвинуваченому призначити на підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більше суворим.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Питання щодо речових доказів у кримінальному проваджені суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого у даному кримінальному провадженні не обирався.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання:

-за ч. 1 ст. 357 КК України у виді 1 року обмеження волі;

-за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Галицького районного суду м.Львова від 30 травня 2025 року, більш суворим покаранням за даним вироком, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не обирався.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 10 грудня 2025 року.

Зарахувати ОСОБА_4 у строк відбування покарання часткове відбуте ним покарання за вироком Галицького районного суду м.Львова від 30 травня 2025 року у період з 10 квітня 2025 року до 10 грудня 2025 року.

Речові докази: компакт-диски із відеозаписами з камер спостереження - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Залізничний районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 349 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: