Справа № 945/3073/23
Провадження №1-кп/472/22/25
Веселинівський районний суд Миколаївської області
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2025 рокус-ще Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в селищі Веселинове Вознесенського району Миколаївської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001310 від 17.10.2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Обухівка Братського району Миколаївської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, має на утриманні трьох дітей,зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації, який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу на посаді стрільця 3 піхотного відділення 3 піхотного взводу 2 піхотної роти військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», раніше судимого 01.03.2023 року Арбузинським районним судом Миколаївської області за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки; 04.12.2024 року ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, направлено до місця відбування покарання, у порядку, встановленому для осіб, засуджених до позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

У судовому розгляді справи приймали участь сторони кримінального провадження: процесуальний прокурор Веселинівського відділення Вознесенської окружної прокуратури ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:

07.08.2023 року громадянин України ОСОБА_3 , відповідно до Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію» та наказу ІНФОРМАЦІЯ_2 від 07.08.2023 року за № 182 був призваний на військову службу до військової частини НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 07.08.2023 року № 21, ОСОБА_3 призначено на посаду стрільця 3 піхотного відділення 3 піхотного взводу 2 піхотної роти військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», зарахований до списків особового складу на всі види забезпечення, справи і посаду прийняв, приступив до виконання службових обов`язків.

Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Відтак, з 07.08.2023, тобто з моменту відправлення ОСОБА_3 з ІНФОРМАЦІЯ_2 до військової частини НОМЕР_1 , останній набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Статтею 1 Закону України «Про оборону України» надається визначення терміну воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб зазначенням строку дії цих обмежень.

З моменту видання Президентом України Указу «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022 на території України почав діяти воєнний стан, який триває дотепер.

Згідно п. п. 1, 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Про запроваджений в країні воєнний стан та порядок проходження військової солдату ОСОБА_3 достеменно було відомо і до часу нез`явлення на службу останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.

Проходячи військову службу, солдат ОСОБА_3 відповідно до вимог ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Разом з тим, солдат ОСОБА_3 , 23.08.2023 приблизно 07 год. 00 хв., точний час судом не встановлено, однак не раніше ранкової перевірки особового складу, будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією та проходячи військову службу на посаді стрільця 3 піхотного відділення 3 піхотного взводу 2 піхотної роти військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, всупереч вищезазначених вимог закону, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п. 1, 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», після стаціонарного лікування в «ЦРЛ» м. Нова Одеса» не з`явився вчасно без поважних причин на службу до тимчасового місця дислокації військової частини НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 та незаконно перебував поза його межами, проводячи час на власний розсуд, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам як про військовослужбовця, який самовільно залишив місце служби, до 12 год. 00 хв. 18.11.2023 року.

18.11.2023 року о 12 годині 00 хвилин солдат ОСОБА_3 добровільно прибув до м. Миколаєва, з`явився до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, та повідомив про себе як про військовослужбовця, який ухиляється від військової служби.

З урахуванням вищевикладеного суд визнає ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, а саме у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану.

Обвинувачений ОСОБА_3 в ході судового розгляду свою вину визнав повністю, та суду показав, що за обставин, викладених в обвинувальному акті, а саме після стаціонарного лікування в лікарні м. Нова Одеса не з`явився на військову службу, оскільки військової частини в АДРЕСА_3 не було, де саме вони змінили дислокацію він не знав, а тому, порадившись із дружиною, поїхав додому в с. Семенівка Первомайського району Миколаївської області. 18.11.2023 року він добровільно прибув до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві. У вчиненому щиро кається.

Ставити під сумнів достовірність та об`єктивність показань обвинуваченого ОСОБА_3 , який в судовому засіданні підтвердив, що дійсно не з`явився вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад три доби, у суду немає підстав. Ці показання обвинуваченого відповідають цілком всім матеріалам кримінального провадження.

Вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується наступними доказами, дослідженими судом.

Згідно Витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно- господарської діяльності) № 10 від 23.08.2023 року було наказано заступнику командира батальйону з морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 підполковнику ОСОБА_6 провести службове розслідування по факту невиходу на військову службу солдата ОСОБА_3 .

Згідно акту службового розслідування від 23.08.2023 року, відповідно до рапорту командира другої піхотної роти молодшого лейтенанта ОСОБА_7 , 23.08.2023 року був відсутній під час ранкової перевірки особового складу солдат ОСОБА_3 стрілець другої піхотної роти третього піхотного взводу третього відділення, який не вийшов на військову службу без поважних причин, після проходження лікування в закладі стаціонарного лікування. Місце його перебування не відомо, мобільний телефон знаходився поза межами обслуговування. Зброї при собі не мав.

Відповідно до Витягу із наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 23.08.2023 року за № 9 про результати службового розслідування, з метою недопущення подібних випадків, наказано за скоєння грубого порушення по факту самовільного залишання військової частини НОМЕР_1 , стрільця другої піхотної роти третього піхотного взводу третього відділення, солдата ОСОБА_3 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено на нього дисциплінарне стягнення у виді суворої догани, а також невиплати щомісячної премії та інших видів забезпечення.

Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 21 від 07.08.2024 року, солдата ОСОБА_3 призваного на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_3 відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року № 65/2022 «Про загальну мобілізацію» (зі змінами), призначено на посаду стрільця 3 піхотного відділення 3 піхотного взводу 2 піхотної роти військової частини НОМЕР_1 , ВОС -100915А. З 07 серпня 2023 року, зараховано до списків особового складу частини на всі види забезпечення осіб рядового складу та вважається таким, що з 07.08.2023 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків.

Також, згідно доповіді командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_8 про самовільне залишення місця дислокації другої роти військової частини НОМЕР_1 Миколаївської області військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації солдата ОСОБА_3 , було встановлено факт вчинення самовільного залишення місця дислокації військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_3 .

Відповідно до рапорту командира 3 відділення 3 взводу 2 піхотної роти молодшого сержанта ОСОБА_9 було встановлено, що громадянин ОСОБА_3 , який являється його підлеглим та проходить службу на посаді стрільця третього відділення третього взводу другої піхотної роти не з`явився на ранкову перевірку 23.08.2023 року о 06 год. 05 хв., про що ним було повідомлено безпосереднього командира молодшого лейтенанта ОСОБА_10 .

Також, згідно рапорту командира 3 взводу 2 піхотної роти молодшого лейтенанта ОСОБА_11 встановлено, що громадянин ОСОБА_3 , який являється його підлеглим та проходить службу на посаді стрільця третього відділення третього взводу другої піхотної роти не з`явився на ранкову перевірку 23.08.2023 року о 06 год. 05 хв., про що йому було повідомлено командиром 3 відділення 3 взводу 2 піхотної роти молодшим сержантом ОСОБА_12 .

Відповідно до рапорту тво командира другої піхотної роти молодшого лейтенанта ОСОБА_13 встановлено, що стрілець третього відділення кулеметного взводу, солдат ОСОБА_3 , який знаходився на стаціонарному лікуванні в ЦРЛ м. Нова Одеса, самовільно залишив заклад та не вийшов на військову службу без поважних причин. Так 23.08.2023 року о 07.00 під час ранкової перевірки було встановлено його відсутність. Просить призначити службове розслідування стосовно солдата ОСОБА_3 з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини.

З медичної характеристики командира 3 піхотного взводу 2-ї роти молодшого лейтенанта ОСОБА_11 від 10.09.2023 року вбачається, що ОСОБА_3 звертався до медичної частини з попереднім діагнозом COVID-19, перехворів, та був виписаний 23.08.2023 року

Відповідно до іменного списку для проведення вечірньої перевірки 2 піхотної роти військової частини НОМЕР_1 23 серпня 2023 року ОСОБА_3 був відсутній під час перевірки.

Оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, а саме визнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, письмові матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що пред`явлене ОСОБА_3 обвинувачення під час судового розгляду доведено повністю, та його дії суд кваліфікує за ч. 5 ст. 407 КК України, а саме у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує наступні обставини.

Згідно із ст.65 КК України суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого, дані про особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні покарання для обвинуваченого суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 згідно зі ст. 67 КК України, судом не виявлено.

Беручи до уваги обставини справи та дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який вину за ч. 5 ст. 407 КК України визнав, також те, що обвинувачений за місцем служби характеризується негативно, на обліку у лікаря-нарколога та у лікаря-психіатра наразі не перебуває, наявність пом`якшуючої відповідальність обставини - щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також те, що злочин, який вчинив ОСОБА_3 згідно ст. 12 КК України належить до тяжких злочинів, суд вважає, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів можливе у разі призначення йому покарання у вигляді позбавлення волі в межах мінімальної санкції ч. 5 ст. 407 КК України.

При призначенні ОСОБА_3 остаточного покарання, суд враховує те, що згідно з вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області від 01.03.2023 ОСОБА_3 було визнано винним за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

04.12.2024 року ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області ОСОБА_3 скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням за вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області від 01.03.2023 року. Направлено ОСОБА_3 до місця відбування покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років у порядку, встановленому для осіб, засуджених до позбавлення волі. Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 за вказаним вище вироком постановлено обчислювати з моменту його фактичного затримання.

Відповідно до інформації начальника відділення поліції № 1 Первомайського районного відділу поліції НПУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_14 затримано 27.03.2024 року та направлено в супроводі конвою до ДУ "Миколаївський слідчий ізолятор".

Невідбута частина покарання становить 3 роки 3 місяці 10 днів.

За змістом ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Частиною 4 цієї статті встановлено, що остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 під час розгляду справи не обирався.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлений.

Процесуальні витрати, речові докази у справі відсутні.

Враховуючи вищезазначене та з метою виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 і запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, суд вважає необхідним і справедливим призначити йому покарання у виді позбавлення волі.

Керуючись ст. ст. 12, 66, 67 КК України, ст. ст. 100, 124, 368-371, 373- 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання до призначеного вище покарання невідбутої частини покарання за вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області від 01.03.2023 року, остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з часу ухвалення цього вироку.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку в закону силу - не обирати та залишити його в Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор» до набрання вироком законної сили.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а обвинуваченим - в той же строк з дня вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку, якщо його не скасовано - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя Веселинівського районного суду

Миколаївській області ОСОБА_1