Житомирський апеляційний суд
Номер провадження №11-сс/4805/732/25
Категорія ст.422 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2025 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі матеріали кримінального провадження №0001563 від 06.10.2025 за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 08.10.2025,

в с т а н о в и в:

Зазначеною ухвалою застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 03.12.2025 включно.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить змінити ухвалу слідчого судді в частині не визначення застави та прийняти в цій частині нове рішення, визначивши заставу у мінімальному розмірі з покладанням обов`язків на ОСОБА_8 відповідно до ст.194 КПК України. При цьому, зазначає, що ризики на які посилається орган досудового розслідування відповідно до ст.177 КПК України щодо ОСОБА_8 в даному кримінальному провадженні є мінімальними. Наголошує, що судом першої інстанції при застосовані норм ч.4 ст.183 КПК України порушено матеріальне право та не визначено заставу в даному кримінальному провадженні. Так, судом не враховано в повній мірі те, що ОСОБА_8 є військовослужбовцем ЗСУ, командир гранатометного взводу, має посвідчення НОМЕР_1 від 02.06.2017 року, раніше до кримінально відповідальності не притягувався, в 2023 році отримав Почесну Грамоту. Звертає увагу і на те, що в серпні 2022 отримав вогнепальне кульове наскрізне поранення лівого передпліччя, посттравматичне ураження, контузія n.medianus ліворуч, перебував на лікуванні в КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги», в подальшому перебував в Головному військовому клінічному госпіталі», тривалий період проходив лікування та обстеження в місті Житомирі, має психічні та поведінкові розлади. В період з 24.04.2024 року по 26.06.2025 рік перебував у програмі замісної підтримувальної терапії на базі амбулаторного відділення КНП «ОМСЦ» ЖОК. Звертає увагу, що відповідно до довідки наданої 30.04.2024 року КНП «Обласний медичний спеціалізований центр» Житомирської обласної ради, ОСОБА_8 необхідно отримувати контрольовану дозу препарату, тому пацієнт повинен щоденно бути присутнім за адресою: м.Житомир, вул.В. бердичівська,70. Наголошує, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є лише засобом забезпечення процесуальної поведінки підозрюваного під час проведення досудового розслідування та судового провадження, а не мірою відповідальності за скоєне, а тому тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, в якому обвинувачується особа, не може бути домінуючим критерієм для обрання запобіжного заходу. Крім того, кримінальне правопорушення за ч.2 ст.345 КК України віднесено до нетяжкого кримінального правопорушення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 на підтримку поданої апеляційної скарги, заперечення прокурора щодо задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу слідчого судді в межах, передбачених, ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню з таких підстав.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в порядку Глави 18 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування такого запобіжного заходу, або відмови у його задоволенні.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Слідчий суддя, суд, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, згідно із ст.178 КПК України та зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваній особі у разі визнання її винною у вчиненні кримінального правопорушення, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, застосовуючи запобіжній захід у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 не в повній мірі дотримався вказаних вимог кримінально-процесуального закону.

Як вбачається з матеріалів провадження №295/14185/25, Житомирським РУП №1 ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000567 від 06.10.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України.

Згідно змісту клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що 06.10.2025 близько 20 год. 40 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи за кермом автомобіля, не виконав вимог працівника поліції, почав рух автомобіля, здійснив наїзд на працівника поліції, чим спричинив останньому легкі тілесні ушкодження при виконанні ним службових обов`язків.

В рамках даного кримінального провадження 06.10.2025 ОСОБА_8 було затримано в порядку ст.208 КПК України та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України.

08.10.2025 слідчий СВ Житомирського РУП №1 звернувся до відповідного слідчого судді з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За результатами судового розгляду клопотання слідчим суддею постановлено оскаржуване рішення.

В обґрунтування слідчий суддя в оскарженій ухвалі зазначив, що враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, у якому підозрюється останній, докази, на які посилається у клопотанні слідчий, встановлену наявність процесуальних ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України (переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, як і вчинити інше кримінальне правопорушення), тому застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим.

Вимогами ст.ст.176, 178, 183 КПК України, визначено що тримання під вартою є виключним запобіжним заходом і застосовується лише, якщо жоден із інших більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам передбаченим ст.177 КПК України.

Однак, під час апеляційного перегляду оскарженої ухвали встановлено, що зазначені вимоги закону при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 не були дотримані в повному обсязі.

При цьому, матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості саме для встановлення вини чи її відсутності у особи у вчиненні злочину та остаточної кваліфікації її дій, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Наявні у провадженні докази, на думку апеляційного суду, вказують на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення, у об`ємі, як того вимагає закон, на момент вирішення питання про застосування запобіжного заходу, виходячи із критеріїв «розумної підозри», тобто наявності фактів і іншої інформації, яка могла б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_8 міг вчинити кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.345 КК України.

Разом з цим, визначаючи запобіжній захід щодо підозрюваного ОСОБА_8 у вигляді найбільш суворого запобіжного заходу, слідчий суддя не врахував дані про його особу, не перевірив наявність у клопотанні слідчого обґрунтування неможливості запобігання заявленим ризикам, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів та не навів відповідне обґрунтування у своїй ухвалі, як того вимагають положення ст.ст.178, 194, 196 КПК України.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Отже, наявність підстав для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою має бути ретельно перевірено, існування ризиків негативної поведінки особи чітко наведені та проаналізовано питання щодо можливості застосування альтернативного запобіжного заходу. При цьому, сама по собі тяжкість кримінального правопорушення не може бути підставою для тримання особи під вартою, що слідує із усталеної практики Європейського суду з прав людини.

Суд апеляційної інстанції враховує вимоги ст.5 Конвенції, правову позицію ЄСПЛ у рішенні від 12.01.2012 р. у справі «Тодоров проти України», відповідно до якої «для продовження тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку».

Висновок слідчого судді про неможливість застосування до ОСОБА_8 іншого більш м`якого запобіжного заходу не аргументований, носить формальний характер.

Оскаржена ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляд тримання під вартою суперечить положенням п.3 ч.2 ст.183 КПК України.

Як вважає суд апеляційної інстанції, розглядаючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу тримання під вартою, слідчий суддя дійшов неправильного висновку про наявність ризиків, які б свідчили про намагання ОСОБА_8 ухилятись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, як і вчинити інше правопорушення.

Висновки слідчого судді суперечать положенням Європейської конвенції з прав людини. Зокрема, у справі «Бойченко проти Молдови» (Boicenco v Moldova), 41088/05 від 11 липня 2006 року щодо обов`язковості наведення конкретних мотивів Європейський Суд з прав людини констатував порушення п.3 статті 5 Конвенції вказавши, що суди, ухвалюючи рішення про тримання заявника під вартою, посилалися на відповідну норму закону, не вказуючи підстав, з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, ніби заявник може перешкоджати провадженню у справі, переховуватись від правосуддя або скоювати нові злочини.

В даному випадку, слідчим суддею належно не було враховано, що ОСОБА_8 визнає свою вину в інкримінованих діях (підтверджено в суді апеляційної інстанції), факту того, що конфлікт між працівником поліції та підозрюваним (був в пригніченому стані) виник через образу останнього на працівника поліції, активно сприяє органу досудового розслідування (підтверджено в суді апеляційної інстанції), є військовослужбовцем - командиром гранатометного взводу, має посвідчення НОМЕР_1 від 02.06.2017 (а.п.41), має поранення, проходить на даний час лікування, раніше до кримінально відповідальності не притягувався (а.п.22), має почесні грамоти від Житомирської ОВА та командира в/ НОМЕР_2 (копії перебувають в матеріалах провадження), має місце проживання, отримує відповідне лікування в зв`язку з розладами психіки.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що під час розгляду клопотання слідчий суддя дав неповну (передчасну) оцінку наявним у провадженні обставинам, через що безпідставно дійшов висновку про необхідність застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а з урахуванням сукупності даних про особу підозрюваного адекватним запобіжним заходом, який зможе забезпечити виконання процесуальних рішень та забезпечить належну поведінку підозрюваного, на думку апеляційного суду, може бути домашній арешт з встановленням заборони залишати місце проживання цілодобово, з покладенням на останнього відповідних процесуальних обов`язків.

Покладені обов`язки, а також перебування під цілодобовим арештом суттєво зменшать ризики на, які послався слідчий у своєму клопотанні про обрання запобіжного заходу та буде відповідати меті обраного запобіжного заходу.

Таким чином, враховуючи дані про особу підозрюваного, незначний ступінь ризиків, які існують у даному кримінальному провадженні та недоведеність прокурором, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не здатний запобігти вказаним ризикам, апеляційний суд вважає, що ухвалу слідчого судді слід скасувати та постановити нову, якою частково задовольнити клопотання слідчого та застосувати альтернативний запобіжний захід, який зможе запобігти заявленим у кримінальному провадженні ризикам, а саме цілодобовий домашній арешт за місцем проживання, з покладанням відповідних процесуальних обов`язків.

На думку апеляційного суду, саме вказаний запобіжний захід є необхідним у зазначеному кримінальному провадженні, буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного, як і забезпечить швидке та повне проведення досудового розслідування, а також виконання підозрюваним процесуальних обов`язків

Керуючись ст.ст.376 ч.2, 404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 08.10.2025, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 03.12.2025 включно, без визначення застави, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 задовольнити частково.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , на строк до 03.12.2025.

В порядку ст.194 КПК України покласти на ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за викликом;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт та інші документи, які дають право для виїзду за кордон.

Строк дії обов`язків до 03.12.2025 включно.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді :