В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 338/1374/25

19 листопада 2025 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі : головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю : секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Богородчани кримінальне провадження № 0000142 про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львів, жителя АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, не працюючого, розлученого, раніше судимого вироком Богородчанського районного суду від 10 жовтня 2019 року за ч.1 та ч. 2 ст. 259 КК України до покарання у виді 2 років 1 місяця позбавлення волі, вироком Богородчанського районного суду від 12 вересня 2025 року за ч.1 ст. 129 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі, громадянина України, за ч.1 ст.382 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_5 вчинив умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

Кримінальне правопорушення скоєно за таких обставин.

Постановою Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 12 листопада 2024 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 40800 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років.

Проте, ОСОБА_5 , будучи належним чином ознайомленим із вказаною постановою та маючи реальну можливість виконувати її в частині позбавлення права керування транспортними засобами, продовжив систематично керувати транспортним засобом, повністю ігноруючи судове рішення, яке набрало законної сили.

Так, ОСОБА_5 , маючи умисел на невиконання судового рішення та повністю його ігноруючи, достовірно знаючи про наявність вказаної постанови, діючи умисно, 09 січня 2025 року керував транспортним засобом марки «Nissan Primera», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на вулиці Шевченка у с. Похівка Богородчанської територіальної громади Івано-Франківського району Івано-Франківської області, у зв`язку із чим працівниками поліції винесено постанова про накладення на нього адміністративного стягнення серії БАД № 884525 від 10 січня 2025 року за ч.1 та ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Окрім того, ОСОБА_5 , продовжуючи свою злочинну діяльність охоплену єдиним умислом та спрямовану на систематичне невиконання судового рішення від 12 листопада 2024 року, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, керував транспортним засобом марки «Nissan Primera», реєстраційний номер НОМЕР_1 , а саме: 16 липня 2025 року та 18 липня 2025 року був зафіксований під час руху вказаним транспортним засобом відеокамерами, які здійснюють фіксацію дорожнього руху в селі Похівка.

В судовому засіданніОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, підтвердив викладені в обвинуваченні обставини. Зазначив, що дійсно постановою Богородчанського районного суду від 12 листопада 2024 року його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 40800 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років. Вказану постанову він не оскаржував й вона набрала законної сили. У зв`язку з незадовільним його матеріальним становищем штраф він не сплатив.

Зазначив, що 09 січня 2025 року у селі Похівка у нього виник конфлікт зі ОСОБА_6 , який тікав від нього автомобілем, через що він сів за кермо автомобіля «Nissan Primera», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з метою наздогнати та зупинити ОСОБА_6 . Розуміє, що його дії містять ознаки кримінального правопорушення, однак на той час він не надав тому значення.

Крім того не заперечив, що він ще двічі керував своїм автомобілем «Nissan Primera», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись селом Похівка, зокрема 16 липня 2025 року та 18 липня 2025 року.

Щиро розкаюється у тому, що сталося, просить суворо його не карати. Погоджується з тим, щоб не досліджувати докази стосовно фактичних обставин справи, які він не заперечує.

Відповідно до вимог ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому встановлено добровільність та істинність позиції обвинуваченого, а також роз`яснено, що в такому випадку він буде позбавлений можливості оспорювати фактичні обставини справи, які не досліджуються судом, в апеляційному порядку.

За таких обставин суд вважає вину обвинуваченого доведеною, а його дії кваліфікує за ч.1 ст.382 КК України якумисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

При призначенні покарання обвинуваченому суд відповідно до вимог ст.65 КК України враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання суд визнає щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання є рецидив злочину.

Суд враховує, що вчиненеОСОБА_5 діяння відноситься до нетяжких злочинів, бере до уваги посередню характеристику обвинуваченого, а також те, що на обліку у лікарів нарколога та психіатра він не перебуває.

За наявності повного визнанняОСОБА_5 вини, щирого розкаяння, відсутності реальної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання у межах санкції ч.1 ст.382 КК України у виді позбавлення волі.Таке покарання, на думку суду, буде необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Суд не вважає за можливе призначити ОСОБА_5 покарання у виді штрафу, що передбачене санкцією ч.1 ст.382 КК України, оскільки ОСОБА_5 не працює, перебуває у скрутному матеріальному становищі, попередньо застосовані судом адмінстягнення у виді штрафу не сплатив, знову вчинив умисний злочин, маючи судимість за умисний злочин.

Судом також встановлено, що інкримінований злочин ОСОБА_5 вчинив до постановлення Богородчанським районним судом Івано-Франківської області вироку від 12 вересня 2025 року, яким він засуджений за ч.1 ст. 129 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі. За таких обставин ОСОБА_5 , на підставі ч.4 ст.70 КК України, слід призначити покарання у виді позбавлення волі за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання за попереднім вироком, більш суворим покаранням за цим вироком.

Питання про речові докази суд вирішує в порядку, визначеному ст.100 КПК України.

Запобіжний захід під час досудового розслідування ОСОБА_5 не обирався, з урахуванням вимог ст.176, 177 КПК України у суду відсутні підстави для обрання запобіжного заходу щодо обвинуваченого. Цивільний позов не заявлений.

Керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд

з а с у д и в :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, та призначити покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 12 вересня 2025 року, більш суворим покаранням, призначеним за цим вироком, призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання рахувати ОСОБА_5 з часу фактичного його затримання для відбування покарання.

Речові докази: DVD-R диск з відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий ОСОБА_1