справа № 278/6884/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2025 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому у кримінальному провадженні№ 0000853 від 07.12.2024 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Озерне Житомирського району Житомирської області, громадянина України, з середньою освітою, тимчасово не працюючого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, а саме:

- 09.04.2009 Житомирським районним судом Житомирської області за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном на 3 роки;

- 20.08.2010 Житомирським районним судом Житомирської області за ч.3 ст.296, ч.1 ст.71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

- 19.09.2014 Житомирським районним судом Житомирської області за ч.2 ст.185, ст.ст. 75, 76 КК України до 2 років обмеження волі, зі звільненням від відбування покарання та іспитовим строком - 2 роки.

- Ухвалою Житомирського районного суду 15.05.2015 іспитовий строк скасовано та направлено для відбування покарання у виді обмеження волі;

- 20.11.2017 Житомирським районним судом Житомирської області за ст. 124 КК України до 2 років 6 місяців обмеження волі;

- 26.09.2024 Житомирським районним судом Житомирської області за ч. 1 ст.382, ст. 75 КК України до 2 років позбавлення волі, зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Житомирського районного суду Житомирської області перебуває кримінальне провадження № 0000853 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_3 строком на 60 діб, оскільки обвинувачений ОСОБА_3 . У судові засідання не з`являється, ігнорує виклики до суду, що свідчить про те, що останній ухиляється від явки до суду.

Відповідно до положень ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

На думку сторони обвинувачення, щодо ОСОБА_3 існують наступні ризики: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Органом досудового розслідування здобуті дані щодо наявності ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_3 , не має постійного джерела прибутку, оскільки не працює, не має міцних соціальних зв?язків, оскільки неодружений та неповнолітніх дітей на утримання не має.

Крім того, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачена кримінальна відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років за ч. 3 ст. 382 КК України. Передбачаючи невідворотність покарання за вчинення злочину у вигляді позбавлення волі на вказаний строк що може мати наслідком перебування в місцях позбавлення волі, ОСОБА_3 свідомо ухиляється від явки до суду, ігноруючи вручені йому судові повістки, що також свідчить про спроби переховування від органів досудового розслідування та від суду. Також ОСОБА_3 неодноразово не з`являвся до суду без поважних на те причин, про причини своєї неявки суд не повідомляв. Окрім того, ОСОБА_3 оголошувався у розшук.

Окрім того, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення під час іспитового строку, призначеного за іншим вироком, що в свою чергу свідчить про те, що у випадку визнання його винним, останньому буде призначено безальтернативне покарання у виді реального позбавлення волі без можливості застосувати іспитовий строк.

Слід зважати на те, що обвинувачений ОСОБА_3 особисто знайомий зі свідками у кримінальному провадженні, оскільки в ході відкриття матеріалів досудового розслідування у порядку ст. 290 КПК України, останньому стали відомі їх анкетні дані та номери мобільних телефонів, а тому існує ризик передбачений п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме незаконного впливу зі сторони ОСОБА_3 на свідків з метою побудови власної версії захисту та виправдання своїх дій.

Окрім того, ОСОБА_3 може вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки не зважаючи на те, що він неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за керування транспортними засобами без наявних у нього водійських прав, та подальше притягнення у зв?язку із цим до кримінальної відповідальності, останній продовжує керувати транспортними засобами всупереч рішенню суду, що прямо свідчить про можливість вчинення нових правопорушень.

Так, моніторингом інтернет-ресурсу «Судова влада» встановлено, що ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за керування транспортними засобами - 17.06.2025 (судова справа №278/2550/25), 10.06.2025 (судова справа № 278/1480/25), 19.12.2024 (судова справа № 278/5837/24).

Таким чином, наявність вищевказаних ризиків обумовлює необхідність у обранні ОСОБА_3 виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Даний вид запобіжного заходу необхідно застосувати до ОСОБА_3 виходячи не з каральних міркувань, а лише з метою виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам передбачених п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

У судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання та просив його задовольнити; у разі визначення розміру застави вважав достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Захисник ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора; наголосила, що у обвинуваченого наявні міцні соціальні зв`я'зки, він проживає з батьком та працює неофіційно, крім того, суд може обмежете його право спілкуватись зі свідками; просила застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Обвинувачений підтримав думку свого захисника.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку клопотання прокурора задовольнити з наступних підстав.

31.07.2025 року ухвалою суду було застосовано привід до обвинуваченого ОСОБА_3 . Привід виконаний не був.

11.09.2025 року судом було оголошено розшук обвинуваченого ОСОБА_3 із застосуванням до нього приводу для забезпечення його явки до суду у приміщення Житомирського районного суду Житомирської області та зупинено провадження у справі. Після його доставлення до суду, в подальшому повторно ухилився від явки до суду.

Відтак 22.09.2025 року ухвалою суду було повторно оголошено розшук обвинуваченого із наданням дозволу на його затримання з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За змістом ст.ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

У відповідності до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у інкримінованому вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх обставин підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Окрім цього, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до вимог п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

На переконання суду, надані стороною обвинувачення докази доводять обставини, які свідчать, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Крім того, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за вчинення якого, зокрема передбачено покарання від п`яти до восьми років позбавлення волі.

Крім того, суд приймає до уваги доводи прокурора про те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення під час іспитового строку, призначеного за іншим вироком, що в свою чергу свідчить про те, що у випадку визнання його винним, останньому буде призначено безальтернативне покарання у виді реального позбавлення волі без можливості застосувати іспитовий строк.

Так, ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України, за вчинення якого, зокрема передбачено покарання від п`яти до восьми років позбавлення волі, злісно переховується від суду, може незаконного впливати на свідків, може вчиняти нові кримінальні правопорушення, що у сукупності свідчить про обґрунтування наведених прокурором ризиків, визначених статтею 177 КПК України.

За таких обставин, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, суд вважає обґрунтованими доводи прокурора про необхідність застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для нейтралізації зазначених вище ризиків, тому необхідно продовжити останньому строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 60 днів.

Між тим, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Враховуючи наведені вище підстави та обставини, суддя з огляду на надані йому дискреційні повноваження дійшов висновку про можливість визначення застави у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту його фактичного затримання, що передбачено ч. 2 ст. 197 КПК України.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197 КПК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про застосування обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб до 21.12.2025 року (включно).

Відповідно до ч. 5 ст.182, ч.3 ст.183 КПК України, з урахування наведених в ухвалі обставин, що характеризують обвинуваченого ОСОБА_3 , визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 60560,00 грн, у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самою обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Житомирського районного суду Житомирської області (для зарахування коштів, внесених у вигляді застави), у разі внесення якої звільнити ОСОБА_3 з-під варти.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_3 вважається таким, що до нього застосовано запобіжний захід у вигляді застави. Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом строку дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- прибувати за кожним викликом до суду при розгляді кримінального провадження № 0000853 від 07.12.2024;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, про зміну свого місця проживання;

- утриматися від спілкування у будь-якій формі зі свідками у кримінальному провадженні щодо обставин вчинення інкримінуємого кримінального правопорушення, за винятком участі підозрюваного у проведенні відповідних слідчих (процесуальних дій);

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених суддею, у разі внесення застави визначити два місяці з моменту внесення застави.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1