Провадження № 1-кп/522/1103/25
УХВАЛА

24 листопада 2025 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу в рамках розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000415 від 04.06.2024 року відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Одеси, громадянки України, із середньою освітою, офіційно не працевлаштованої, заміжньої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні№0000415 від 04.06.2024 року відносноОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 21.06.2024 року відносно ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з альтернативою сплати застави у сумі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 121120,00 гривень, який в подальшому було продовжено ухвалою суду.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 17.10.2025 року відносно ОСОБА_3 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, визначено заставу у сумі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 90840,00 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок гривень 00 коп.) гривень.

Захисник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 надав до суду клопотання про зміну відносно обвинуваченої запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт у нічний час доби, посилаючись на те, що ризики прокурором не доведені.

Обвинувачена ОСОБА_3 підтримала клопотання захисника, просила задовольнити.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність, що передбачає недопущення ув`язнення особи до засудження її компетентним судом, (пп. «а» п. 1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Вимоги ч. 1 ст. 183 КПК України передбачають, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 КК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у його «пілотному» рішенні у справі «Харченко проти України» (у справах «Третьяков проти України» та «Єлоєв проти України») зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

Так, у відповідності до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу, прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведене обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

У судовому засіданні прокурором доведені вищезазначені ризики, однак стороною обвинувачення не доведено, що станом на теперішній час більш м`який запобіжний захід не здатен забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченої.

Суд встановив, що ОСОБА_3 обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачене основне покарання у вигляді позбавлення волі до 10 років з конфіскацією майна, є офіційно не працевлаштованою особою, заміжньою, яка не має на утриманні неповнолітніх дітей та/або непрацездатних батьків.

Крім того, судом враховується, що судовий розгляд у даному кримінальному проваджені ще не розпочатий, у зв`язку з чим судом згідно із засадою безпосередності дослідження показань, встановленою ст. 23 КПК України, не допитана обвинувачена та свідки, тому, знаходячись на свободі, вона може незаконно на них впливати.

Вказані обставини свідчать, що наявні достатні підстави вважати, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 у виді тримання під вартою, на даний час не зникли, оскільки є підстави вважати, що на даний час обвинувачена ОСОБА_3 , перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення, що було доведено прокурором у судовому засіданні.

Вирішуючи питання про зміну запобіжного заходу, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для зміни раніше обраного запобіжного заходу, та умови, за яких така зміна можлива.

Суд встановив, що ОСОБА_3 є уродженкою м. Одеси, громадянкою України, із середньою освітою, офіційно не працевлаштованою, заміжньою, має зареєстроване місце проживання, раніше не судимою.

Крім того, згідно з випискою із медичної карти амбулаторного хворого №22873 від 10.04.2024 року ОСОБА_3 діагностовано: ВІЛ, хронічна ЕБВ інфекція, гепатит С, рецидивуючий кандидоз (молочниця) ротової порожнини. Також згідно відомостей ДУ «Інститут травматології та ортопедії НАМН» у пацієнта ОСОБА_3 наявний хронічний гематогенний остеомієліт правої променевої кістки; патологічний перелом правої променевої кістки з кутовою деформацією.

На підставі викладеного, дослідивши медичні висновки, суд при розгляді клопотання про зміну запобіжного заходу враховує стан здоров`я обвинуваченої ОСОБА_3 , яка страждає на тяжкі хвороби, які входять до переліку хвороб, затверджених у наказі Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі» (із змінами від 23.09.2021 №3373/5/2031), що є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання.

Суд також враховує, що ОСОБА_3 не судима, раніше від органів досудового розслідування та суду не ухилялася, а також її поведінку після вчинення інкримінованого правопорушення, а саме те, що остання не вживала заходів щодо ухилення від слідства, надала покази та повідомила відомі їй обставини.

Згідно частини другої ст. 3 Конституції України забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Стаття 29 Конституції України гарантує, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Окрім цього, рішенням ЄСПЛ у справі Орловський проти України, засудженого за вчиненого ряду особливо тяжких злочинів, було встановлено порушення п. 3 ст. 5 Конвенції - право на судовий розгляд протягом розумного строку або на звільнення під час розгляду справи з гарантією явки в судове засідання.

Згідно рішень ЄСПЛ у справі Панченко проти Росії ризик втечі не повинен оцінюватися тільки на підставі суворості покарання, яке може слідувати; Бегчіев проти Молдови - ризик втечі повинен оцінюватися в світлі таких факторів, як характер людини, його моральні принципи, наявність місця проживання і роботи, сімейні узи, будь-які інші зв`язки з країною, в якій ведеться його переслідування; справа Ньюмейстер проти Австрії - ризик втечі неминуче знижується з плином часу, проведеного в ув`язненні; Ідалов проти Росії, Гаріцкі проти Польщі, Храіді проти Німеччини, Іліжков проти Болгарії - серйозність майбутнього покарання є релевантною обставиною при оцінці небезпеки втечі обвинуваченого, сама по собі тяжкість звинувачення не може служити виправданням тривалого попереднього ув`язнення, що також знайшло своє відображення в рішенні Конституційного Суду України від 08 липня 2003 року №14-рп/2003.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 перебуває під вартою з 20.06.2024 року, тобто 1 рік 5 місяців, що, на думку суду, суттєво знижує ризик втечі.

Таким чином, суд вважає, що необхідності обмеження права обвинуваченої ОСОБА_3 на свободу шляхом її утримання під вартою, передбаченого кримінальним процесуальним законом України та ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, на даній стадії судового розгляду, з урахуванням конкретних обставин справи, на даний час немає та прокурором не доведено, а отже, приходить до висновку про те, що на даній стадії судового провадження запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту,з покладенням на обвинувачену ОСОБА_3 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, в повній мірі забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченої та забезпечить запобігання настання ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченої ОСОБА_3 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 31, 32, 177-178, 201, 350, 369-372 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити частково.

Змінити, обраний відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , за виключенням необхідності отримання невідкладної медичної допомоги та/або у разі оголошеної повітряної тривоги з метою перебування в укритті, строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 22.01.2026 року включно.

Відповідно до ст. 202 КПК України обвинувачена ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягає негайному звільненню з-під варти та зобов`язується невідкладно прибути до місця свого проживання.

Покласти на обвинувачену ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки строком на 2 (два) місяці, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

1) цілодобово не залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 ;

2) прибувати за кожною вимогою до суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання, місця роботи, номеру засобу зв`язку;

4) не відлучатися з міста Одеси без дозволу суду;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт, інші документи, що дають право на виїзд/в`їзд з України;

6) утримуватись від спілкування із особами допитаними як свідки в рамках даного кримінального провадження, а саме з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .

Строк дії обов`язків визначити до 22.01.2026 року включно.

Виконання ухвали та контроль за поведінкою обвинуваченого покласти на ГУНП в Одеській області, якому відповідно до вимог ч. 4 ст. 181 КПК України необхідно негайно поставити обвинуваченого на облік, про що повідомити суд.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору, направити уповноваженій особі місця ув`язнення обвинуваченого та відповідній посадовій особі ГУНП в Одеській області.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали.

Роз`яснити обвинуваченій ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що відповідно до ч. 2 ст. 179 КПК України у разі невиконання нею умов запобіжного заходу у виді домашнього арешту або покладених на неї обов`язків, до неї може бути застосований більш суворий запобіжний захід і на неї може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 394 КПК України.

Повний текст ухвали проголошено 27.11.2025 року о 12 год. 55 хв.

Суддя ОСОБА_1